Справа № 382/2130/13-ц Головуючий у І
інстанції Литвин Л.І.Провадження №
22-ц/780/3611/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 22
УХВАЛА

Іменем України

09 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

при секретарі Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Дружба» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «Нива
Переяславщини», третя особа: відділ
державної реєстраційної служби
Яготинської районного управління
юстиції, про визнання недійсними
договорів оренди земельної ділянки та
скасування запису про державну
реєстрацію речового права оренди, за
зустрічним позовом Спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «Нива Переяславщини»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Дружба»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсними
договорів оренди земельних ділянок та
за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Дружба»,
третя особа: Спільне підприємство
товариство з обмеженою
відповідальністю «Нива Переяславщини»
про визнання недійсними договорів
оренди земельних ділянок, -

встановила:

У вересні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Дружба» (далі - ТОВ «Агрофірма Дружба»)
звернулося в суд з позовами до ОСОБА_1
та ОСОБА_2, спільного підприємства
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нива Переяславщини»
(далі - СП ТОВ «Нива Переяславщини»),
третя особа: відділ державної
реєстраційної служби Яготинської
районного управління юстиції про
визнання недійсними договорів оренди
земельної ділянки та скасування запису
про державну реєстрацію речового права
оренди.

Ухвалою від 02 жовтня 2013 року
вказані позови об'єднані в одне
провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16
серпня 2006 року між позивачем і ОСОБА_1
та 09 жовтня 2008 року з ОСОБА_2 було
укладено договори оренди землі, за
умовами яких відповідачі передали
товариству у строкове платне
користування належні їм земельні
ділянки.

Згідно п.8 вказаних договорів оренди
строк дії договорів оренди по 31 березня
2020 року. Вказані договори не припинені
та не розірвані.

Однак, позивачами було укладено
договір оренди щодо земельної ділянки
з СП ТОВ «Нива Переяславщини» та
зареєстровано в Державній
реєстраційній службі Міністерства
юстиції України речове право оренди,
яке виникло на підставі договору.

Просили визнати недійсними договори
оренди, укладені між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
СП ТОВ «Нива Переяславщини» щодо
земельних ділянок НОМЕР_1 площею 2,7412 га,
№ НОМЕР_2, НОМЕР_3 площею 5,48 га,
розташованих в адміністративних межах
Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області.
Скасувати рішення про державну
реєстрацію речового права оренди, яке
виникло на підставі договору оренди
земельної ділянки та зобов'язати
відділ державної реєстраційної служби
Яготинського районного управління
юстиції внести запис до Державного
реєстру прав про скасування речового
права оренди, яке виникло на підставі
договору оренди земельної ділянки.

У жовтні 2013 року із зустрічним позовом
звернулось СП ТОВ «Нива
Переяславщини», посилаючись на те, що 20
березня 2013 року між ними та ОСОБА_2 був
укладений договір оренди землі №144, з
кадастровим номером :07:008:0001
загальною площею 2,7400 га, ОСОБА_1
- договір оренди землі №149 з
кадастровим номером :07:003:0017
загальною площею 2,7412 га. Вказані
договори зареєстровані у
Реєстраційній службі Яготинського РУЮ,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено записи від 06 червня 2013 року за
№1212308 та від 07 червня 2013 року за №1224872
відповідно.

Після укладення вказаних договорів
оренди, їм стало відомо що між
фізичними особами та ТОВ «Агрофірма
Дружба» були вже укладені договори
оренди на ті ж самі земельні ділянки,
які були зареєстровані в Яготинському
районному відділі Київської
регіональної філії ДП «Центр
Державного земельного кадастру» при
Держкомземі України в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинені відповідні записи.

Вважають, що договори оренди укладені
між фізичними особами та ТОВ
«Агрофірма Дружба» є недійсними, в
зв'язку з тим, що під час проведення
державної реєстрації вказаних
договорів не було визначено
кадастрових номерів земельних ділянок,
в зв'язку з чим не було можливим
відкриття Поземельної книги, номер
якої повинен збігатись з кадастровим
номером земельної ділянки і дані для
формування якої вносяться до бази
даних АС ДЗК. Отже відсутні істотні
умови договору оренди та додатки до
них, що згідно законодавства є
невід'ємною частиною договору оренди
землі.

Враховуючи наявність державної
реєстрації укладених в установленому
законом порядку договорів оренди між
СП TOB «Нива Переяславщини» та
відповідачами власниками паїв
зазначене свідчить, що у відповідності
до п. 12 Порядку була проведена
відповідна перевірка з метою
з'ясування відсутності суперечностей
між заявленими та зареєстрованим
речовими правами на нерухоме майно та
їх обтяженнями та підстав відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, передбачених ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», не було встановлено.

Зазначене, на думку позивача за
зустрічним позовом свідчить про
правомірність користування спірними
земельними ділянками СП TOB «Нива
Переяславщини» та безпідставність
користування ними TOB «Агрофірма
Дружба».

Зважаючи на викладене, просили визнати
недійсними: договір оренди земельної
ділянки кадастровий №
укладений між ТОВ «Агрофірма Дружба»
та ОСОБА_2 від 09 жовтня 2008 року
загальною площею 5.48 га зареєстрований
в Яготинському районному відділі
Київської регіональної філії ДП «Центр
Державного земельного кадастру» при
Держкомземі України в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 25 грудня 2006 року за
№85; договір оренди земельної
ділянки кадастровий №:07:003:0017
укладений між ТОВ «Агрофірма Дружба»
та ОСОБА_1 від 16 серпня 2006 року
загальною площею 2,7412 га зареєстрований
в Яготинському районному відділі
Київської регіональної філії ДП «Центр
Державного земельного кадастру» при
Держкомземі України в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 25 грудня 2006 року за
№75.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_1
звернулися до суду із зустрічними
позовними вимогами про визнання
недійсними договорів оренди земельних
ділянок, укладених з ТОВ «Агрофірма
Дружба».

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
позовні вимоги ТОВ «Агрофірма Дружба»
задоволено.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки, укладений між
ОСОБА_1 та СП ТОВ «Нива Переяславщини» 20
березня 2013 року щодо земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 2,7412 га, розташованої в
адміністративних межах Капустинської
сільської ради Яготинського району
Київської області, що належить ОСОБА_1

Скасовано рішення про державну
реєстрацію речового права оренди, яке
виникло на підставі договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
ОСОБА_1 та СП ТОВ «Нива Переяславщини» 20
березня 2013 року щодо земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 2,7412 га, розташованої в
адміністративних межах Капустинської
сільської ради Яготинського району
Київської області, що належить ОСОБА_1
та зобов'язано відділ державної
реєстраційної служби Яготинського
районного управління юстиції внести
запис до Державного реєстру прав про
скасування речового права оренди, яке
виникло на підставі вказаного
договору.

Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки, укладений між
ОСОБА_2 та СП ТОВ «Нива Переяславщини» 20
березня 2013 року щодо земельних ділянок
НОМЕР_2, НОМЕР_3 загальною площею 5,48 га,
розташованих в адміністративних межах
Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
що належить ОСОБА_2

Скасовано рішення про державну
реєстрацію речового права оренди, яке
виникло на підставі договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
ОСОБА_2 та СП ТОВ «Нива Переяславщини» 20
березня 2013 року щодо земельних ділянок
НОМЕР_2, НОМЕР_3 загальною площею 5,48 га,
розташованих в адміністративних межах
Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
що належать ОСОБА_2 та зобов'язати
відділ державної реєстраційної служби
Яготинського районного управління
юстиції внести запис до Державного
реєстру прав про скасування речового
права оренди, яке виникло на підставі
вказаного договору.

В задоволенні зустрічних позовів СП
ТОВ «Нива Переяславщини» та ОСОБА_2,
ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 подали
апеляційну скаргу, в якій посилалися на
те, що рішення незаконне та винесене з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, просили скасувати рішення
Яготинського районного суду Київської
області від 30 квітня 2014 року в частині
задоволення вимог ТОВ «Агрофірма
«Дружба» та прийняти нове рішення,
відповідно до якого позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_1 задовольнити повністю, у
позові ТОВ «Агрофірма «Дружба»
відмовити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 15 грудня 2006 року
між ТОВ «Агрофірма «Дружба» і ОСОБА_1,
ОСОБА_2 укладено договори оренди землі,
за умовами яких вказані фізичні особи
передали товариству у строкове платне
користування належні їм земельні
ділянки, що розташовані за межами
населеного пункту в адміністративних
межах Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області.

Вказані договори зареєстровані в
Яготинському районному відділі
Київської регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» при
Держкомземі України в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі Капустинської сільської ради
Яготинського району Київської області,
про що в Державному реєстрі земель
вчинено відповідні записи. Такий
порядок реєстрації договору оренди
землі відповідав чинному на час
реєстрації законодавству.

Згідно п.8 вказаних договорів оренди
строк дії договорів оренди по 31 березня
2020 року. Вказані договори не припинені
та не розірвані.

20 березня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
передали належні їм земельні ділянки,
які перебували у строковому платному
користуванні ТОВ «Агрофірма «Дружба»
на підставі діючих договорів оренди, у
строкове платне користування СП ТОВ
«Нива Переяславщини».

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

У відповідності до ст.204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч.1-3,5,6 ст.203 цього
Кодексу.

Також недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ст.228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звертаючись до суду з
позовом про встановлення нікчемності
та визнання недійсними договорів
оренди землі, укладених між ними і ТОВ
«Агрофірма «Дружба», посилались на те,
що реєстрація договорів оренди між
ними і ТОВ «Агрофірма «Дружба» не могла
бути проведена, так як у договорах
відсутні кадастрові номери земельних
ділянок, відповідно до ст.228 ЦК України
правочини, укладені між ними і ТОВ
«Агрофірма «Дружба», порушують
публічний порядок, так як не містять
кадастрових номерів як істотної умови
таких договору. Крім того такі договори
не містять невід'ємних частин та деяких
інших істотних умов.

Разом із тим за змістом ст.215 ЦК України
та пп.5,8 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» нікчемним є
правочин, недійсність якого прямо
встановлена законом. У цьому разі
визнання такого правочину недійсним не
вимагається. Вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду в разі наявності відповідного
спору.

Тобто ЦК України розрізняє два види
недійсних правочинів: нікчемні
(недійсність яких прямо встановлена
законом) та оспорювані (недійсність
яких прямо законом не встановлена, але
одна із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом).

Однак у разі нездійснення державної
реєстрації правочину, якщо правочин
підлягає такій реєстрації, за змістом
ст.640 ЦК України у редакції, чинній на
час укладення договору оренди землі з
ТОВ «Агрофірма «Дружба», правочин не є
вчиненим.

Також правочин, який не є вчиненим, не
може бути визнаний судом недійсним або
нікчемним.

За таких обставин відсутність
державної реєстрації договорів оренди
землі між ОСОБА_1, ОСОБА_2 може свідчити
про неукладенність таких правочинів, а
тому суд у своєму рішенні не може
встановити нікчемність цих правочинів
на підставі ст.228 ЦК України, а також
визнати їх недійсними, у зв'язку з
відсутністю в договорах кадастрових
номерів земельних ділянок як істотної
умови таких договорів.

Крім того ст.15 Закону України «Про
оренду землі» у редакції, чинній на час
укладення договору оренди землі між
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ТОВ «Агрофірма
«Дружба», не передбачала наявності у
договорі кадастрового номеру
земельної ділянки як істотної умови
такого договору.

Також, система АС ДЗК у 2006 році, хоча і
передбачалась Тимчасовим порядком
ведення державного реєстру земель,
затвердженим наказом Держкомзему від 02
липня 2003 року, однак не діяла, договори
оренди земельних ділянок у 2006 році
реєструвались без кадастрових номерів,
що підтвердила допитана у судовому
засіданні свідок ОСОБА_3, яка і
проводила реєстрацію договору оренди
землі між ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ТОВ
«Агрофірма «Дружба» і яка вказала, що
така реєстрація проводилась
відповідно до чинного на час
проведення реєстрації законодавства.
Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_4, який також проводив реєстрацію
договорів оренди землі пояснив, що
обставин проведення такої реєстрації
він не пам'ятає.

Також ст.15 Закону України «Про оренду
землі» вказує істотні умови договору
оренди землі, а також невід'ємні
частини договору оренди землі, якими є,
зокрема, план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) тощо. Таким чином,
інформація про об`єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки) є однією з істотних умов
договору оренди земельної ділянки.

Тобто, у випадку, коли підписаний
сторонами договір оренди землі не
містить необхідної інформації про
об'єкт оренди або інших істотних умов
договір не є укладеним. Положення ч.2
ст.15 Закону України «Про оренду землі»
про те, що відсутність у договорі
оренди однієї із істотних умов,
передбачених ст.15 Закону України «Про
оренду землі», є підставою для визнання
договору недійсним, не можуть бути
застосовані до договору оренди землі, у
якому відсутні передбачені ст.15 Закону
України «Про оренду землі» істотні
умови, так як згідно правил конкуренції
нормативних актів у цьому випадку
застосуванню підлягають правила ЦК
України, який було прийнято пізніше і
згідно положень якого договір за
відсутності хоча б однієї з істотних
умов не є укладеним, а тому не може бути
визнаний судом недійсним або
нікчемним. Крім того, позивачами не
надано доказів того, як саме
порушуються їхні права орендодавців, у
зв'язку з відсутністю, на їхню думку, в
договорах оренди з ТОВ «Агрофірма
«Дружба» умов, передбачених ст.15 Закону
України «Про оренду землі» (така
обов'язкова згідно ст. 360-7 ЦПК України
правова позиція висловлена Верховним
Судом України в постанові від 25 грудня
2013 року справа №6-94цс13).

Крім того як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п.18 постанови
від 06 листопада 2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений ст.228 ЦК України: 1)
правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (ст.14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.
Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст.228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 не доведено наявності
передбачених ст.228 ЦК України підстав
нікчемності договорів оренди,
укладених між ними і ТОВ «Агрофірма
«Дружба».

Ураховуючи наведене, суд дійшов
вірного висновку про
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Вирішуючи первісний позов ТОВ
«Агрофірма «Дружба» суд виходить із
наступного.

Відповідно до п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», відповідно до
статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

За змістом ст.3 Закону України «Про
оренду землі» об'єктом оренди може бути
земельна ділянка, що перебуває у
власності громадянина, юридичної
особи, комунальній або державній
власності. Таким чином, земельна
ділянка, яка вже перебуває у строковому
платному користування орендаря, не
може бути передана у строкове платне
користування на підставі договору
оренди іншому орендарю.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Ураховуючи наведене, суд правильно
вирішив питання, про те, що належні
ОСОБА_1, ОСОБА_2 земельні ділянки, які
перебували у строковому платному
користуванні ТОВ «Агрофірма «Дружба»
на підставі договорів оренди, які не
були визнані недійсними, не були
розірваними, не були припиненими, не
могли бути передані ОСОБА_1, ОСОБА_2 у
строкове платне користування на
підставі договору оренди іншому
орендарю - СП ТОВ «Нива Переяславщини»,
а отже договори оренди землі, укладені
15 грудня 2006 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 і
СП ТОВ «Нива Переяславщини»,
суперечать, зокрема, вимогам ст.3 Закону
України «Про оренду землі» і
підлягають визнанню недійсними з
підстав передбачених ч.1 ст.203, ч.1 ст.215
ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, вирішуючи позовні вимоги, суд
може покласти обов'язок вчинити певну
дію на відповідача, а оскільки
процесуальний статус відділу
Державної реєстраційної служби
Яготинського районного управління
юстиції позивачем - ТОВ «Агрофірма
«Дружба» визначено як третя особа, суд
позбавлений можливості покласти на
відділ Державної реєстраційної служби
Яготинського районного управління
юстиції обов'язок скасувати рішення
про державну реєстрацію речового права
оренди, яке виникло на підставі
договору оренди земельної ділянки від
20 березня 2013 року та внести запис до
Державного реєстру прав про скасування
речового права оренди, яке виникло на
підставі вказаного договору оренди, а
отже позовні вимоги ТОВ «Агрофірма
«Дружба» в цій частині задоволенню не
підлягають.

Аналогічну правову позицію зайняв
Верховний Суд України на засіданні
Судової палати у цивільних справах 25
грудня 2013 року при розгляді цивільних
справ №6-94цс 13 та №6-78цс 13, предметом
яких був спір про визнання недійсним
договору оренди з підстав відсутності
у договорі істотних умов договору. При
розгляді цієї справи Верховний Суд
України зробив правовий висновок про
те, однією з обов'язкових умов визнання
договору недійсним є порушення у
зв'язку із його укладенням прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача. Якщо за результатами
розгляду справи факту такого порушення
не встановлено, а позивач посилається
лише на формальне порушення закону у
суду немає правових підстав для
задоволення позову і визнання
правочину недійсним.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України
колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити, а рішення Яготинського
районного суду Київської області від 30
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді