Справа № 761/5889/14-ц
Провадження №2/761/2994/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Панченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та визначення
порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовом, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому
просить визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши їй у користування кімнату (№
4), площею 19,8 кв. м., яка є ізольованою; у
користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату (
№ 3 ), площею 31,1 кв. м., яка є ізольованою,
та кімнату ( № 2), площею 24,2 кв. м., яка є
ізольованою; кухню - кімнату ( № 5 ),
площею 10,3 кв. м., туалет - кімнату ( № 7 ),
площею 1,0 кв. м., коридори - кімнату ( № 1 ),
площею 9,3 кв. м. та кімнату ( № 8 ), площею
0,8 кв. м., ванну кімнату - кімнату ( № 6 ),
площею 4,0 кв. м. залишити в спільному
користуванні; зобов'язати відповідачів
не порушувати визначений порядок
користування житловим приміщенням та
не чинити перешкод користуванні її
власністю.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що їй на праві
власності належить 1/6 частина
трикімнатної квартири по АДРЕСА_1.
Оригінали правовстановлюючих
документів та технічний паспорт на
спірну квартиру знаходяться у
співвласників вказаної квартири -
відповідачів по справі, доступу до них
вона немає. Вона вимушена проживати
разом з дитиною в однокімнатній
квартирі разом з мамою та її сином.
Відповідачі чинять їй перешкоди в
користуванні належною їй на праві
власності 1/6 частиною спірної
квартири. Іншого житла у неї немає.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
його задовольнити.

Представники відповідачів проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що у разі
задоволення позову будуть порушенні
права та інтереси відповідачів,
зокрема, ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2013 року було
відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1
до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
визначення розміру частки майна, що
перебуває у спільній сумісній
власності, та припинення спільної
сумісної власності. Даним рішенням
встановлено, що відповідно до
Свідоцтва про право власності на житло
від 13 грудня 1995 року, виданого на
квартиру АДРЕСА_1, квартира була
передана у власність в порядку
приватизації ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_7 в рівних частках
кожному.

ОСОБА_1 має прізвище ОСОБА_1.

Відповідно до договору дарування від 13
грудня 2005 року, договору дарування від
14 вересня 2012 року та свідоцтва про
право власності на житло від 13 грудня
1995 року, власницею 4/6 частини квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, власницями по 1/6
частини квартири відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 13 грудня 1995 року є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки обставини щодо належності
часток у праві власності на спірну
квартиру встановлені вказаним вище
рішенням суду, то зазначені обставини
не підлягають доказуванню в зазначеній
справі, в якій беруть участь ті ж самі
особи - сторони в даній справі, щодо
яких встановлено ці обставини.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно,
що є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною чпстковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до технічного
паспорту від 03.05.2012 р. та свідоцтва про
право власності від 13.12.2005 року на
квартиру АДРЕСА_1, загальна площа
спірної квартири - 101, 9 кв.м., житлова
площа - 75, 1 кв.м.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищевикладене, виходячи з належності
сторонам часток у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню, оскільки заявлені нею до
виділу у користування площі значно
перевищують належну їй та ОСОБА_3
частку в праві власності, і в той же час
суттєво ущемляють права власника
ОСОБА_2, якій належить 4/6 частини
квартири, що суперечить ч.3 ст.358 ЦК
України, а крім того, позбавляють
фактично останню в певній частці її
власності, що не відповідає ст.41
Конституції України.

За встановлених обставин, відповідно
до вищевказаних норм чинного
законодавства, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та визначення
порядку користування квартирою
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: