Справа № 466/3787/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Свірідової В.В.

при секретарі Піцик
О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб
Третьої Львівської державної
нотаріальної контори, відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно про визнання
недійсним свідоцтва на право
спадкування, скасування
реєстраційного посвідчення виданого
на ім»я ОСОБА_4, визнання права
власності в порядку спадкування
одної другої частини жилого
приміщення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом 20.05.2013 року до ОСОБА_4, з
участю третіх осіб Третьої Львівської
державної нотаріальної контори,
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно про визнання
недійсним свідоцтва на право
спадкування, скасування
реєстраційного посвідчення виданого
на ім»я ОСОБА_4, визнання права
власності в порядку спадкування
одної другої частини жилого
приміщення.

Мотивуючи позовні вимоги зазначила,
що вона від заводу ВО «Електрон»
отримала ордер №4 від 17.09.1990 р. на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яку
приватизувала. З жовтня 1990 р. вона
прописана у даній квартирі, в якій і
проживає по даний час.

27.04.1996 р. між нею та ОСОБА_5 було
зареєстровано шлюб. 27.09. 1996 р. ними
оформлено право власності на спірне
помешкання та отримано свідоцтво на
право власності на однокімнатну
квартиру, яка належить їм на праві
сумісної власності .

04.07. 2002 року шлюб між ними ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 було розірвано, про що свідчить
свідоцтво про розірвання шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть.

Після смерті чоловіка, його рідна
сестра ОСОБА_4-відповідачка по справі
повідомила їй, щоб вона надала
документи на квартиру і вона
оформить після смерті ОСОБА_5
спадщину на неї, позивачку,але ОСОБА_4
обманним шляхом оформила одну другу
частину однокімнатної квартири на
себе про що свідчить свідоцтво на
право власності на спадкування,
посвідченого 27.12.2011 року третьою
Львівською державною нотаріальною
конторою.

Засвідчує, що її бувший чоловік
ОСОБА_5 після розлучення проживав
разом з нею,аж до смерті,він постійно
хворів,але вона його доглядала,після
розлучення жили в громадянському
шлюбі, вона постійно сплачувала за
комунальні послуги та заборгованість
за комунальні послуги, житло.

Відтак, змушена звернутись до суду за
захистом свого порушеного майнового
права з метою повернути майно, які їй
належить.

Відповідачка має інше приватизоване
житло та має де проживати. Спірна
квартира є однокімнатною, не може бути
поділена в натурі.Згідно вимог
ст.ст.16,365,392 ЦК України просить суд
постановити рішення, яким визнати
недійсним свідоцтво на право на
спадщину за законом від 27.12.2011 року
видане на ім»я ОСОБА_4, скасувати
реєстраційне посвідчення видане на
ім»я ОСОБА_4 ОКП ЛОР»БТІ та ЕО» 15
березня 2012 року на право власності (1/2
частини) квартири АДРЕСА_1 та визнати
за нею право власності в порядку
спадкування одної другої зазначеної
вище квартири.

В судовому засідання позивачка та її
представник підтримали позовні
вимоги та надали пояснення
аналогічні ним, що зазначені у
позові.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_3 позов не визнали, оскільки
ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_5,
отримала спадщину після смерті свого
брата, звернувшись до нотаріальної
контори як спадкоємець за законом
другої черги. Позивачка, будучи в
зареєстрованому шлюбі приватизувала
спірне житло на себе і свого
чоловіка,а саме по одній другій
частині на кожного. Через певний час
розлучились, однак проживали в одному
помешканні. Чи вели, після розлучення
спільне господарство, суду доказів
позивачкою не представлено. Відтак,
відповідачка-ОСОБА_4 після смерті
свого брата оформила спадщину та
успадкували його майно (одну другу
спірної квартири). Просять у
задоволенні позовних вимог
відмовити, оскільки підстав визнавати
свідоцтво про спадщину та право
власності на спірне майно позивачкою
суду не наведено та таких доказів не
представлено.

Представник третьої особи Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори в судове засідання не
з»явився, надав суду клопотання про
розгляд справи у відсутності
представника нотаріальної контори.

Представник третьої особи відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно в судове засідання не
з»явився, надав суду клопотання про
розгляд справи у відсутності їх
представника.

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідачки їх представників,
свідків, ознайомившись та дослідивши
докази у справі, суд вважає, що
позовні вимоги до задоволення не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справі не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб,поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставі своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 отримала ордер № 4
від 17.09.1990 р. на однокімнатну квартиру,
житловою площею 20,2 кв.м., АДРЕСА_1
(а.с.16).

Відповідно до технічного паспорту -
загальна площа квартири становить 38,2
кв.м. з комунальними вигодами,
квартира складається з однієї
житлової кімнати (а.с.7).

З показів позивачки та оглянутих
матеріалів спадкової справи
вбачається, що ОСОБА_1: перебувала з
квітня 1996 р. з ОСОБА_5 у
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до довідки з
ЖЕК»Електрон» ( а.с.6 спадкової справи)
позивачка проживає та зареєстрована
разом з ОСОБА_5 з 25.07.1996 р. по день
смерті ОСОБА_5(21.08.2008р.) за адресою
АДРЕСА_1.

Станом на даний час з спірному
помешканні, відповідно до довідки ЛКП
Рясне 402 від 5.12.2011 року, зареєстрована
ОСОБА_1.

З свідоцтва про прово власності на
квартиру вбачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 приватизували спірне
помешкання 27 вересня 1996 року (а.с.5)

Відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно (а.с.23
спадкова справа) співвласниками
квартири АДРЕСА_1 станом на 12.12.2011 року
є ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

04 липня 2002 року шлюб між ними ОСОБА_1
та ОСОБА_5 було розірвано, про що
свідчить свідоцтво про розірвання
шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу, виданого відділом
РАГСу Залізничного РУЮ м.Львова від 04
липня 2001 року, позивачка та ОСОБА_5
розірвали шлюб (а.с.10)., та позивачка
змінила прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1», про що свідчить ксерокопія
паспорту позивачки, яка долучена до
матеріалів справи. (а.с.4)

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 помер, що
вбачається з свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1.(а.с.9).

Відтак , після смерті ОСОБА_5
відкрилась спадщина на його майно.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування
за законом мають діти
спадкодавця,той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

На час відкриття спадщини ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було розлучені,спільних дітей
не мали.

Факт проживання та ведення спільного
господарства після розлучення судом
не встановлено та позивчакою не
доведено, з показів свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_10 в судовому засіданні
вбачається, що дійсно позивачка та
ОСОБА_5 проживали разом у спірному
помешканні, але чи вели спільне
господарство доказів суду не
представлено. Факт проживання однією
сім»єю позивачки з ОСОБА_5 судом не
встановлено, таке судове рішення
відсутне.

Відтак, після смерті ОСОБА_5,його рідна
сестра ОСОБА_4-відповідачка по справі,
що вбачається з матеріалів спадкової
справи і не заперечується
позивачкою, як спадкоємець другої
черги, згідно ст.1262 ЦК України
звернулась до нотаріальної контори та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом 27 грудня 2011 року
(спадкова справа а.с.30).

В подальшому оформила право
власності на одну другу частину
спадкового майна, що вбачається з
витягу про державну реєстрацію прав
від 15.03.2012 року (а.с.7).

Відтак, правових підстав визнавали
недійсним зазначене вище свідоцтво
та реєстраційне посвідчення на
право власності, виданих на ім»я
ОСОБА_4 , недійсним та відповідно
визнавати право власності на одну
другу спірної квартири за позивачкою
не має.

Згідно вимог чинного законодавства
суд розглядає справи в межах
заявлених позовних вимог, а позивач
зокрема сам розпоряджається своїми
правами та обов»язками щодо
доказування та зміни позовних вимог.

Статтею 60 ЦПК України передбачено , що
кожна сторона зобов»язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставі своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір.

Відтак , позивачкою не наведено суду
підстав згідно яких вона просить
визнати та скасування свідоцтво про
право на спадщину за відповідачкою, а
тому позовні вимоги до задоволення
не підлягають.

Посилання позивачки на вимоги ст.365
ЦК України припинення права на
частку у спільному майні за вимогою
інших співвласників та ст.392 ЦК
України - визнання права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою є в даному
випадку безпідставними, оскільки
право власності позивачки на одну
другу частину помешкання
відповідачкою не заперечується, а
припинення права на частку в даному
судовому засіданні позивачкою не
доводиться.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11, 15, 60, 86, 88, 169, 209, 212,
213-215, 218 ЦПК України, ст.ст.15,16,365,392,1261,1262
ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1
до ОСОБА_4, з участю третіх осіб
Третьої Львівської державної
нотаріальної контори, відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно про визнання
недійсним свідоцтва на право на
спадщину за законом від 27.12.2011 року
виданого на ім»я ОСОБА_4, скасування
реєстраційного посвідчення виданого
на ім»я ОСОБА_4 Обласним комунальним
підприємством ЛОР»БТІ та ЕО» 15 березня
2012 року на право власності (1/2
частини) квартири АДРЕСА_1, визнання
права власності за ОСОБА_1 в порядку
спадкування одної другої частини
зазначеної вище квартири - відмовити
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: В. В. Свірідова