Справа № 184/1048/14-ц
Номер провадження 2/184/316/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді
Томаш В.І.,

при секретарі -
Попівніч І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: виконавчий комітет
Орджонікідзевської міської ради,
Орджонікідзевський міський сектор
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області «про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням
та зняття їх з реєстрації» та зустрічну
позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 «про вселення, визначення
порядку користування житловим
приміщенням та виселення без надання
іншого жилого приміщення», -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 підтримали свої
вимоги, висловлені в позовній заяві та
просять суд визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1 та зняти їх з
реєстрації з вищевказаної квартири
шляхом зобов'язання
Орджонікідзевського міського сектору
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області. В
задоволенні зустрічних позовних вимог
просять суд відмовити в зв'язку з
необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не
визнав та просить суд в їх задоволенні
відмовити та підтримав свої зустрічні
позовні вимоги та просить суд усунути
перешкоди в користуванні житловим
приміщенням та вселити їх ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 та виселити з
квартири ОСОБА_4, а також визначити
порядок користування вказаною
квартирою між ними та ОСОБА_1.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 не визнали та
просять суд відмовити в їх задоволенні
і підтримали свої зустрічні позовні
вимоги та просять суд усунути
перешкоди в користуванні житловим
приміщенням та вселити їх ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 та виселити з
квартири ОСОБА_4, а також визначити
порядок користування вказаною
квартирою між ними та ОСОБА_1.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_4 в судове засідання повторно не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений, про
важливість своєї відсутності суд не
повідомив.

Третя особа - виконавчий комітет
Орджонікідзевської міської ради в
судове засідання повторно не з'явився,
про день та час розгляду справи був
повідомлений, про важливість своєї
відсутності суд не повідомив.

Третя особа - Орджонікідзевський
міський сектор Головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області в судове
засідання не з'явився, однак надав до
суду письмову заяву про розгляд справи
в його відсутність.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_3 виїхала до м.
Дніпропетровськ ще коли навчалася у 5-6
класі школи, ОСОБА_2 виїхав туди ж
пізніше - 7-8 років назад, вони ні ОСОБА_1,
ні померлій бабусі нічим ніколи не
допомагали.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_10 у спірній квартирі
не проживає понад останніх 8 років,
ОСОБА_3 - понад 10 років та не
користуються вказаною квартирою,
ОСОБА_1 зі свого боку ніяким чином не
перешкоджала своїм дітям у
користуванні вказаною квартирою.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_3 є її близькою
подругою, яку вона знає останні 7 років
та яка проживає у м. Дніпропетровськ. З
її слів їй відомо про те, що в 2009 - 2010
роках ОСОБА_3 вигнала з дому мати та
деякий час вона проживала в неї.

Суд, вислухав пояснення сторін,
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими, знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню в повному
обсязі, а зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є необґрунтованими,
недоведеними, свого підтвердження в
судовому засіданні не знайшли та не
підлягають задоволенню за наступних
підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 21
серпня 1970 року згідно ордеру № 541
рідний батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_10
(склад сім'ї - 4 чол.) отримав квартиру
АДРЕСА_1, яка і по цей час знаходиться на
балансі виконкому Орджонікідзевської
міської ради Дніпропетровської
області. Після смерті батька, як
основного квартиронаймача, рішенням
виконкому Орджонікідзевської міської
ради № 288 від 26.08.1998 року особовий
рахунок вищезазначеної квартири було
переоформлено на матір ОСОБА_1 - ОСОБА_11,
яка і по теперішній час значиться
основним квартиронаймачем вказаної
квартири. ІНФОРМАЦІЯ_4 мати позивача та
бабуся відповідачів - ОСОБА_11 померла
та знята з реєстраційного обліку у
зв'язку зі смертю.

В теперішній час в вищезазначеній
квартирі зареєстровані позивач -
ОСОБА_1 та її повнолітні діти -
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В вересні 2003 року відповідач ОСОБА_3 в
добровільному порядку, забравши з
квартири своє особисте майно та
переїхала на інше постійне місце
проживання, де проживає і в теперішній
час.

В квітні 2008 року відповідач ОСОБА_2 в
добровільному порядку, забравши з
квартири своє особисте майно та
переїхав на інше постійне місце
проживання - до м. Дніпропетровськ, де
проживав до лютого 2014 року, після чого
повернувся до м. Орджонікідзе, де
проживає не невідомій квартирі і в
теперішній час.

Суд встановив, що зі сторони ОСОБА_1
будь-яких перешкод щодо користування
житловою площею в спірній квартирі
відповідачам вчинено не було.
Відповідачі самі вирішили це питання
шляхом виселення та залишення місця
своєї реєстрації.

По цей день відповідачі значаться
зареєстрованими в квартирі АДРЕСА_1,
однак на протязі більше 8 років
постійно проживають за іншою адресою.
Ця квартира не приватизована і
відноситься до житлового фонду
виконавчого комітету
Орджонікідзевської міської ради.

Оскільки відповідачі в добровільному
порядку залишили квартиру та місце
своєї реєстрації, позивач змушена
сплачувати за них всі комунальні
платежі, так як вони не бажають цього
робити, вважаючи, що вони до квартири
ніякого відношення не мають, так як
покинули її, що також встановлено
судом, зокрема, при дослідженні
комунальних книжок, де лише позивач
приймає участь в утриманні спірної
квартири.

Це свідчить про те, що відповідачі
категорично відмовились від своїх
зобов'язань, щодо утримання цієї
квартири. Крім цього позивач не має
можливості після смерті матері
переоформи особовий рахунок, так як
відповідачі відмовляються виконувати
будь-які дії відносно вищезазначеної
квартири.

Згідно ст. 107 Житлового кодексу України,
у випадку вибуття наймача і членів його
сім'ї до постійного місця мешкання в
інше житлове приміщення, договір найму
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з житлового приміщення
вибуває не вся сім'я, то договір найму
не розривається, а член сім'ї який вибув
на інше постійне місце проживання,
втрачає право користування цим
приміщенням з дня його вибуття. Тобто
відповідачі у зв'язку з вибуттям на
постійне місце проживання до іншого
житла, ще в 2003 та 2008 роках відповідно
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу
переміщення і вільному у вибору місця
проживання в Україні», особа може бути
знята з реєстрації на підставі рішення
суду про визнання її такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням.

Відповідачі не бажають знятись з
реєстрації в добровільному порядку, що
змусило позивача звернутись до суду з
дійсним позовом.

Факт того, що відповідачі не проживають
в квартирі АДРЕСА_1, підтверджений
актом МКП «ЖЕО» від 22.03.2014 року, а також
цей факт підтвердили свідки, допитані в
судовому засіданні, які підтвердили
факт не проживання відповідачів за
вказаною адресою протягом тривалого
часу.

В обґрунтування своїх зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2
посилаються на те, що у вказаний
позивачем час вони ніяким чином не
могли переїхати зі спірної квартири на
інше місце проживання, після смерті
ОСОБА_11 вони допомагали матері
сплачувати за комунальні послуги, за
свої кошти купували продукти
харчування. Коли їх мати вселила у
вказану квартиру співмешканця ОСОБА_4,
спільне проживання стало неможливим та
в 2013 році вони покинули стіни даної
квартири з поважних причин, залишив в
ній свої особисті речі, а тому не можуть
бути визнані такими, що втратили право
користування квартирою, оскільки
ОСОБА_4 встановив свій порядок
користування квартирою.

Позивачі вважають, що вони відповідно
до вимог ст.. ст.. 64, 65 Житлового кодексу
України мають повне право на
користування вказаною житловою
квартирою, а також відповідно до вимог
ст.. 116 ЖК України відповідач ОСОБА_4
повинен бути виселений з вказаної
квартири без надання йому іншого житла.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підстави своїх вимог. Відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. Відповідно
до ст. 57 ЦПК України доказами є будь -
які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З вимогами та доводами позивачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, викладеними ними в
зустрічній позовній заяві, а також в
судовому засіданні, суд погодитися не
може, тому як вони голослівними,
безпідставними та недоведеними,
такими, що не відповідають дійсності,
встановленим в судовому засіданні
обставинам справи та спростовуються
стабільними поясненнями позивача та її
представника, наданими ними письмовими
доказами, поясненнями свідків,
допитаних в судовому засіданні,
дослідженими матеріалами справи в їх
сукупності.

По-перше, ОСОБА_2 добровільно виїхав з
квартири після рішення суду в квітні 2008
року, так як він не міг залишатись в м.
Орджонікідзе. ОСОБА_3 виїхала в вересні
2003 року разом зі позивачем та навчалась
в середній школі № 29 м.
Дніпропетровська, а після закінчення
школи навчалась в училищі м.
Дніпропетровська, що підтверджено
наданою в засіданні довідкою з місця
навчання, яка спростовує доводи ОСОБА_3
та свідка ОСОБА_9. В 2012 році ОСОБА_3
перебуває у цивільному шлюбі та
постійно мешкає за адресою свого
громадянського чоловіка. Жодних речей
відповідачів в спірній квартирі немає
і бути не може.

По-друге, відповідачі були
зареєстровані в спірну квартиру не з
дозволу матері (їх бабусі), а на
підставі дозволу позивача ОСОБА_1 після
їх народження. На той час позивач та її
мати ОСОБА_11 мали рівні права в спірній
квартирі. Після смерті ОСОБА_11 в
спірній квартирі крім позивача ніхто
не проживав, так як відповідачі
проживали в м. Дніпропетровську. Як до
смерті ОСОБА_11, так і після її смерті
відповідачі ніяким чином не допомагали
сплачувати комунальні платежі та інше,
як вони про це зазначають в своїй
зустрічній позовній заяві. Зокрема,
ОСОБА_2 вживав наркотичні засоби, за що
був засуджений районним судом м.
Дніпропетровська (копія вироку суду
додається) в січні 2014 року, а тому і
виїхав з м. Дніпропетровська, що
спростовує його доводи про те, що
ОСОБА_1 вигнала його з квартири. ОСОБА_3
влаштовувала особисте життя та ще в той
час навчалась, тому взагалі не могла
надавати позивачу будь - яку допомогу. В
своїй позовній заяві відповідачі
зазначають, що вони працювали та мали
постійний дохід, що не відповідає
дійсності та обставинам справи,
оскільки ОСОБА_10 не працював, а тим
більше не мав постійного доходу. ОСОБА_3
навчалась, тому також не могла
працювати та мати будь - який дохід.
Тому вони і не надали суду жодних
доказів про сплату комунальних
платежів та надання ОСОБА_1 будь-якої
допомоги.

По-третє, позивачі в своїх вимогах
намагаються довести суду те, що в
спірній квартирі проживає ОСОБА_4, що не
підтверджено жодними доказами по
справі. Виходячи з його прізвища, ім'я,
він не є громадянином України та є лише
знайомим ОСОБА_1, які їй допомагає в
утриманні квартири та доглядає за
квартирою в період тимчасової
відсутності ОСОБА_1, оскільки остання
працює в м. Дніпропетровськ. В своїх
вимогах позивачі ставлять питання
виселення ОСОБА_4 з спірної квартирі
але не надають суду жодних доказів про
факт його постійного проживання в
спірній квартирі. Всі твердження
позивачів є голослівними і не мають
ніяких підтверджень.

Згідно діючого законодавства кожний
громадянин України має право на вільне
пересування та право мешкання на
території України. Таким чином факт
проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі
судом не встановлено і сторонами по
справі не доведено.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 взагалі не
мають наміру вселитись в квартиру, так
як на протязі багатьох років мають інше
житло, де постійно мешкають та на
протязі багатьох років не намагались
жодного разу прийти та проживати до
вказаної квартири, прийняти участь в
утриманні квартири.

Таким чином суд приходить до висновкУ,
що позовні вимоги позивача ОСОБА_1
підлягають задоволенню в повному
обсязі, а в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід
відмовити.

Керуючись ст.. ст.. 64, 65, 107, 116 Житлового
кодексу України, ст. ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 - 213
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: виконавчий комітет
Орджонікідзевської міської ради,
Орджонікідзевський міський сектор
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області «про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням
та зняття їх з реєстрації»
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та
зняти їх з реєстрації з вищевказаної
квартири шляхом зобов'язання
Орджонікідзевського міського сектору
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області.

Відмовити в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 «про вселення,
визначення порядку користування
житловим приміщенням та виселення без
надання іншого жилого приміщення».

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові
витрати по справі у розмірі 243,60 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.