Номер провадження: 22-ц/785/3425/14
Головуючий у першій інстанції Панчук
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Оверіної О.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення, за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від 16
січня 2014 року,

встановила:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з вказаним позовом, в
якому на підставі ст. 40 Закону України
«Про іпотеку», ст. 109 ЖК України просив
виселити відповідачів та інших осіб з
квартири АДРЕСА_1.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання
не з'явився, направив до суду заяву в
якої просив розглянути справу за
відсутності представника позивача,
позов підтримав та погодився на
заочний розгляд справи.

Відповідачі були повідомлені про
слухання справи належним чином, в
судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області від 16
січня 2014 року у задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ПАТ КБ
«ПриватБанк». В скарзі з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права ставиться
питання про скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення
про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» суд першої інстанції
виходив з його недоведеності. Крім
того, цивільно процесуальним законом
не передбачено вирішення позову та
задоволення позовних вимог щодо
невизначеного коло осіб.

Судова колегія, погоджується з цим
висновком суду з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч.
ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести допустимими та
належними доказами ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

У пункті 43 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
врахувати таке.

Згідно із ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України,
статей 39-40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Проте позивачем не доведено, а
матеріали справи взагалі не містять
належних та допустимих доказів, щодо
дотримання ПАТ КБ «ПриватБанк»
зазначених умов, необхідних для
прийняття рішення щодо примусового
виселення відповідачів та інших осіб з
вказаного житлового приміщення. Не
надано апелянтом належних доказів і до
суду апеляційної інстанції.

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» у своєї
позовної заяви не конкретизовано коло
відповідачів та інших осіб, яки
підлягають виселенню з квартири
АДРЕСА_1 та не зазначено їх правовий
статус, щодо спірного житлового
приміщення.

З'ясувати зазначені обставини при
розгляді справи відповідно до вимог ст.
10 ЦПК України у суду першої інстанції
не було процесуальної можливості,
оскільки позивач у судове засідання не
з'явився, направив до суду заяву в якої
просив розглянути справу за
відсутності представника позивача, а
ЦПК не передбачено вирішення позову та
задоволення позовних вимог щодо
невизначеного коло осіб.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відмови ПАТ КБ
«Приватбанк» у задоволенні позову.
Вказані висновки суду відповідають
зібраним у справі доказам, яким судом
дана належна оцінка, правильно
визначена юридична природа
правовідносин що виникли і закон, який
їх регулює.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від 16
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

О.В.Оверіна

Ю.І.Кравець