АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів -
Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Товарницькій А.В.,

за участю представника відповідача
ПрАТ «УОСК» - Сорочан В.В.,

позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 3 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
відшкодування збитків, завданих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/5773/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Плахотнюк К.Г.Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом про
відшкодування матеріальних збитків,
завданих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, який
обґрунтовує тим, що 14.01.2013 року на
перехресті вулиці Червонопрапорна з
пр. Науки у м. Києві внаслідок
протиправних дій водія ОСОБА_4. який
керував автомобілем «Мітсубісі» д.н.з.
НОМЕР_3 сталась ДТП, в результаті якої,
його автомобіль «Форд Транзит» д.н.з.
НОМЕР_2 зазнав технічних пошкоджень,
при цьому за даними висновку про оцінку
майна №0517. яка провадилася
представниками ПрАТ «УОСК» вартість
відновлювального ремонту складає 11 041,
00 грн.

Право власності на даний автомобіль
зареєстровано за ОСОБА_8, проте
автомобіль перебуває у користуванні
позивача на підставі довіреності. На
момент ДТП цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована у ПрАТ «УОСК», однак
остання відмовляє у виплаті з тих
підстав, що відповідач не повідомив
страховика про дорожньо-транспортну
пригоду.

Ухвалою суду від 28.10.2013 року до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено ПрАТ «УОСК».

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 3 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування збитків, завданих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди залишено без задоволення,
стягнуто з приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_3 на відшкодування вартості
відновлювального ремонту 11 041, 38 грн.,
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229.40 грн., всього 11 270
грн. 78 коп.

Ухвалою Голосіївського районного суду
міста Києва від 20 лютого 2014 року
виправлено технічну описку та
арифметичну помилку у резолютивній
частині тексту судового рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 3 лютого 2014 року, стягнуто з
приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» на користь ОСОБА_3 на
відшкодування вартості
відновлювального ремонту 9 479, 13 грн.,
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229, 40 грн., всього 9 708
грн. 53 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду
представник ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія»
Мельніченко О.Д. звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
прийняти по справі нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
Позивача щодо стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» 11 041, 38 грн.
відшкодування на відновлювальний
ремонт автомобіля та 229,40 грн. судових
витрат у повному обсязі та стягнути з
позивача на користь Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» сплачений
судовий збір за подання апеляційної
скарги.

В скарзі зазначає, що судом першої
інстанції не було взято до уваги та
належним чином не досліджено факт
невиконання Страхувальником та водієм
забезпеченого транспортного засобу
своїх договірних зобов'язань, що
позбавило їх права, за рахунок АТ
«УОСК», на відшкодування шкоди за їх
винні дії, якими заподіяно майновий
збиток позивачу.

Крім того, апелянт не погоджується із
посиланням суду першої інстанції на п.
19. Постанови № 4 від 01.03.2013 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», при цьому на думку
апелянта, доводи відповідача про
обов'язок завдавача шкоди особисто
відповідати за свої вчинки, судом
першої інстанції були залишені поза
увагою, що призвело до прийняття не
правомірного рішення по справі.

В судовому засіданні представник
відповідача ПрАТ «УОСК» доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити з підстав, викладених у
ній.

Позивач та представник відповідача
заперечували проти апеляційної скарги
за необґрунтованістю її доводів.

Заслухавши доповідь судді Кулікової
С.В., розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує зокрема
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Стягнувши з відповідача ПрАТ «УОСК» на
користь позивача на відшкодування
вартості відновлювального ремонту 9 479,
13 грн. та судові витрати суд першої
інстанції виходив з правильно
встановлених в судовому засіданні
обставин та дійшов висновку про те, що
відповідач ПрАТ «УОСК» переконався, що
дорожньо-транспортна пригода, що мала
місце 14.01.2013 є страховим випадком, а
тому неповідомлення страхувальником
про настання страхового випадку не
може бути підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування
поте6рпілому, оскільки таке
повідомлення поступило безпосередньо
до нього.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам Закону.

Відповідно до правил ст. 979 ЦК України,
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язана у разі настання
певної події (страхового випадку)
виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову сум)
(страхову) виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Пунктом 2. ч. 1 ст. 988 ЦК України,
страховик зобов'язаний протягом двох
робочих днів, як тільки стане відомо
про настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати
страхувальникові. Відповідно до ч. 1 ст.
990 ЦК України, страховик здійснює
страхову виплату відповідно до умов
договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката).

Доводи апеляційної скарги про те, що
факт невиконання страхувальником та
водієм забезпеченого транспортного
засобу своїх договірних зобов'язань,
позбавило їх права, за рахунок АТ
«УОСК», на відшкодування шкоди за їх
винні дії, якими заподіяно майновий
збиток позивачу, колегія суддів не
вважає належним обґрунтуванням,
оскільки за правилами ст.ст. 29, 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати пов'язані, з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого в
порядку, встановленому законодавством;
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2.
пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Також не спростовують правильного
висновку суду першої інстанції
твердження апелянта про обов'язок
завдавача шкоди особисто відповідати
за свої вчинки, виходячи з наступного.

З урахуванням змісту статті 979 ЦК та
статті 16 Закону України «Про
страхування» у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком.

Як вбачається з матеріалів справи, хоча
страховиком вчасно не було отримано
письмового повідомлення про ДТП, до
його відома була доведена інформація
про подію, яка з огляду на наступні його
дії, а саме, проведення експертного
дослідження обставин ДТП та розміру
завданих збитків, була визнана
страховим випадком. Проте, даний Закон
не передбачає відмову у виплаті
страхового відшкодування за звернення
потерпілої особи, а тільки страховику в
разі несвоєчасного повідомлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції в повному обсязі
дослідив, проаналізував та дав належну
оцінку, поданим сторонами доказам, що
мають значення в конкретній справі,
доводять існування відповідних
юридичних обставин, застосував норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
та дійшов обґрунтованого висновку про
відшкодування вартості
відновлювального ремонту шляхом
стягнення його розміру саме з
відповідача ПрАТ «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
позивача - потерпілої особи в ДТП.

За таких підстав доводи апеляційної
скарги законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, правові
підстави для скасування рішення,
відсутні, а наведені в апеляційній
скарзі недоліки у розгляді справи не
вплинули на суть ухваленого рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 3 лютого 2014 року - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 3 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: