Справа № 327/202/14-ц
Провадження № 6/327/7/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2014 р.

смт Розівка

Розівський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ
Т.М.,

при секретарі судового засідання
Захаренко А.В.,

за участі державного виконавця
Кощавцевої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Розівського районного
суду Запорізької області подання
начальника відділу державної
виконавчої служби Розівського
районного управління юстиції
Запорізької області (далі - ВДВС
Розівського РУЮ) Кощавцевої Ірини
Анатоліївни про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, -

В С Т А Н О В И В :

З 17 серпня 2009 року у ВДВС Розівського
РУЮ на виконанні знаходиться
виконавчий лист №2н/64 від 27 грудня 2005
року, виданий Розівським районним
судом Запорізької області про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання дитини -
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частини усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 30 листопада 2005
року і до повноліття дитини.

10 червня 2014 року начальник ВДВС
Розівського РУЮ Кощавцева І.А.
звернулась до суду із поданням про
вирішення питання про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
те, що останній на протязі останніх
років самостійно рішення суду не
виконує та ухиляється від його
виконання. Крім того, державному
виконавцю зі слів стягувача стало
відомо, що боржник ОСОБА_2 збирається
виїхати на заробітки до м.Тули
Російської Федерації. Станом на 01
червня 2014 року заборгованість по
сплаті аліментів становить 7172 грн. 50
коп..

В судовому засіданні начальник ВДВС
Розівського РУЮ Кощавцева І.А.
підтримала заявлені вимоги по тих
підставах, які були викладені в поданні
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
подання прохала задовольнити.

Вивчивши подання та додані до нього
документи, суд дійшов висновку про те,
що подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Тобто,
зазначене звернення здійснюється в
межах повноважень державного
виконавця як посадової особи органу
державної влади.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами)
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6
вищевказаного Закону громадянин
України може бути обмежений у праві
виїзду за кордон, якщо відносно нього
діють неврегульовані аліменти,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору у передбачених
законом випадках. Крім того, відповідно
до ч.1 ст.2 вказаного Закону, документом,
що дає право на виїзд з України і в'їзд в
Україну та посвідчує особу громадянина
України під час перебування за її
межами є паспорт громадянина України
для виїзду за кордон.

Відповідно до ст.3771 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

За змістом наведених вище норм чинного
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням та його
намір вибути за межі України з метою
невиконання цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у
поданні йдеться лише про наявність
аліментних зобов'язань у ОСОБА_2.
Звертаючись до суду, державний
виконавець ВДВС Розівського РУЮ в
поданні обмежився лише констатацією
факту невиконаних зобов'язань, не
зазначивши конкретно які саме дії
боржника свідчать про ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням суду, доведення яких є
обов'язковою умовою для встановлення
щодо боржника тимчасового обмеження
права виїзду за межі України.

Належних доказів на підтвердження
ухилення боржника від виконання
судового рішення не надано, хоча саме
державний виконавець зобов'язаний
довести суду з наданням відповідних
матеріалів виконавчого провадження
необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні. Крім того, в
матеріалах справи відсутні дані про те,
що ОСОБА_2 викликався до виконавчої
служби і ухилився від сплати
зобов'язань. До того ж, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях, а
тому підстави для висновків про
свідоме невиконання рішення суду
боржником відсутні.

Разом з тим, у поданні зазначено, що
боржник ОСОБА_2 збирається виїхати на
заробітки до м.Тули Російської
Федерації, однак в судовому засіданні з
пояснень начальника ВДВС Розівського
РУЮ Кощавцевої І.А. встановлено
протилежне, а саме, що боржник ОСОБА_2
вже виїхав за межі України на
заробітки, хоча належних доказів на
підтвердження будь-якої із вказаних
обставин державним виконавцем не
надано.

До того ж, державним виконавцем не
надано доказів, які б вказували, на те,
що боржник має паспорт громадянина
України для виїзду за кордон. Крім того,
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа шляхом заборони перетинати
державний кордон України до виконання
своїх зобов'язань, покладених на нього
відповідним виконавчим листом, як того
просить державний виконавець,
положеннями ст. 6 нормами Закону
України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» (зі змінами) -
не передбачено.

За таких обставин, суд вважає, що
подання про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст.33
Конституції України, ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України», ст.3771 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання начальника
відділу державної виконавчої служби
Розівського районного управління
юстиції Запорізької області
Кощавцевої Ірини Анатоліївни про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Розівський районний
суд Запорізької області шляхом подання
в 5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
5-денного строку з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Т.М.Кущ