У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина
М. М.,

суддів - Дроботі В. В.,
Бисаги Т. Ю.,

при секретарі - Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Виноградівського
районного суду від 15 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Чепівської
сільської ради Виноградівського
району, де третя особа - ОСОБА_2, про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Чепівської сільської ради
Виноградівського району про визнання
права власності в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що він є внуком
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина, яка складається з житлового
будинку АДРЕСА_1

Єдиним спадкоємцем був батько позивача
- ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та
спадщину за своїм батьком не прийняв.

Позивач вважав, що Чепівською
сільською радою його батько ОСОБА_4 не
був закликаний до спадкування.

Позивач довідався, що у спадковому
будинку померлого діда ОСОБА_5
проживають чужі люди, які набули право
власності не цей будинок за договором
дарування. Зважаючи на цю інформацію,
він звернувся до Виноградівського
районного суду з позовом про визнання
договору дарування недійсним.

По теперішній день спадщина не визнана
відумерлою, не перейшла у власність
держави та не прийнята ніким із
спадкоємців, у зв'язку з чим позивач
просив визнати за ним право власності
на цей житловий будинок.

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи, та з
підстав, передбачених ст. ст. 15,16 ,
137,392,1223 ЦК України та ст. 529 ЦК України,
просив в суді першої інстанції визнати
за ним право власності на спадкове
майно: житловий будинок під АДРЕСА_1

Рішенням Виноградівського районного
суду від 15 травня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 Йосиповича- відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач
і оскаржив це рішення в апеляційному
порядку, посилаючись на порушення
місцевим судом норм процесуального та
матеріального права, просив скасувати
дане рішення й ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі.

Позивач та його представник в суді
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримали у
повному обсязі .

Судова колегія вважає, що, відповідно
до ч.2 ст.305 ЦПК України, справу можливо
розглянути у відсутності відповідача
та його представника, оскільки вони
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи .

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що на
спірний будинок відсутні
правовстановлюючі документи про
належність на праві власності даного
будинку померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6.

Також місцевий суд контатував , що
батько позивача ОСОБА_4 за своїм
батьком спадщину не прийняв.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого суду, який,
розглядаючи заявлений по справі позов,
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом першої інстанції встановлено , що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 , після
якого відкрилася спадщина .

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його син ОСОБА_4
(а.с.15).

Позивачу ОСОБА_1 було видано свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4, як спадкоємцю першої
черги (а.с.8).

Відповідно до довідки голови
Чепівської сільської ради № 196 від
10.02.2014 року, житловий будинок з
належними до нього надвірними
спорудами АДРЕСА_1 рахувався за ОСОБА_3
на підставі погосподарської книги № 1,
особовий рахунок НОМЕР_1 за 1983-1985 роки
(а.с.17).

Із письмової відповіді Чепівської
сільської ради Виноградівського
району за №1441 від 27 червня 2014 року
стверджуються наступні факти, зокрема
те, що відповідно до записів
погосподарського обліку за 1983-1985 роки
дворогосподарство в АДРЕСА_1
рахується за громадянином ОСОБА_3, і
відносилось до категорії колгоспних
дворів, реєстрація права власності не
проводилась.

На день смерті ОСОБА_3 цей будинок
відносився до колгоспного
дворогосподарства і його реєстрація
права власності не проводилась. Разом
з ним на день смерті проживали і були
зареєстровані ОСОБА_7, 1929 року
народження, та її син ОСОБА_8, 1957 року
народження.

ОСОБА_7 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року
проживала і була зареєстрована в цьому
житловому будинку, набула права
власності і залишила заповітне
розпорядження на свою сестру ОСОБА_9,
яка на підставі заповіту після її
смерті в 1996 році оформляє право
власності на даний житловий будинок.

У 2001 році березневим паводком цей
будинок був повністю зруйнований і
віднесений до категорії „А".

За згодою ОСОБА_9 даний житловий
будинок був відбудований ОСОБА_8, яким
оформлено право власності на цей
будинок.

У 2004 році право власності на цей
будинок на підставі договору дарування
набув ОСОБА_2, яким вчинено
реєстрацію.

Згідно з довідкою БТІ № 702 від 30.05.2012
року, будинок (який є спірним по справі)
зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі
договору дарування (а.с.6).

Таким чином, спірний будинок рахувався
за ОСОБА_3 до 1986 року, у зв'язку з чим
після його смерті до спадкової маси не
увійшов.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(статті 1216, 1218 ЦК України).

За змістом пунктів 4, 5 "Прикінцеві та
перехідні положення" ЦК України 2004 р.
відносини спадкування регулюються
нормами цього Кодексу, якщо спадщина
відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі
відкриття спадщини до зазначеної дати
(строк на прийняття якої закінчився до 1
січня 2004 р.) або якщо вона була прийнята
хоча б одним із спадкоємців, до таких
спадкових відносин застосовуються
норми ЦК УРСР 1963 р..

Позивачем в суді першої інстанції
визнається факт того, що батько
позивача - ОСОБА_4 за своїм батьком -
ОСОБА_3 спадщину у встановленому
законом порядку не прийняв.

Судова колегія контатує, що Чепівська
сільська рада Виноградівського району
є неналежним відповідачем по справі.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
суду про відсутність правових підстав
для задоволення позову та визнання за
позивачем права власності на спірний
будинок.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються й не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Виноградівського суду від 15
травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили, шляхом подачі скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді: