Номер провадження: 22-ц/785/5947/14
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою представника
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради - Тарановського
Дмитра Сергійовича на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 08 квітня 2014 року по справі за
позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до
ОСОБА_3 за участю третіх осіб: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Одеської
міської ради про витребування майна та
виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2009 року Департамент
комунальної власності ОМР звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОМР про
витребування майна та виселення
посилаючись на те, що нежитлове
підвальне приміщення, площею 126,0 кв. м.,
за адресою: АДРЕСА_1 у м. Одесі, є
комунальною власністю територіальної
громади м. Одеси, що підтверджується
свідоцтвом про право власності від 30
червня 2006 року, яке зареєстроване в КП
«ОМБТІ та РОН».

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 04 квітня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ОМР задоволено,
внаслідок чого він отримав право
власності на спірне приміщення, та за
договором купівлі-продажу від 24
листопада 2006 року продав його ОСОБА_5

11 лютого 2008 року ОСОБА_5 відчужив
вищевказане приміщення ОСОБА_6, а той в
свою чергу відчужив це приміщення 27
січня 2009 року - ОСОБА_7

Останнім власником приміщення на
підставі договору купівлі-продажу від
25 січня 2011 року стала ОСОБА_3, яка і
займає його на даний час.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 23 січня 2008 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 квітня 2006 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до
районного суду.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 10 вересня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_4 залишено без розгляду,
тому володіння ОСОБА_3 спірним
приміщенням є неправомірним.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 05 квітня 2012 року позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності ОМР задоволено, від ОСОБА_3
витребувано нежитлове підвальне
приміщення, площею 126,0 кв. м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у м.
Одесі, та виселено ОСОБА_3 з вказаного
приміщення.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 18 жовтня 2012 року апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3 відхилено,
а рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 05 квітня 2012 року залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2013
року частково задоволено касаційну
скаргу ОСОБА_3 та скасовано рішення
Приморського районного суду міста
Одеси від 05 квітня 2012 року і ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
18 жовтня 2012 року, справу передано на
новий розгляд до Приморського
районного суду м. Одеси.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 08 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог
департаменту комунальної власності
ОМР відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним
представник Департаменту комунальної
власності ОМР - Тарановський Д.С.
звернувся до апеляційного суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги Департаменту
комунальної власності ОМР
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності від 30
червня 2006 року приміщення площею 126,0
кв.м. за адресою АДРЕСА_1 у м. Одесі
належать територіальній громаді м.
Одеси на праві комунальної власності.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 04 квітня 2006 року яке
набрало законної сили 17 квітня 2006 року
право власності на вказане майно
визнано за ОСОБА_4 та 20 вересня 2006 року
зареєстровано за ним в Одеському МБТІ,
реєстраційний № 15266675.

24 листопада 2006 року ОСОБА_4 продав
спірне майно ОСОБА_5 - договір
купівлі-продажу реєстр № 5-2670.

11 лютого 2008 року відповідно до договору
купівлі-продажу серії ВКЕ № 053046, реєстр
№ 676 спірне підвальне приміщення
ОСОБА_5 продав ОСОБА_6, який 27 січня 2009
року згідно договору, реєстр № 672
зазначене майно продав ОСОБА_7

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 25 січня 2011 року серії ВРЕ № 272516,
реєстр № 157 зазначене спірне майно
ОСОБА_7 продала ОСОБА_3

Досліджуючи викладені обставини суд
обґрунтовано визнав вимоги позивача
щодо недобросовісності набувача
спірного нежитлового приміщення
ОСОБА_3 безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбано
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння,
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння,
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Частиною другою ст. 388 ЦК України
передбачено, що майно не може бути
витребувано від добросовісного
набувача, якщо воно було придбано у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Відповідно до п. 2 договору
купівлі-продажу спірного нежитлового
підвального приміщення площею 126,0 кв.м.
АДРЕСА_1 у м. Одесі від 25 січня 2011 року,
укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 продаж
зазначеного майна здійснено за 200201,00
грн., які ОСОБА_3 до підписання
вказаного договору перерахувала на
рахунок Другого Приморського ВДВС
Одеського МУЮ в рахунок сплати за
купівлю спірного нежитлового
приміщення, відповідно до виконавчого
листа Приморського районного суду м.
Одеси № 2-12608/10 від 13 грудня 2010 року.

Відповідно до п. 5 зазначеного договору
від 25 січня 2011 року продаж зазначеного
нерухомого майна здійснено в порядку
ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження» за виконавчим листом
Приморського районного суду м. Одеси
від 13 грудня 2010 року про стягнення з
ОСОБА_7 на користь КС «Кредитінвест»
грошової суми.

Досліджуючи у судовому засіданні
матеріали справи виконавчого
провадження по виконанню рішення суду
про стягнення з ОСОБА_7 грошової суми на
користь КС «Кредитінвест» судом
встановлено факт продажу спірного
приміщення ОСОБА_3 в рамках виконання
судового рішення.

Купівля-продаж спірних приміщень
здійснена за кошти що надійшли від
ОСОБА_3 на рахунок ВДВС Одеського МУЮ на
підставі платіжного доручення № 1 від 20
січня 2011 року, що стало підставою для
закінчення виконавчого провадження.
Після закінчення виконавчого
провадження знято арешт з спірного
майна ОСОБА_7, яка розпорядилася ним на
власний розсуд, продавши його ОСОБА_3

Частиною 3 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» в редакції, що
діяла на момент укладення спірного
договору, якщо при відкритті
виконавчого провадження державним
виконавцем відповідно до ст. 24
накладено арешт на майно боржника,
боржник має право в строк, встановлений
для добровільного виконання рішення
реалізувати належне йому майно в
рахунок повного або часткового
погашення боргу за виконавчим
документом.

У цьому разі покупець майна, повинен
внести кошти за придбане майно на
рахунок органу державної виконавчої
служби у строк, встановлений для
добровільного виконання рішення. Після
внесення покупцем коштів арешт з
проданого майна боржника знімається
постановою державного виконавця.

Посилання апелянта на неправильне
застосування судом вимог ч.2 ст. 388 ЦК
України як на підставу для скасування
оскаржуваного рішення суду на думку
колегії є необґрунтованим, оскільки
спростовується викладеною у рішенні
позицією суду.

ОСОБА_3 є добросовісним набувачем
спірного майна придбаного в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, тому згідно ч. 2 ст. 388 ЦК України
спірне майно не може бути витребувано у
неї як у добросовісного набувача.
Позиція апелянта, що продаж майна в
рамках виконавчого провадження
повинна відбуватися виключно на
прилюдних торгах не ґрунтується на
законі. На момент вирішення спірних
правовідносин суд правильно посилався
на вимоги ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження», яка на той
момент була чинною.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради - Тарановського
Дмитра Сергійовича - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 08 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.О. Суворов

І.А. Артеменко