Провадження № 2/1522/3523/14
Приморський районний суд м. Одеси в
головуючого судді - Домусчі
при секретарі - Герасименко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Л.А.Р.К.» про
поновлення на посаді, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, невиплаченої в повному обсязі
заробітної плати та моральної шкоди, -
Позивач 10.12.2013 року звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Л.А.Р.К.» про
поновлення його на посаді швейцара,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу у розмірі 5 250,00 грн.,
невиплаченої в повному обсязі
заробітної плати, а саме за липень та
серпень 2013 року у розмірі 2 165,00 грн. та
моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн..
Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що він з 21.06.2011 року працював у ТОВ
«Л.А.Р.К.» на посаді швейцара та наказом
від 09.10.2013 року був звільнений з роботи
з 12.09.2013 року за прогул без поважних
причин. У наказі, яким був виданий
керуючим готелями «Лондонська»,
«Брістоль» та «Формула» було вказано,
що нібито він з 13.09.2013 року не
з'являється на роботу та 12.09.2013 року
вніс в його трудову книжку запис про
звільнення. Вважає, що його було
звільнено не уповноваженою на це
особою, так як у ТОВ «Л.А.Р.К.» таке право
має генеральний директор, отже
звільнення є незаконним. Також в
позові він зазначив, що у серпні 2013 року
його письмово ознайомили з графіком
роботи на вересень 2013 року, бо він
працював по змінах. За цим графіком він
повинен був працювати 01.09.2013 року з 08
години ранку до 20 години вечора; 02.09.2013
року з 20 години вечора до 08 години
ранку; 05.09.2013 року з 08 години ранку до 20
години вечора; 06.09.2013 року з 20 години
вечора до 08 години ранку; 09.09.2013 року з 08
години ранку до 20 години вечора; 10.09.2013
року з 20 години вечора до 08 години ранку
11.09.13р.. За цим графіком він виходив на
роботу. Після 10.09.2013 року у графіку були
відсутні дні його роботи, тобто він був
відсторонений від роботи. На підставі
цього, він звернувся з відповідною
скаргою про порушення його трудових
прав до інспекції з питань праці. При
перевірці, ТОВ «Л.А.Р.К.» надало
інспекції інший графік роботи за
вересень 2013 року, на якому стояли інші
робочі дні та з яким він не був
ознайомлений. Також, адміністрація
товариства надала перевіряючим
підроблений табель обліку робочого
часу за вересень та жовтень 2013 року, в
якому проставлені інші робочі дні та
години, а в період з 13.09.2013 року по 09.10.2013
року було в його графі проставлено
відмітка прогул. Він також не отримав
заробітну плату за липень та серпень 2013
року, яка нараховувалась йому на
банківську карту. При прийняті на
роботі була досягнута усна
домовленість про те, що заробітна плата
за 8 змін по 12 годин у день, що є
мінімальною кількістю змін у місяць,
буде складати 1 400,00 грн. на місяць, тобто
за 96 робочих годин. Однак,
відпрацювавши у липні 15 змін, тобто 180
робочих годин, йому було виплачено
заробітну плату у розмірі 1 535,00 грн., а
повинно було 2 625,00 грн., тобто
заборговано 1 090,00 грн.. За серпень за
такий же відпрацьований час йому
заплатили 1 550,00 грн., а повинно було 2 625,00
грн., тобто заборговано 1 075,00 грн.. Такі
дії роботодавця призвели до його
моральних страждань та він втратив
душевний спокій. Про своє звільнення
він дізнався 27.11.2013 року з листа
інспекції з питань праці. З наказом про
звільнення його ознайомили 09.12.2013 року
та видали трудову книжку.
В судових засіданнях позивач
позовні вимоги підтримав, проте
зазначив, що закінчив працювати 11.09.2013
року, і його було звільнено не
уповноваженою на це особою, так як
звільняти та приймати на роботу у ТОВ
«Л.А.Р.К.» тільки генеральний директор.
Дисциплінарні стягнення до нього не
мав права застосовувати керуючий
готелями ТОВ «Л.А.Р.К.».в позові він
зазначав. що Власник товариства, не
вимагав від нього дати пояснення з
приводу його не виходу на роботи. З
посадовою інструкцією він
ознайомлений не був. Але в минулих
судових засіданнях зазначив, що його на
роботу приймав генеральний директор
товариства шляхом спілкування по
скайпу і тільки він має право його
звільняти. В судовому засіданні 11.06.14р.
позивач пояснював, що при його
звільненні у нього потрібно було взяти
пояснення, але їх ніхто не вимагав. Він
звертався зі скаргою до Інспекції з
питань праці з приводу порушення його
звільнення. 29.11.2013 року він отримав лист
від керуючого готелями в якому йому
було повідомлено про його звільнення і
можливість отримання трудової книжки.
Наказ про звільнення разом з трудовою
книжкою він отримав 09.12.2013 року під
розпис. З 2011 року графік своєї роботи
він сам собі встановлював і складав
особисто та передавав його у відділ
кадрів щомісячно, в підтвердження чого
у нього немає ніяких доказів. Згідно
трудового контракту він
підпорядковувався тільки генеральному
директору, яка взяла його на роботу за
результатами співбесіди, яка
проводилася за допомогою засобу
зв'язку Скайп. у зв'язку з тим, що він не
складав собі графік роботи після 11.09.13р.
тому працював до ранку 11.09.2013 року,
після чого на роботу не виходив. Проте в
судовому засіданні від 27.06.2014р. він
пояснив, що робітники Адміністрації
товариства після 11.09.13р. декілька раз,
коли він приходив на роботу щоб просто
поспілкуватися з іншими робітниками,
дійсно вимагали від нього пояснювальну
записку щодо його невиходу на роботу
згідно графіку, але він їм відмовив, так
як за статутом товариства
адміністрація не мала права її
вимагати а тільки генеральний
директор. 25.09.2013 року при його візиті на
роботу йому було повідомлено, що на
нього склали акт щодо невиходу на
роботу з яким він повинен ознайомитися
та підписати, але він відмовився
ознайомлюватися та підписувати цей
акт. З приводу його невиходів на роботу,
генеральний директор не пред'являла
ніяких претензій. При усній розмові з
генеральним директором при прийомі на
роботу, останній обіцяв йому зарплату у
розмірі 1 400,00 грн. за 8 змін по 12 годин,
але фактично він отримував менше. З
29.11.2013 року по 09.12.2013 року він не міг
забрати свої документи по особистим
причинам. Моральну шкоду обґрунтовує
тим, що у зазначений період він не міг
влаштуватися на роботу, так як не мав на
руках трудової книжки. Посадову
інструкцією обов'язків швейцара він
підписував, але був ознайомлений
тільки з її останньою сторінкою. 12.09.2013
року не був на роботі, так як у серпні 2013
року склав собі графік тільки до 11.09.2013
року включно. На той момент у готелі
працювало разом з ним 4 швейцари і вони
узгоджували собі зміни так щоб не
співпадали зміни, але він не знає як
складали вони собі графіки. З іншими
графіками роботи його не
ознайомлювали. 13.09.2013 року він приходив
на роботу та адміністрація просила
його вийти на роботу за своїм графіком,
але він відмовився виходити на роботу у
зв'язку з тим, що адміністрація не має
повноважень складати для нього графік
роботи, у зв'язку з чим адміністрація
вимагала від нього написати
пояснювальну на ім'я керуючого
готелями ОСОБА_2, однак він також
відмовився її написати на підставі
того, що пояснювальну має право
вимагати тільки генеральний директор.
Така ситуацію повторювалася 25.09.2013 року
і ще кілька разів, але він тоді не знав,
що звільнений по трудовій книжці. З
12.09.2013 року по 29.11.2013 року він не виходив
працювати, так як не складав для себе
графік роботи та не бажав його
складати. 13.09.2013 року та 25.09.2013 року він
приходив на роботу з метою
поспілкуватися з співробітниками.
В судове засідання з'явився
представник відповідача ТОВ «Л.А.Р.К.» -
Гроза І.В. (діє на підставі довіреності
від 04.02.14), яка позовні вимоги не визнала
та просила відмовити у їх задоволенні у
повному обсязі зазначивши, що
застосовувати міри дисциплінарного
стягнення у ТОВ «Л.А.Р.К.» має право
власник підприємства або уповноважена
особа. Проте, протоколом загальних
зборів власника товариства, було
уповноважено генерального директора
видавати довіреність керуючому ОСОБА_2
для подальших дій, у зв'язку з чим у
ОСОБА_2 були повноваження звільняти
позивача з роботи, і на підприємстві не
має профкому. Позивач згідно п. 1.2.
посадової інструкції не міг самостійно
собі складати графік роботи, а його
пояснення не відповідають дійсності. В
минулих судових засіданнях
представник відповідача зазначила, що
графік роботи швейцарів знаходився на
помітному місці, всі швейцари з цим
графіком були ознайомлені але не під
розпис і працювали по змінах. Позивача
звільнили за прогули, що
підтверджується відповідними актами,
графіком роботи та штатним розкладом.
При звільненні з позивачем були
проведені всі розрахунки на його
особову банківську карточку. Трудову
книжку він отримав 09.12.2013 року у зв'язку
з тим, що не з'являвся. Йому
неодноразово поштою надсилались
повідомлення про необхідність
з'явитися та забрати трудову книжку у
зв'язку зі звільненням. У період його
невиходів на роботу він звертався до
інспекції з питань праці в Одеській
області, які проводили у них
відповідну перевірку та не виявили
порушень з питань звільнення позивача.
Моральна шкода, яку заявив позивач не
підтверджена ніякими доказами. Позивач
не виходив на роботу згідно графіку 13,
14, 17, 18, 21, 22, 25, 26, 29, 30 вересня 2013 року а
також 03, 04, 07, 08 жовтня 2013 року. 25.09.2013
року позивач з'явився у відділ роботи з
персоналом. Надіслана поштова
кореспонденція щодо необхідності
з'явитися на роботі, та про звільнення
повернулися до підприємства з причин
неотримання. Лише 29.11.2013 року позивач
отримав поштову кореспонденцію, якою
був повідомлений про звільнення.
Згідно статуту підприємства приймати
співробітників на роботу може власник
або уповноважений ним орган (особа). У
даному випадку власник уповноважив на
такі дії та з питань дисциплінарних
стягнень керуючого готелями ОСОБА_2.
Власником товариства є єдиний учасник,
а саме ТОВ «Вертекс Юнайтед», який
протоколом від 22.05.12р. № 22-05/12 керуючого
готелями ОСОБА_2 уповноважено укладати
трудові угоди та звільняти
співробітників, про що на його ім'я було
видана відповідна довіреність. Щодо
графіків роботи, то начальник відділу
кадрів не приймала у позивача ніяких
Суд, заслухавши учасників процесу,
які брали участь у справі, свідка,
дослідивши та оцінивши в сукупності
надані докази дійшов висновку, що позов
не підлягає задоволенню з таких
Судом встановлено, що ОСОБА_7
(надалі позивач) 02.03.2011 року на підставі
наказу № 09-л від 01.03.2011 року був
прийнятий на роботу у ЗАО
«Лондонська-Бристоль» на посаду
швейцара у готель «Лондонська». 20.06.2011
року на підставі наказу № 32-л від 20.06.2011
року (п.5 ст.36 КЗпП України) був
звільнений за переводом у ТОВ «Л.А.Р.К.»
(надалі відповідач). 21.06.2011 року на
підставі наказу № 57-л/б позивач
прийнятий на роботу до ТОВ «Л.А.Р.К.» на
посаду швейцара у готель «Лондонська».
Згідно наказу № 118-л/б від 09.10.2013
року позивач 12.09.2013 року був звільнений
за п.4 ст.40 КЗпП України з ТОВ «Л.А.Р.К.»,
тобто за прогул. Все це підтверджується
записами у трудовій книжці позивача
серії АЕ № 961646 (а.с.11) та копією наказу
№118-л/б від 09.10.2013р. (а.с.12).
З наказу відповідача № 118-л/б від
09.10.2013 року вбачається, що позивача було
звільнено з посади швейцара служби
прийому та розміщення готелю
«Лондонська» з 12.09.2013 року за прогул без
поважних причин та виплатити
компенсацію за невикористану
відпустку у кількості 20 днів. З наказу
вбачається, що підставою для його
видачі послугували доповідна записка
начальника служби прийому та
розміщення готелю «Лондонська» від
13.09.2013 року, акт про відсутність на
роботі від 13.09.2013 року та акт про
відмову виходити на роботу від 25.09.2013
року. Наказ був виданий керуючим
готелями «Лондонська», «Бристоль» і
комплексом «Формула» - ОСОБА_2 (а.с.12, 37).
Платіжним дорученням від 09.10.13р.
(а.с.137) підтверджується виплата
позивачу заробітної плати та авансу за
Відповідно до вимог п. 4 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин. У випадках
самовільного залишення роботи
звільнення проводиться з зазначенням
останнього дня роботи як дня
звільнення, хоча наказ про звільнення
може бути виданий значно пізніше.
У пп. 22, 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України N 9 від 6
листопада 1992 року "Про практику
розгляду судами трудових спорів"
зазначено, що у справах про поновлення
на роботі осіб, звільнених за порушення
трудової дисципліни, судам необхідно
з'ясувати, в чому конкретно проявилось
порушення, що стало приводом до
звільнення, чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового
договору за пунктами 3, 4 ст. 40 КЗпП
України, чи додержані власником або
уповноваженим органом передбачені
статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правила
і порядок застосування дисциплінарних
За змістом ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один із заходів стягнення:
догана або звільнення.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
Відповідно до посадової
Інструкції швейцара служби прийому та
розміщення готеля «лондонська»
(а.с.140-142) , яка затверджена протоколом
загальних зборів ТОВ «Л.А.Р.К.» №01 від
03.01.11р. та узгоджена генеральним
директором готеля 28.10.11р., швейцар у
своїй роботі керується законом ,
статутом, наказами, розпорядженнями та
вказівками генерального директора
готелю, та Правилами внутрішнього
трудового розпорядку.(а.с.1.5.); швейцар
безпосередньо підпорядковується
начальнику служби прийому та
розміщення (п.1.3.), суворо дотримується
графіку виходу на роботу, а у випадку
хвороби або при інших обставинах
повідомляє про це керівнику(п.2.14.),
відповідно до п.4.6. несе
відповідальність за недодержання
Правил внутрішнього трудового
розпорядку. Режим праці швейцара
визначається у відповідності з
Правилами внутрішнього трудового
розпорядку.(п.7). Відповідно до п.1.2.
швейцар призначається та звільняється
від займаної посади наказом
генерального директора ТОВ «Л.А.Р.К.»
після узгодження з генеральним
директором готелю з додержанням вимог
Судом в судовому засіданні
встановлено, що з вказаною Інструкцією
позивач був ознайомлений, про що
свідчить його підпис. При цьому суд не
приймає до уваги його посилання про те,
що він нібито не читав її 1 та 2 сторінку.
Як вбачається з графіка
використання робочого часу
працівниками на вересень 2013р., який
затверджено керуючим готеля ОСОБА_2
30.07.13р. (а.с.57) швейцар ОСОБА_7 повинен був
працювати : 02 вересня 2013р. з 20.00 до 08.00
ранку 03.09.13р, 5 вересня з 8.00 до 20.00, 6
вересня з 20.00 до08.00 7 вересня, 9 вересня з
8.00 до 20.00, 10 вересня з 20.00 до 08.00 ранку 11
В судовому засідання позивач також
підтвердив, що виходив у вказані дні та
часи на роботу, а також те, що трудову
книжку він отримав 09.12.13р. після
отримання ним листа керуючого
готелями від 29.11.13р.
Також згідно вищевказаного
графіку вбачається, що позивач повинен
був також вийти на роботу і 13
вересня з 08.00 до 20.00,14 вересня з 20.00 до 08.00
ранку 15 вересня, 17 вересня 2013р. з 08.00 до
20.00, 18 вересня з 20.00 до 08.00 19 вересня, 21
вересня з 08.00 до 20.00, 22 вересня з 20.00 до
08.00 23 вересня, 25 вересня з 08.00 до 22.00, 26
вересня з 20.00 до 08.00 27 вересня, 29 вересня
з 08.00 до 20.00, 30 вересня з 20.00 до 08.00 01
Судом з пояснень сторін
встановлено, що останнім днем роботи
ОСОБА_7 є 11 вересня 2013р., після чого він
не виходив на роботу, при цьому
пояснень з причин невиходу на роботу не
надавав. Також з пояснень сторін
встановлено, що він 13.09.13р. та 25.09.13р.
з'являвся а роботі, проте до виконання
своїх обов'язків відмовився
приступити, про що складені відповідні
Зазначене також підтверджується
службовими записками начальника
служби прийому та розміщення ОСОБА_4
від 13.09.13р., 08.10.13р.(а.с.53-54), Актами про
відсутність ОСОБА_7 на робочому місці
від 13.09.13р., 14.09.13р.,17.09.13р.,19.09.13р, 21.09.13р,
23.09.13р.,25.09.13р., 27.09.13р., 29.09.13р, 01.10.13р.
03.10.13р., 04.10.13р., 07.10.13р., 09.10.13р. (а.с.38- 51), та
Актом від 25.09.13р. у складі начальника
відділу по роботі з персоналом готелю
ОСОБА_5, менеджера по персоналу ОСОБА_6,
інспектора по кадрам ОСОБА_7, інженером
служби безпеки ОСОБА_8, з якого також
вбачається, що ОСОБА_7 не виходить на
роботу з 13.09.13р. та 25.09.13 з'явився до
відділу по роботі з персоналом і вдруге
заяви про те, що не вийде на роботу поки
йому не збільшать заробітну плату, у
зв'язку з чим він був попереджений про
звільнення за прогул.(а.с.52), та табелями
обліку робочого часу за вересень
Факт невиходу ОСОБА_7 на роботу з
13.09.13р. підтверджується також і
поясненнями свідка- ОСОБА_7 яка
пояснила суду, що вона працює з 2008р.
інспектором кадрів готелів
«Лондонська» , «Брістоль», знайома з
позивачем, який працював на посаді
швейцара в готелі «Лондонська» і їй
відомо про те, що в вересні 2013р. у її
відділ надійшла службова записка від
ОСОБА_4- начальника служби прийому та
розміщення , якій безпосередньо
підпорядковувався ОСОБА_7 та яка
складає графік роботи швейцарів та
відповідно затверджується, про те, що
він не виходить на роботу згідно
графіку роботи з 13 вересня 2013р. 25.09.13р.
ОСОБА_7 з'явився на роботу до відділу
кадрів, з ним вів співбесіду начальник
служби безпеки, вмовляючи його вийти на
роботу, але він відмовився виходити на
роботу поки йому не буду підвищена
заробітна плата, йому було
запропоновано надати письмові
пояснення з причини його невиходу на
роботу, на що він відмовився. про що був
складений відповідний Акт який вона
підписала., так як це було в її
присутності. Інших причин невиходу
його роботу не було. До її відділу
передавались Акти про його невихід на
роботу буз поважних причин. Позивачу
надсилались листи про повідомлення
причини невиходу на роботу. 09 жовтня
2013р. був виданий наказ №118-л/б про його
звільнення за прогули по ст.40 п.4 КЗпПУ,
у зв'язку з чим йому була нарахована та
виплачена вся заробітна плата та
перерахована на картковий рахунок на
банківську картку. У зв'язку з чим
ОСОБА_7 також надсилали неодноразово
листи на домашню адресу з
повідомленням про звільнення та про
необхідність з'явитися до відділу
кадрів за отриманням трудової книжки
(а.с.86, 90), який він отримав лише 09.12.13р.
Також вона зазначила, що у листопаді їх
перевіряла територіальна інспекція з
питань праці в Одеській області по
заяві ОСОБА_7 і ніяких зауважень з
приводу його звільнення не було
встановлено. Трудову книжку він
отримав 09.12.13р. особисто. Свідок
пояснила, що ОСОБА_7 не міг сам собі
складати графіки виходу на роботу, так
як це відноситься до функції
начальника служби прийому та
розміщення, до того ж на підставі цих
графіків щомісячно складаються і
табелі обліку робочого часу та
відповідна нараховується всім
робітникам їх заробітна плата. ОСОБА_7
жодного разу не подавав у її відділ , ні
їй особисто складеного ним особисто
графіку роботи. Графік їх роботи
складається на кожен місяць та
вивішується для обізнаності в їх
кімнаті відпочинку на видному місці, за
яким також працюють і ніші швейцари.
З відповіді територіальної
державної інспекції х питань праці в
Одеській області ОСОБА_7 від 27.11.13р.
(а.с.7-10) вбачається, що він був
ознайомлений з Правилами внутрішнього
трудового розпорядку, та з посадовою
інструкцією швейцара, заробітна плата
йому нараховувалась виходячи з розмірі
посадового окладу, встановленого
штатним розписом, також встановлено, що
він працював відповідно до
встановлених графіків змінності, та
встановлено його відсутність на
робочому місці в дні, визначені йому за
графіками змінності на вересень 2013р.,
що зафіксовано відповідними Актами.
З тексту Акту перевірки
ТОВ«Л.А.Р.К.» територіальної державної
інспекції х питань праці в Одеській
області не вбачає виявлення порушень з
питань звільнення ОСОБА_7 по ст.40 п.4
Відповідно до ст. 139 КЗпП України
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Доказів відсутності прогулів чи
відсутності на роботі з поважних
причин у зазначений період часу
позивачем суду не надано. Покликання
позивача на порушення відповідачем
трудового законодавства, які
встановлені Територіальною державною
інспекцією праці у Одеській області, не
приймаються судом до уваги, оскільки
встановлены нею порушення не
відносяться по суті до даного спору,
крім того, вказана організації
вказують, що трудовий спір між ним та
відповідачем вирішується в судовому
При цьому суд також враховує ту
обставину, що в позові позивач зазначав
що він був після 10.09.13р. відсторонений
від роботи, так як його не було в
графіку змінності, а в судовому
засіданні позивач наполягав на тому, що
він сам собі складав графіки виходу на
роботу , який склав лише по 11.09.13р.
включно, а потім не бажав складати і
тому він не повинен був виходив на
Таким чином суд приходить до
висновку що ОСОБА_7 допустив порушення
трудової дисципліни у вигляді прогулу,
оскільки був відсутнім на роботі з 13
версеня 2013 року згідно графіку на
вересень 2013р. без поважних причин.
Відповідно до статті 116 КЗпП
України і пункту 2.26 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників днем звільнення
вважається останній день роботи.
Посилання позивача на ту обставину, що
його останній дінь роботи був 11.09.13р. а
не 12.09.13р. суд вважає таким, що не є
суттєвим, так як не є підставою для
визнання його звільнення незаконним.
Відповідно до ст.147-1 КЗпПУ
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
Відповідно до статуту ТОВ
«Л.А.Р.К.» (п.1.2.) учасником товариства є
ТОВ «ВЕРТЕКС ЮНАЙТЕД», та п.10.1. якого
передбачено, що керівними органами
Товариства є Загальні збори учасників
та генеральний директор. Вищим органом
є загальні збори учасників. Пунктом 9.3.
передбачено, що товариство самостійно
визначає порядок прийому і звільнення
робітників, форму, розмір і систему
оплати праці, порядок надання вихідних
днів і тривалість часу відпочинку з
урахуванням гарантій, передбачених
законодавством України.
Як вбачається з протоколу №22-05/12
загальних зборів учасників ТОВ
«Л.А.Р.К.» від 22.05.2012р. (а.с.144-147) було
вирішено призначити ОСОБА_2 на посаду
керуючого готелями «Лондонська»,
«Брістоль» та комплексу «Формула» з
23.05.12р., для чого йому також надано право
здійснювати від імені товариства такі
дії: укладати, змінювати та припиняти
також і трудові угоди, вирішувати всі
кадрові питання, а саме: обирати,
затверджувати, призначати та звільняти
всіх працівників готелю «Брістоль»,
Лондонська» та комплексу «Формула».,
видавати та підписувати накази з
особового складу.(в тому числі і
застосування дисциплінарних стягнень)
Наказом відповідача № 67-л від
23.05.2012 року, який був виданий
генеральним директором відповідача
ОСОБА_9, ОСОБА_2 з 23.05.2012 року було
переведено на посаду керуючого
готелями «Лондонська», «Бристоль» і
комплексом «Формула». Підставою для
видачі наказу послугували протокол
загальних зборів відповідача від 22.05.2012
року та заява ОСОБА_2 (а.с.28). Згідно
довіреності від 23.05.2013р. генеральний
директор ТОВ «Л.А.Р.К.» ОСОБА_9
уповноважила ОСОБА_2 на право
здійснювати від імені Товариства певні
дії, в тому числі і укладати , змінювати
та припиняти трудові угоди (а.с.148-149).
Таким чином суд приходить до
висновку що керуючий готелями
«Лондонська», «Бристоль» і комплексом
«Формула» ОСОБА_2 мав відповідні
повноваження щодо видачі та підписання
наказу позивача про звільнення і таким
чином про безпідставність посилань
позивача на той факт, що дисциплінарне
стягнення до нього було застосовано не
уповноваженою на то особою.
Крім того, вирішуючи спір, суд бере
до уваги, що метою отримання власником
або уповноваженим ним органом
письмових пояснень порушника трудової
дисципліни є з'ясування обставин, за
яких вчинено проступок для врахування
цього порядку з іншими обставинами при
обранні виду стягнення, а тому сам по
собі факт неотримання власником таких
пояснень за відсутності даних про
поважність причин вчинення проступку
не може бути підставою для визнання
рішення про застосування
дисциплінарного стягнення незаконним.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що звільнення
позивача з підстав п. 4 ст. 40 КЗпП
України здійснено відповідачем
правомірно, у зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог.

Позивачем також не надано належних
та допустимих доказів в підтвердження
своїх доводів про не повне нарахування
відповідачем йому заробітної плати за
липень-серпень 2013р. за кількістю
відпрацьованих ним змін та з наведеним
ним розміром плати.

Як вбачається з довідки ТОВ
«Л.А.Р.К.» від 31.01.14р. (а.с.139) у липні 2013р.
ОСОБА_7 було нараховано заробітну плату
у розмірі 1836,83 грн., а у серпні 2013р. - 1854,82
грн.

Згідно штатного розкладу на липень
2013р., затвердженого наказом №17 від
01.07.13р. (а.с.63-70) тарифна ставка швейцара
складає 1660 грн. При цьому судом не
встановлено, що швейцар отримує
заробітну плату в залежності від
кількості відпрацьованих змін. Тому
суд не вбачає підстав для задоволення
вимог про стягнення недоплаченої
позивачу заробітної плати.

Відповідно до ст. 2371 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної
шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить
перелік юридичних фактів, що складають
підставу виникнення правовідносин
щодо відшкодування власником або
уповноваженим ним органом завданої
працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення
закону передумовою для відшкодування
працівнику моральної шкоди на підставі
ст. 2371 КЗпП України є наявність
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, з урахуванням
специфіки об'єкту яких, завдана
моральна шкода може бути відшкодована
працівнику у вигляді одноразової
грошової виплати або в іншій
матеріальній формі.

Виходячи із того, що права
позивача у сфері трудових відносин не
порушено, а відтак відсутні правові
підстави покладення на відповідача
обов'язку відшкодувати ОСОБА_7 моральну
шкоду.

У зв'язку з вищевикладеним суд
вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 15, 58, 60, 61, 88, 209, 212-214, 215, 218 ЦПК
України; ст.ст. 1, 2, 3, 4, 21, 24, 36, 40 п.4, 47, 48, 116,
117, 147, 147-1, 149, 231, 232, 233, 235 КЗпП України, суд
-

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_7 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Л.А.Р.К.» про
поновлення на посаді, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, невиплаченої в повному обсязі
заробітної плати та моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

01.07.2014