Справа № 459/57/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/4058/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Червоноградського міського
суду Львівської області від 18 лютого 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Червоноградського міського управління
юстиції Львівської області,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Червоноградського міського
суду Львівської області від 18 лютого 2014
року в скарзі ОСОБА_2 про скасування
постанов державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Червоноградського міського управління
юстиції Львівської області про
відкриття виконавчого провадження ВП
№41194873 від 11.12.2013р. про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості в сумі 2067,97грн.
та серії ВП № 41186562 від 11.12.2013 про
стягнення з ОСОБА_2 витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 30,00 грн. -
відмовлено.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить
ухвалу суду скасувати, а справу
направити для продовження розгляду в
суд першої інстанції. Вважає ухвалу
незаконною та такою, що підлягає
скасуванню. Зазначає, що КАС не
передбачає оплату за
інформаційно-технічне забезпечення, а
тому невірно відкрито виконавче
провадження про стягнення з неї суми на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. Крім цього, вважає, що
судом не дотримано норм закону при
постановленні оскаржуваної ухвали,
оскільки борг за користування житлом,
який з неї стягнуто за рішенням суду та
про стягнення якого постановлену другу
постанову державним виконавцем, є
незаконним і таким, що суперечить
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».
Також, зазначає, що вона неодноразово
зверталася в суд для захисту своїх
прав, і на даний час теж перебувають на
розгляді ряд справ щодо незаконності
нарахування їй боргу, що теж повинен
був врахувати державний виконавець при
винесенні оскаржуваних постанов. Крім
цього, подавши апеляційну скаргу
посилаючись на КАС України вважала, що
така повинна бути розглянута в порядку
адміністративного судочинства, у
відповідності до норм. згаданого
кодексу.

Особи, що беруть участь управі у судове
засідання не з'явилися. Однак, суд
вважав за можливе проводити розгляд
справи за відсутності осіб, що беруть
участь у справі (їх представників) та у
судове засідання не з'явилися, оскільки
такі повідомлялися належним чином про
час та місце розгляду справи, жодних
доказів поважності причин їх неявки
суду представлено не було, клопотань
про відкладення розгляду справи до
суду не надходило та зважаючи на вимоги
ст. 305 ч.2 ЦПК України.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть
участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Заявник, посилаючись на норми Закону
України «Про виконавче провадження»
звернулась в суд зі скаргою у якій
просила скасувати постанови про
відкриття виконавчого провадження від
11.12.2013 року винесені старшим державним
виконавцем відділу ДВС
Червоноградського МУЮ ВП №41194873 та ВП
№41186562. Згаданими постановами відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №2-44/10 виданого
Червоноградським міським судом за
наслідками розгляду цивільної справи
за позовом КП
«Червонограджитлокомунсервіс» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
плати за утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
проведення перерахунку по оплаті за
комунальні послуги. Однією із постанов
відкрито провадження про стягнення
солідарно витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30 грн. Іншою - про
стягнення солідарно заборгованості в
сумі 2067,97 грн. У скарзі заявник
вказувала на те, що такі постанови, на
її думку, є незаконними, оскільки нею не
було отримано ухвали апеляційного суду
про залишення рішення суду першої
інстанції про стягнення солідарно, в
тому числі і з неї, згаданих сум
заборгованості за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій, а
крім цього, державний виконавець не
врахував, що вона неодноразово
зверталася в суд для захисту своїх
прав, і на даний час, теж, у судах
перебувають на розгляді справи щодо
незаконності нарахування їй боргу за
комунальні послуги.

Суд відмовляючи у задоволенні скарги
виходив з того, що оскаржувані
постанови винесені правомірно, на
виконання судового рішення у згаданій
справі, що набрало законної сили, а
порушень прав скаржниці не виявлено.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
про необґрунтованість скарги ОСОБА_2
відповідають вимогам закону, а доводи
апеляційної скарги жодним чином не
свідчать про незаконність
оскаржуваної ухвали.

Як встановлено судом першої інстанції,
вбачається із матеріалів справи та
чого заявником (що подала апеляційну
скаргу) не спростовано, рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 10.11.2010 року,
винесеним за наслідками розгляду
справи №2-44/10, задоволено позов КП
«Червонограджитлокомунсервіс» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
плати за утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
користь КП
«Червонограджитлокомунсервіс» 2067,97
грн. заборгованості за надані послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Вирішено
питання судових витрат. Ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 8.12.211 року вказане рішення залишено
без змін.

Червоноградським міським судом, на
виконання вказаного рішення видано,
зокрема, і два виконавчі листи,
постанови про відкриття провадження за
якими оскаржено заявником.

Враховуючи вказане, державний
виконавець виносячи оскаржувані
постанови про відкриття виконавчого
провадження за згаданими виконавчими
листами діяв у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, ст.ст. 17, 19, 20.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом при перевірці законності
постанов не враховано того факту, що
стягнення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи КАС України не
передбачено, а тому відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з неї таких витрат є незаконним
спростовуються тим, що справа, у якій
були видані виконавчі листи розглянута
в порядку цивільного судочинства. На
час ухвалення рішення у такій, законом
було передбачено стягнення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. Рішенням суду
стягнуто солідарно, зокрема, і з
заявника такі витрати, тому виконавче
провадження про стягнення таких витрат
оскаржуваною постановою відкрито
правомірно.

Що стосується доводів особи, що подала
апеляційну скаргу про незаконність
постанови про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з неї 2067,97
грн. заборгованості за надані послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій через
суперечність такої Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», то такі теж є
необґрунтованими. Так, рішення суду, що
набрало законної сили у відповідності
до ч. 5 ст. 124 Конституції України є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Незгода особи із
рішенням, через його невідповідність,
на думку такої особи, тому чи іншому
закону чи підзаконному
нормативно-правовому акту, не тягне
собою припинення його невиконання, а
може мати наслідком його оскарження,
зокрема і у касаційному порядку.

Що ж до доводів про незаконність
оскаржуваних постанов через розгляд
ряду справ за участі позивача про
незаконність нарахування їй боргу,
окрема, і перебування таких і на даний
час у провадженні судів, то такі доводи
знову ж не свідчать про незаконність
оскаржуваних постанов. Так, розгляд
інших справ щодо незаконності тих чи
інших дій не є підставою ні для
зупинення (в силу статті 37), ні для
закінчення виконавчого провадження в
силу статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження». Так,
відповідно до ст. 361 ЦПК України,
встановлені іншим судовим рішенням
обставини або скасування того, чи
іншого рішення, що стало підставою для
ухвалення рішення можуть бути
підставами для вирішення питання про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, однак розгляд інших справ
аж ніяк не є підставою для невиконання
рішення суду, що вступило в законну
силу.

Крім цього, колегія суддів вважає, що і
доводи про те, що апеляційна скарга
повинна бути розглянута в порядку
адміністративного судочинства, у
відповідності до норм КАС України є
безпідставними.

Так, відповідно до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Заявник, звернувшись до суду зі
скаргою, просила скасувати постанови
про відкриття виконавчого провадження,
винесені під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до норм
ЦПК України. При цьому заявник у скарзі
не посилалась на норми КАС України та
не подавала такої у порядку,
передбаченому КАС України. Відповідно
судом першої інстанції скарга
розглянута в порядку розділу VII ЦПК
України.

Враховуючи вказане, оскільки скарга
розглянута судом першої інстанції
відповідно до норм ЦПК України, то і в
апеляційному порядку справа повинна
розглядатись за нормами цього кодексу.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної
скарги слід визнати безпідставними, а
саму скаргу - відхилити, залишивши
ухвалу суду першої інстанції в силі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 2 п.1, 312 ч.1 п.1,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського
суду Львівської області від 18 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я. Бакус Т.А. Гірник