АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

02 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 08 вересня 2010 року в
справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором‚

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 08.09.2010 року
позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра»
заборгованість за кредитом у розмірі 1
882 345, 15 грн., судовий збір у розмірі 1 700
грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн., а
всього стягнуто 1 884 165, 15 грн.

У зв'язку з укладенням шлюбу 28.10.2011
року, ОСОБА_2 змінила прізвище на
«ОСОБА_2».

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 30.04.2014 року
заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення по справі за позовом ВАТ КБ
«Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 08.09.2010 року, вважаючи його
таким, що постановлене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу
на нього, в якій просила скасувати
рішення та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову банку.

В обґрунтування своїх вимог
посилається, що позивач в порушення ч.10
(абз. 6) ст.11 Закону України «Про захист
прав споживачів» звернувся до суду з
позовом, не направивши відповідачу
вимогу про повернення всієї суми
кредиту. Наданий позивачем розрахунок
боргу не може бути доказом
безспірності розміру грошових вимог
позивача. В матеріалах справи
відсутній документ, що підтверджує
факт отримання відповідачем кредитних
коштів, а тому, на її думку, у неї не
виникало зобов'язань щодо повернення
цих коштів. В рішенні суду відсутнє
посилання на офіційний курс долара США
за яким визначався еквівалент гривні
при визначенні заборгованості
відповідача. Про дату судового
засідання, призначеного на 08.09.2010 року
її представник повідомлений не був, а в
матеріалах справи відсутні докази
такого повідомлення.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції ОСОБА_2 не з′?явилася,
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи.

Представник ПАТ «Комерційний Банк
«Надра» просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представника позивача,
перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення залишенню без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач порушила взяті на
себе грошові зобов'язання перед банком
щодо своєчасного повернення кредитних
коштів та сплати відсотків згідно умов
кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
21.05.2008 року між ВАТ КБ «Надра»
(правонаступником якого є ПАТ «КБ
«Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 181/П/73/2008-840 (а.с. 6-9).

Відповідно до умов вказаного
кредитного договору банк надав ОСОБА_2
у тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності кредит в сумі
196 041,18 доларів США строком до 12.05.2028
року із сплатою 14,49 % річних за
користування ним. Цільове використання
кредиту - проведення розрахунків по
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, оплата витрат пов'язаних з
оформленням кредиту та комісії за
розрахунки за договором.

Видача кредитних коштів
підтверджується заявою ОСОБА_2 про
видачу готівки № 419 від 21.05.2008 року з
зазначенням про одержання останньою
суми кредиту, що спростовує доводи
апеляційної скарги про неотримання
відповідачем кредитних коштів

Згідно зазначеного договору щомісячна
сума мінімально необхідного платежу
складає 2535,68 доларів США. Позичальник
повертає кредит та сплачує відсотки
банку шляхом безготівкового
перерахування або внесенням
готівкових коштів на поточний рахунок
тарифного пакету, шляхом сплати
мінімально необхідного платежу у
валюті кредиту. Позичальник вносить
мінімально необхідний платіж по
кредиту щомісячно до 10 числа поточного
місяця, а банк здійснює списання з
поточного рахунку на рахунок погашення
заборгованості до 12 числа поточного
місяця.

Згідно п.5.2, 5.3 кредитного договору
у випадку прострочення виконання
зобов'язань позичальника щодо
повернення кредиту, сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк,
визначений у п.3.3.3 цього договору,
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення. У разі порушення
позичальником вимог п.4.3. за
виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4 цього договору,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 10% від суми
кредиту, визначеної у п.1.1. цього
договору, за кожен випадок.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного
договору позивач має право вимагати
від позичальника дострокового
виконання зобов'язань щодо повернення
кредиту, сплати нарахованих відсотків
та інших платежів, передбачених цим
договором, можливих штрафних санкцій,
якщо позичальник не вніс чергові
мінімально необхідні платежі у термін,
визначений п.3.3.3 цього договору.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов`язок
позичальника повернути позику
частинами, то у разі прострочення
чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася та сплати процентів.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором не виконала, не
сплачує відсотки за користування
кредитними коштами, не повертає
чергові суми отриманого кредиту, не
погашає всю суму кредиту.

Згідно наданого позивачем розрахунку
заборгованості станом на 15.02.2010 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором № 181/П/73/2008-840 від
21.05.2008 року складає 234 999,39 доларів США,
що за курсом НБУ еквівалентно 1 882 345,15
грн., з яких - за кредитом - 193 702, 51
доларів США (еквівалентно 1 551 557, 11 грн.);
заборгованість по сплаті відсотків по
кредиту 36 610, 33 доларів США
(еквівалентно 293 248, 74 грн.); 4 686, 55 доларів
США (еквівалентно 37 539, 30 грн.) - пеня (а.с.
10-11).

Розрахунок заборгованості був
проведений з розрахунку курсу долара
США по відношенню до гривні на час
ухвалення рішення, такий розрахунок
відповідачем належними доказами не
спростовано, будь-які докази
здійснення інших платежів, ніж
зазначені в розрахунку на погашення
заборгованості в справі відсутні, а
тому доводи апеляційної скарги про
відсутність при визначенні
заборгованості посилань на офіційний
курс долара США за яким визначався
еквівалент гривні та про те, що
вказаний розрахунок заборгованості не
є доказом безспірності розміру
грошових вимог позивача не можуть бути
прийняті до уваги.

Згідно ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання зо договором має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначних змістом зобов'язання. У
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Оскільки ОСОБА_2 в порушення умов
договору не виконувала взяті на себе
зобов'язання по погашенню кредиту та
сплаті процентів за користування ним,
суд дійшов правильного висновку про
обгрунтованість та законність
позовних вимог про стягнення з неї
заборгованості за кредитом, за
простроченими відсотками по кредиту та
пені за прострочення сплати кредиту.

Колегією суддів не приймаються до
уваги доводи апеляційної скарги про
порушення позивачем вимог ч.10 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів» щодо ненаправлення
відповідачу вимоги про повернення
всієї суми кредиту, що, на її думку, є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

У рішенні від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 по
справі № 1-26/2011 про захист прав
споживачів кредитних послуг
Конституційний Суд України зазначив,
що положення частин четвертої -
одинадцятої ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачають
такі права споживача, які за своїм
змістом можливо реалізувати лише під
час виконання договору споживчого
кредиту. Зокрема, це право споживача не
бути примушеним під час виконання
кредитного договору сплачувати
платежі, встановлені на незаконних
засадах; достроково повернути
споживчий кредит; не бути примушеним
достроково повернути суму споживчого
кредиту у разі незначних порушень
договору.

Законом України «Про захист прав
споживачів», а самеч.10 ст.11 прямо
передбачено право кредитора за
споживчим кредитом внаслідок
порушення споживачем умов договору на
вимогу повернення споживчого кредиту,
строк виплати якого ще не настав у разі
затримання сплати частини кредиту
та/або відсотків щонайменше на один
календарний місяць; перевищення сумою
заборгованості суми кредиту більш як
на десять відсотків; або несплати
споживачем більше однієї виплати, яка
перевищує п'ять відсотків суми кредиту.

Приймаючи до уваги розмір простроченої
заборгованості за кредитним договором,
колегія суддів погоджується з
наявністю у кредитора правових підстав
для дострокового стягнення у судовому
порядку заборгованості за кредитним
договором.

Доводи апеляційної скарги про
порушення вимог процесуального закону
при ухваленні судом заочного рішення,
що виразилися у неповідомленні
представника відповідача про судові
засідання не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що безпосередньо про
розгляд справи повідомлялася ОСОБА_2
(а.с. 67, 70).

Після залишення без задоволення заяви
про перегляд заочного рішення
відповідач скористалася правом на його
оскарження в загальному порядку, і при
розгляді справи у апеляційному порядку
була наділена правом заявити
клопотання про дослідження доказів,
які судом першої інстанції досліджені
з порушенням встановленого порядку та
нових доказів, обґрунтувавши
поважність причин неподання їх суду
першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Оскільки оскаржуване судове
рішення постановлене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, то відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а оскаржуване рішення
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 08 вересня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-9578/10

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7870/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Волокітіна Н.Б.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.