Справа № 465/6856/13
Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/4490/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Н.О. Шеремети

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, представників ДП ЖЕД
"Експрес-62" -

Хотової М.І., Турчина Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на рішення Франківського
районного суду м. Львова від 13 травня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство Житлово -
експлуатаційна дільниця "Експрес-62"
звернулось з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про солідарне стягнення 7088.93
грн. заборгованості за надані
комунальні послуги за період з 01.07.2009
року до 01.06.2013 року.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ДП ЖЕД
"Експрес-62" ЗАТ "Будівельне
управління-62" 7088,93 грн. заборгованості
за утримання та обслуговування
будинку, 229.40 грн. судових витрат, а
всього 7318.33 грн.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
вважають, що таке ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права при неповно з'ясованих
обставинах, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.
Покликаються на те, що судом в
порушення вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України
проігноровано заяву відповідачів у
судовому засіданні про застосування
строку позовної давності. Вказують на
те, що судом першої інстанції не взято
до уваги відсутність між сторонами
належним чином укладеного письмового
договору про надання житлово -
комунальних послуг, недоведеність
позивачем самого факту надання таких
послуг та наявність доказів про те, що
відповідачі самі обслуговують свою
квартиру та прилеглу територію до
будинку. На думку апелянтів суд
безпідставно не взяв до уваги письмові
докази, які підтверджують неналежне
надання позивачем послуг.

Окрім цього, апелянти зазначають, що
рішення про встановлення тарифів
зобов"язувало позивача письмово
укласти чи переукласти договори про
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території. Позивач
всупереч встановленим законодавством
вимогам належним чином не довів до
відома споживачів зміну тарифів на
надання послуг, чим позбавив себе
можливості стягувати їх вартість. В
апеляційній скарзі просять рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення
представників ДП ЖЕД "Експрес-62" -
Хотової М.І., Турчина Я.М. щодо
задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції керувався тим, що ДП
ЖЕД "Експрес-62" доведено надання
житлово - комунальних послуг,
відповідачі такі послуги отримують, їх
не оплачують, а відсутність між
сторонами договору про надання послуг
не є підставою для відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості за надані послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст.10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового
фонду" утримання приватизованих
квартир (будинків) здійснюється за
рахунок коштів їх власників згідно з
Правилами користування приміщеннями
жилих будинків та прибудинкових
територій, які затверджуються КМ
України незалежно від форм власності
на них.

У відповідності до ст. 20 Закону України
"Про житлово - комунальні послуги",
власники приватизованого житла в
багатоквартирних будинках є
співвласниками всіх допоміжних
приміщень будинку та його технічного
обладнання і повинні сплачувати свою
частку витрат на утримання будинку та
прибудинкової території пропорційно
до зайнятої ними площі в будинку.

Пунктом 17 Правил користування
приміщеннями, затверджених постановою
КМ України від 08 жовтня 1992 р. № 572,
власники квартир багатоповерхових
будинків зобов'язані вносити на
відповідний рахунок власника будинку
плату за обслуговування і ремонт
будинку.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що відповідачі
зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1.
Даний будинок знаходиться на
обслуговуванні ДП ЖЕД "Експрес-62" ПрАТ
"Будівельне управління - 62", яке є
надавачем послуг з утримання вказаного
будинку і його прибудинкової
території, якими відповідачі
користуються.

Доводи апелянтів про те, що вони не
користуються послугами ДП ЖЕД
"Експрес-62", що позивачем не надаються
послуги по утриманню будинку та
прибудинкової території, є
голослівними, не підтверджені
належними та допустимими доказами, а
надані позивачем письмові докази на
підтвердження надання таких послуг
відповідачами не спростовані.

Слід зазначити, що наданий
відповідачами, як доказ ненадання
позивачем послуг Акт - претензія про
ненадання або надання не в повному
обсязі послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій,
складений 12.12.2013 року, тобто, після
подання позову.

Судом першої інстанції на підставі
розрахунку, наданого ДП ЖЕД "Експрес-62",
встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
мають заборгованість зі сплати послуг
по утриманню будинку та прибудинкової
території за період з 01.07.2009 року до
01.07.2013 року у розмірі 7088,93 грн.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що в квітні 2013 року
відповідачами було оплачено 3151.86 грн.
Як пояснив ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанції ця сума коштів була сплачена
на погашення заборгованості, яка
склалася станом до 01.07.2009 року і
становила згідно з розрахунком 3151.86
грн., а відтак розмір заборгованості,
нарахованої за період з 01.07.2009 року до
01.07.2013 року не зменшився на суму в
розмірі 3151.86 грн., внесеної
відповідачами проплати в квітні 2013
року.

Відповідачами, всупереч вимогам ст. ст.
10, 60 ЦПК України, не надано іншого
розрахунку на спростування розрахунку
заборгованості, наданого позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що
апелянти заявляли про застосування
наслідків спливу позовної давності,
спростовуються відсутністю такої
заяви в матеріалах справи.

Із пояснень сторін вбачається, що між
ДП ЖЕД "Експрес-62", з однієї сторони, та
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з другої
сторони, договір з обслуговування
будинку та прибудинкової території не
був укладений, що на думку апелянтів є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості за житлово - комунальні
послуги.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України
«Про житлово - комунальні послуги» до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері житлово -
комунальних послуг належить, зокрема,
встановлення цін/тарифів на житлово -
комунальні послуги відповідально до
закону; визначення виконавця житлово -
комунальних послуг відповідно до цього
Закону, в порядку, затвердженому
центральним органом виконавчої влади з
питань житлово - комунального
господарства.

Рішенням Львівської міської ради від
16.03.2012 р. №163, яке є чинним, ніким не
скасоване, спростовуються доводи
апеляційної скарги щодо
неправомірності їх встановлення, їх
розміру.

Залежно від функціонального
призначення житлово - комунальні
послуги поділяються на: комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів); послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій
(прибирання внутрішньо будинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно - технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо), послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків;
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд, та інші послуги.

Статтями 20, 21 Закону визначені
обов»язки споживача та виконавця
житлово - комунальних послуг. Зокрема,
обов»язком споживач є укладення
договору на надання житлово -
комунальних послуг, підготовленого
виконавцем на основі типового
договору, а також оплата житлово -
комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов»язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово - комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Встановлено, що між сторонами немає
письмового договору на обслуговування
будинку та прибудинкової території,
проте послуги з утримання будинку та
прибудинкової території відповідачам
надавалися, а відтак суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що відсутність письмового договору не
може бути підставою для звільнення
відповідачів від сплати вартості
отриманих ними послуг з обслуговування
будинку та прибудинкової території.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що між сторонами склалися
відносини по наданню послуг по
обслуговуванню будинку та
прибудинкової території, від надання
яких відповідачі не відмовлялись,
тобто, між сторонами склалися фактичні
договірні відносини.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
Довідки №1, №2 від 01.02.2010 року та довідка
№3 від 01.02.2013 року, складені мешканцями
під"їзду АДРЕСА_1 не заслуговують на
увагу, оскільки, свідчать про придбання
ними будівельних матеріалів,
проведення будівельних робіт по
покращенню благоустрою будинку та не
доводять невиконання чи неналежне
виконання обов"язків ЖЕД "Експрес-62"
щодо утримання та обслуговування
будинку.

Безпідставними є покликання апелянта
на те, що позивач не надавав усіх тих
житло - комунальних послуг, за які
нараховував оплату, оскільки
відповідачами всупереч вимогам ст. ст.
10,60 ЦПК України не надано суду жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження ненадання чи
неналежного надання позивачем послуг з
утримання та обслуговування будинку за
спірний період. Оскільки відповідачі
не виконали свої зобов'язання по оплаті
наданих позивачем послуг, суд прийшов
до вірного висновку про стягнення
заборгованості в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з"ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 13 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.