Справа № 495/4453/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/4453/14-ц
про розірвання шлюбу
18.06.2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач) про розірвання
Ухвалою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 19.06.2014 року відкрито провадження по
справі № 495/4453/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
14.07.2014 року не з'явився, але подав до
суду заяву, згідно з якою заявлені
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить їх задовольнити та
розглянути справу за його відсутністю.
Відповідач - ОСОБА_2, відзив або
заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не
надала та в судове засідання 08.07.2014 року
та 14.07.2014 року не з'явилася без поважних
причин, про причини неявки суд не
повідомила, будь-яких клопотань не
заявляла, хоча була належним чином
повідомлена про час та місце судового
засідання, про що свідчать наявні в
матеріалах справи відповідні розписка
та поштове повідомлення.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач в жодне судове засідання не
з'явився, будь-яких клопотань не
заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судових засідань, позивач в
судове засідання не з'явився, але
просив розглянути справу без його
присутності та проти винесення
заочного рішення не заперечував, суд
вважає за можливе, у відповідності до
ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України,
розглянути справу без участі сторін
або їх представників, на підставі
наявних та достатніх для розгляду
матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані докази, суд дійшов до висновку
про законність, правомірність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, виходячи
з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
23.05.1987 року між позивачем - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було зареєстровано шлюб
Білгород-Дністровським міським
відділом РАЦС Одеської області, про що
зроблено відповідний актовий запис за
№ 199, що підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1 від 23.05.1987 року.

Неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від шлюбу не мають.

Відповідно до статей 21, 24 Сімейного
кодексу України, шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
державному органі реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Такі положення національного
законодавства України відповідають
статті 16 Загальної декларації прав
людини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою
чоловіки і жінки, які досягли
повноліття, мають право без будь-яких
обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання.

За твердженням позивача, спільне життя
у сторін не склалося. З лютого 2011 року
подружжя постійно проживало окремо,
фактично родина розпалась та носить
формальний характер. Позивач
стверджує, що спільне життя з
відповідачем не склалося з тієї
причини, що вони не зійшлись
характерами та мають різні погляди на
життя та сім'ю. Подальше спільне
проживання та збереження шлюбу
неможливе.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного
кодексу України передбачено право
кожного з подружжя припинити шлюбні
відносини. Примушування до припинення
шлюбних відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104
Сімейного кодексу України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу
(частина третя статті 105 Сімейного
кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 110
Сімейного кодексу України, позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення
(стаття 112 Сімейного кодексу України).

Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного
кодексу України, документом який
засвідчує факт розірвання шлюбу судом,
є рішення суду про розірвання шлюбу,
яке набрало законної сили.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із
змінами та доповненнями), проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

У зв'язку з наведеними обставинами та
нормами чинного законодавства, ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладені обставини,
норми чинного законодавства та той
факт, що сторони однією сім'єю не
проживають, поновити шлюбно-сімейні
стосунки наміру не мають, подальше
сумісне проживання сторін і збереження
шлюбу є неможливим та суперечить
інтересам позивача, суд вважає за
можливе розірвати шлюб між сторонами.

Керуючись ст.ст. 21, 24, ч.ч. 3, 4 ст.56, ч.2
ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст. 112, 115
Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11,
57-60, 157, 169, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та відповідачем - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований Білгород-Дністровським
міським відділом РАЦС Одеської
області, актовий запис за № 199,
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1
від 23.05.1987 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко