Справа № 372/131/14-ц Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/3776/14 Доповідач у 2
інстанції Суханова Є.М.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Касьяненко Л.І., Голуб С.А.,

при секретарі: Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи з апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського
районного суду Київської області від 10
квітня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

В судовому засіданні, під час розгляду
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності та витребування майна
з чужого незаконного володіння
представником позивача подано заяву
від імені позивача про забезпечення
позову, в якій він просить вжити
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на земельну ділянку
відведену для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 на території Підгірцівської
сільської ради, площею 0,2 га,
кадастровий номер земельної ділянки
:04:002:0038, що зареєстрована на праві
приватної власності за відповідачем
ОСОБА_3 та заборони Реєстраційній
службі Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області
та Управлінню Держземагенства у
Обухівському районі Київської області
проводити державну реєстрацію
договорів пов'язаний з правом
власності та правом користування
земельної ділянки з кадастровим
номером:04:002:0038 .

Заяву обґрунтовує тим, що в провадженні
Обухівського районного суду Київської
області перебуває цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності та витребування з
чужого незаконного володіння
вищезазначеної земельної ділянки.
Зважаючи на те що земельна ділянка
належить відповідачу на даний момент,
заявник вважає, що існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, оскільки спірна
земельна ділянка неодноразово
відчужувалась, зокрема в процесі
розгляду справи ОСОБА_4 відчужив спірну
земельну ділянку відповідачу ОСОБА_3
при цьому земельна ділянка вибула з
володіння позивача ОСОБА_2 не з його
волі, а в результаті скоєння злочину (
зловживання службовим становищем та
службового підроблення). Окрім того,
позивач зазначає, що спірна земельна
ділянка знаходиться в іпотеці ПАТ
«РОДОВІД БАНК». Таким чином, заявник
вважає, що відповідач може
розпорядитися земельною ділянкою та
відчужити її на користь невідомих осіб,
що ускладнить чи зробить неможливим
виконання рішення суду або спірна
земельна ділянка може бути відчужена
добросовісному набувачу у порядку
встановленому для виконання судових
рішень, у зв'язку з чим її буде
неможливо витребувати у
добросовісного набувача.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 10 квітня 2014 року
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову -
залишено без задоволення.

Не погодившись з висновками наведеними
в ухвалі суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу суду скасувати та ухвалити нову,
якою задовольнити зазначене
клопотання.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона не
обгрунтована та задоволенню не
підлягає.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні клопотання керувався
чинним законодавством та доказами по
справі, а саме:

Відповідно до статті 151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Відповідно до
статті 152 ЦПК України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно, забороною вчиняти певні дії.

Статтею 153 ЦПК України передбачено, що
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

У відповідності до ч. 1, ч.2 ст. 151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі може вжити заходи
забезпечення позову. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо доцільності
забезпечення позову у спосіб, про який
просить позивач, колегія суддів
звертає увагу на правову позицію
Верховного Суду України.

Так, в пункті 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006р.,
роз'яснено про те, що вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні клопотання та дослідивши
матеріали справи, прийшов до
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується колегія суддів, що
заявником, не надано докази, які
свідчать про те, що невжиття
запропонованих ним заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, так як обставини, на які
посилається заявник (позивач) не можуть
бути достатніми для вжиття
запропонованих позивачем заходів
забезпечення позову, окрім того суд
врахував, права осіб, яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів, зокрема ПАТ
«РОДОВІД БАНК», в іпотеці якого
перебуває спірна земельна ділянка.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що підстави для задоволення заяви
ОСОБА_2 про забезпечення позову
відсутні.

Намагаючись спростувати висновки суду,
апелянт посилається на ті ж самі
обставини, на які посилався у
клопотанні та яким суд надав належну
процесуальну оцінку.

Нових доказів або обставин, які б могли
призвести до скасування ухвали суду не
встановлено.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів:-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційного
суду.

Головуючий:

Судді: