АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7172/2014
Головуючий у 1 інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 01 квітня 2014 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» про
відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

19 вересня 2013 року ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3., ПрАТ «СК «ВУСО», у
якому просив стягнути 3573, 21 грн. затрат
по виплаті страхового відшкодування із
ОСОБА_3 та стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на
свою користь недоплачену частину
затрат по виплаті страхового
відшкодування у розмірі 1 754,55 грн.,
вирішити питання про розподіл судових
витрат. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що 11.03.2011 року між ПрАТ
«ПРОСТО-Страхувнаня» та ОСОБА_4 було
укладено договір страхування № АТК 208411
майнових інтересів власника
автомобіля «Субару-імпреза», д/н
НОМЕР_8. 10 червня 2011 року на перехресті
вул. Л. Гавро та пр. Московського
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля
„Мазда-3&quot;, д/н НОМЕР_7, яким керувала
ОСОБА_3, та застрахованого
автомобіля„Субару-імпреза&quot;, д/н
НОМЕР_8, яким керував ОСОБА_4 Постановою
Оболонського районного суду м. Києва
від 15липня 2011 року винною у скоєнні ДТП
було визнано ОСОБА_3 Згідно звіту №
15585/3115 з оцінки транспортного засобу
від 20 жовтня 2011 року вартість
матеріального збитку,
завданоговласнику автомобіля
„Субару-імпреза&quot;, д/н НОМЕР_8,
становить 16096,70 грн., а вартість
відновлюваного ремонту даного
автомобіля складає 20 669,91 грн. Зазначена
вище подія ПрАТ «ПРОСТО-Страхування»
була визнана страховою, про що 13 липня
2011 року складено страховий акт.
Згідноплатіжного доручення № 11477 від
25.07.2011 р. та платіжного доручення № 11476
від 26.07.2011 р. позивач сплатив страхове
відшкодування розмірі 19669,91 грн. Згідно
полісу № АА/2583218 цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП
була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» і
ліміт відповідальності було
встановлено 50 000 грн. При цьому ПрАТ «СК
«ВУСО» сплатило на користь позивача 14
342,15 грн. як частину затрат по виплаті
страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 01 квітня 2014 року позов ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» задоволено
частково і стягнено з ОСОБА_3 3 573, 21 грн.
затрат по виплаті страхового
відшкодування, стягнено з ПрАТ «СК
«ВУСО» судовий збір у розмірі 229, 4 грн.;
в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

17 квітня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» в задоволенні
позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1
витрат по виплаті страхового
відшкодування у розмірі 3 573, 21 грн. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
«Субару Імпреза» з урахуванням
фізичного зносу становить 16 096, 70 грн., а
тому до ПрАТ «ПРОСТО-Страхування»
перейшло право зворотної вимоги в
межах суми 16 096, 7 грн. Також апелянт
зазначив, що обсяг відповідальності
ОСОБА_1 обмежується вартістю
відновлюваного ремонту з урахуванням
зносу. Додатково апелянт вказав, що
судом першої інстанції невірно
зазначено у рішенні про визнання
ОСОБА_1 позову, оскільки насправді
відповідачем проти позовних вимог
заперечувалось у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою проведено за їх відсутності на
підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 11 березня 2011 року між
ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_4
було укладено договір страхування №
АТК 208411 майнових інтересів власника
автомобіля «Субару-Імпреза», д/н
НОМЕР_8.

10 червня 2011 року на перехресті вул. Л.
Гавро та просп. Московського відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля „Мазда-3&quot;, д/н НОМЕР_7, яким
керувала ОСОБА_3 та застрахованим
автомобілем „Субару-імпреза&quot;, д/н
НОМЕР_8, яким керував ОСОБА_4

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 15 липня 2011 року ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту № 15585/31 15 з оцінки
транспортного засобу від 20 жовтня 2011 р.
вартість матеріального збитку
власнику автомобіля
„Субару-імпреза&quot;, д/н НОМЕР_8,
становить 16096,70 грн., а вартість
відновлювального ремонту даного
автомобіля складає 20669,91 грн.

13 липня 2011 року ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» складено
розрахунок страхового відшкодування №
3115 та визначено, що ОСОБА_4 до виплати
належить сума у розмірі 19 669, 91 грн.

Згідно платіжного доручення № 11477 від 25
липня 2011 року та платіжного доручення
№ 11476 від 26 липня 2011 року ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» сплатив страхове
відшкодування розмірі 19 669,91 грн.

На час вчинення ОСОБА_3
дорожньо-транспортної пригоди був
чинним поліс обов'язкового страхування
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/ 2583218, за яким ПрАТ «СК
«ВУСО» була застрахована
відповідальність ОСОБА_3 за шкоду,
заподіяну третім особам забезпеченим
транспортним засобом «Мазда 3»,
державний номерний знак НОМЕР_7 (ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну 50000 грн., франшиза 0
грн.).

26 жовтня 2011 р. ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило
на користь ПрАТ «Просто-страхування» 14
342,15 грн. як частину затрат по виплаті
страхового відшкодування. Згідно
платіжного доручення від 21 березня 2014
року ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило ПрАТ
«Просто-страхування» 1754,55 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої автомобіль
ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження,
сталася з вини ОСОБА_3, а тому з
останньої на користь ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» згідно ст.27
Закону України «Про страхування»,
ст.ст. 993, 1191 ЦК України підлягає
стягненню сплачена сума страхового
відшкодування за вирахуванням коштів
відшкодованих ПрАТ «ВУСО» відповідно
до полісу № АА /2583218 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
відповідальність ОСОБА_3 обмежується
вартістю відновлюваного ремонту
автомобіля з урахуванням коефіцієнта
фізичного зносу, колегія суддів
виходить з того, що ОСОБА_3 відшкодовує
шкоду на підставі ч. 2 ст. 1192 ЦК України
та не має права не має права вимагати
врахування зношеності майна (абз. 3 п. 14
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року).

Також колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги в тій
частині, що до ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» перейшло право
зворотної вимоги в межах вартості
відновлюваного ремонту з урахуванням
коефіцієнта фізичного зносу у сумі16 096,
7 грн., оскільки до страховика
відповідно до ст. 993 ЦК України
переходить право вимоги в межах
фактичних витрат.

Посилання апелянта на те, що у суді
першої інстанції ОСОБА_3 заперечувала
проти позову, а не визнавала його, не
можуть бути підставою для відмови у
задоволенні позову ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування».

Водночас колегія суддів не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції в частині розподілу судових
витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Судом першої інстанції було відмовлено
у задоволенні позовних вимог ПрАТ
«ПРОСТО-страхування» до ПрАТ «СК
«ВУСО», а тому підстав для стягнення з
нього судового збору немає. Водночас,
оскільки позовні вимоги ПрАТ
«ПРОСТО-Страхування» до ОСОБА_3
задоволено у повному обсязі, то саме з
неї слід стягнути сплачений судовий
збір.

Отже, рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 01 квітня 2014 року
підлягає скасуванню в частині
розподілу судових витрат з ухваленням
в цій частині нового рішення про
стягнення судового збору з ОСОБА_3 В
іншій частині рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим, а
тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 01 квітня 2014 року в частині
розподілу судових витрат - скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-Страхування» судовий збір у
розмірі 229, 4 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді