Справа № 350/1474/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1508/2014
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Горейко М.Д.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Небилівської сільської ради, третя
особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним
і скасування рішення органу місцевого
самоврядування, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського
районного суду від 23 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рожнятівського районного
суду від 23 квітня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до Небилівської
сільської ради, третя особа - ОСОБА_4,
про визнання незаконним і скасування
рішення органу місцевого
самоврядування - відмовлено.

Не погодившись з таким рішення ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Апелянт вказала, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 21.12.2012 року їй на
праві приватної власності належить
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1. Третій особі -
ОСОБА_4 також належить на праві
приватної власності житловий будинок з
господарськими будівлями під №-96-б.
Відповідно до план-схеми земельних
ділянок дані будівлі розташовані на
окремих земельних ділянках, відповідно
площею 0,0541 га та 0,0667 га, які можуть бути
приватизовані за окремими власниками.

Згідно свідоцтва на забудову садиби в
сільських населених пунктах, виданого
Рожнятівським виробничим управлінням
в 1965 році, апелянт збудувала будинок в
с.Небилів на земельній ділянці площею
900 м.кв., яка була закріплена за нею
рішенням загальних зборів колгоспу
«Більшовик» від 20.11.1965 року.

Відповідно до листа відділу
містобудування, архітектури та
регіонального розвитку Рожнятівської
РДА, поділ земельної ділянки площею 0,0042
га не суперечить вимогам пункту 3.25 ДБН
«Містобудування».

Враховуючи наведені обставини, а також
положення ст.81 та 116 ЗК України, ОСОБА_2
вважає, що вона має право отримати у
приватну власність окрему земельну
ділянку. Відтак немає необхідності
залишати у спільному користуванні
спірну земельну ділянку для неї та
ОСОБА_4

З цих підстав апелянт вважає
необґрунтованим висновок суду про те,
що фактичний поділ земельної ділянки
неможливий, оскільки ОСОБА_4 не зможе
заїжджати до своєї пивниці і не зможе
обслуговувати свою частину житлового
будинку.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким визнати
незаконним та скасувати пункти 44.1, 44.4
рішення №48-7/2007 від 17.05.2007 року та пункт 2
рішення №101-1382012 від 06.11.2012 року
Небилівської сільської ради, яким
залишено у спільному користуванні
земельну ділянку площею 0,0042 га та
передано ОСОБА_2 у приватну власність
земельну ділянку площею 0,686 га;
зобов'язати Небилівську сільську раду
прийняти рішення про передачу ОСОБА_2 у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0541 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в АДРЕСА_1

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної
скарги.

Представник відповідача Небилівської
сільської ради та третя особа ОСОБА_4 в
судове засідання не з»явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Вислухавши апелянта та її
представника, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Постановляючи рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої
інстанції правильно виходив із того,
що позивачкою не представлено доказів
того, що оскаржувані нею рішення
Небилівської сільської ради щодо
передачі земельних ділянок їй та
ОСОБА_4 у власність і залишення частини
земельної ділянки у спільній власності
- прийняті з порушенням вимог чинного
земельного законодавства.

Судом встановлено, що рішенням
Небилівської сільської ради від 17.05.2007
року передано у власність ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0,0686 га для
обслуговування 1/2 частини житлового
будинку та господарських споруд по
фактичному користуванню.

Встановлено спільне користування
земельною ділянкою площею 0,0042 га для
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для обслуговування 1/2
частини житлового будинку ОСОБА_4 та
проїзду ОСОБА_2 до її господарських
споруд.

06.11.2012 року земельною комісією
Небилівської сільської ради за
результатами розгляду заяви ОСОБА_2 з
приводу користування частини
земельної ділянки, яку надано їй у
спільне користування з ОСОБА_4
встановлено, що сторони протягом п»яти
років користуються даною земельною
ділянкою спільно. Згоди між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 про розподіл земельної ділянки,
що перебуває у спільній власності не
досягнуто. Разом з тим, ОСОБА_4 свої
заперечення обґрунтовує тим, що
розподіл земельної ділянки неможливий
через те, що вона не зможе заїжджати до
свого погребу та не буде мати
можливості обслуговувати свою 1/2
частини житлового будинку. (а.с.11).

За результатами звернення ОСОБА_2 щодо
встановлення меж земельних ділянок -
рішенням тієї ж ради від 12.11.2012 року
затверджено акт земельної комісії від
06.11.2012 року; залишено без змін рішення
сесії сільської ради від 17.05.2007 року та
рекомендовано жителям АДРЕСА_1, 96
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виготовити
правовстановлюючі документи на
земельні ділянки, якими вони фактично
користуються для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд в АДРЕСА_1 з уточненням площ при
проведенні геодезичної зйомки.(а.с.10).

ОСОБА_2 не погоджується із зазначеними
рішеннями сільської ради та вважає, що
немає необхідності в залишенні
земельної ділянки площею 0,0039 га в
спільному користуванні з ОСОБА_4,
оскільки вони мають окремі заїзди до
своїх господарств.

У зв»язку з цим, половина даної
земельної ділянки (визначеної для
«спільного користування») підлягає
передачі їй у приватну власність.

Відповідно до положень ст. 158 ЗК України
земельні спори вирішуються судами,
органами місцевого самоврядування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин.

Виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

У разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, спір вирішується
судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4
належать на праві власності житлові
будинки в АДРЕСА_1 відповідно, які
фактично являються 1/2 частиною одного
житлового будинку (із спільною стіною)
із належними до них господарськими
спорудами.

Із план-схеми землекористування
жителів АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_4
(а.с.13) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з
врахуванням належних їм по 1/2 частини
житлового будинку та відповідних
господарських споруд та з врахуванням
фактичного землекористування що
склалося - визначено земельні
ділянки, які підлягають приватизації
кожним із співвласників будинку та
визначено площу земельної ділянки, яку
слід залишити в спільному користуванні
з метою можливості доступу та
обслуговування належних їм житлових
будинків та господарських споруд.

Позивач ОСОБА_2 на підтвердження своїх
вимог щодо доцільності поділу
земельної ділянки визначеної для
спільного користування співвласників
будинку не представила суду належних
доказів щодо такого поділу, зокрема, що
права ОСОБА_4 щодо заїзду та
обслуговування належних їй житлового
будинку та господарських споруд не
будуть порушені. А тому її доводи про
порушення її прав як землекористувача
при прийнятті рішень Небилівської
сільської ради є необґрунтованими.
Рішення Небилівської сільської ради з
приводу спірних питань щодо поділу
земельної ділянки, передачі у приватну
власність та залишенні частині
земельної ділянки у спільному
користуванні прийняті в межах наданих
їй повноважень.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дав належну правову оцінку
зібраним доказам по справі та
постановив рішення з дотриманням вимог
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для його
скасування, немає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду
від 23 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Горейко М.Д.