РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С. І.

з участю секретаря
Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про відшкодування майнової та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_4, просить
ухвалити рішення, яким стягнути з
останньої на її користь 8326 грн.
матеріальної шкоди, завданої залиттям
квартири та 2 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є
власником та проживає в АДРЕСА_2.
Власником квартири № 81 цього будинку,
яка розташована поверхом вище, є
відповідач. На початку вересня 2013р.
остання розпочала капітальний ремонт в
своїй квартирі, внаслідок чого були
пошкоджені сантехнічні прилади та
відбулось неодноразове залиття її
квартири. Для відновлення попереднього
стану квартири, необхідним є
проведення ремонтних робіт, однак
відповідач відмовляється сплатити їх
вартість. Для визначення вартості
заподіяних збитків, Львівським НДІ
судових експертиз на її замовлення
було складено висновок, згідно якого
матеріальна шкода, завдана залиттям
квартири становить 7 150 грн., і оскільки
відповідач відмовляється компенсувати
витрати, необхідні для проведення
ремонту, вказану вище суму просить
стягнути з неї в примусовому порядку, а
також витрати на проведення
експертного дослідження в розмірі 1 176
грн., що разом становить суму
спричиненої матеріальної шкоди. В
обґрунтування суми моральної шкоди
покликається на те, що внаслідок
протиправних дій відповідача, були
порушені її нормальні життєві зв'язки.
Квартира, затоплення якої відбулось з
вини відповідача є єдиним житлом, в
якому окрім позивача також проживає її
чоловік. Після залиття умови для
проживання в квартирі стали
нестерпними. Вона та члени її сім'ї
постійно відчувають дискомфорт.
Порушеним є мікроклімат, спокій та сон
мешканців квартири. Окрім цього,
сирість в квартирі, яка виникла після
затоплення негативно впливає на їх
здоров'я. Пошкодження майна позивача
викликає у неї виключно негативні
емоції, душевний біль та страждання.
Тому таку моральну шкоду оцінює до
розміру 2 000 грн., які на її думку є
справедливим та розумним розміром
душевних та моральних страждань і таку
суму також просить стягнути з
відповідача в примусовому порядку.

В судовому засіданні позивач та її
повноважний представник згідно
довіреності від 13.01.2014р. - ОСОБА_2 мотиви
позову та його кінцеві вимоги
підтримали, а обставини справи, згідно
з якими сторона відповідача заперечує
свою причетність до спричиненої шкоди
вважають надуманими і безпідставними.
Так, на момент затоплення квартири
позивача, у квартирі відповідача
проводився капітальний ремонт, який
поєднував у собі елементи
перепланування із знесенням стін
квартири та зміною сантехнічних
приладів. Перше затоплення мало місце
03.09.2013р., після чого позивач звернулась
до балансоутримувача будинку -
Будинкоуправління № 4 КЕВ м. Львова,
працівники якого з виходом на місце
зафіксували факт залиття, про що було
складено відповідний Акт, в якому
зазначено, перелік пошкоджень та
висновок комісії про винуватця цих
пошкоджень, ким є власник квартири № 81
цього будинку, тобто відповідач.
Повторне залиття мало місце 26.09.2013р.,
про що також складено відповідний Акт,
в якому також зазначено, що залиття
квартири позивача відбулось з вище
розташованої квартири № 81, де
проводились ремонтні роботи.
Заперечуючи відповідність цих актів
вимогам чинного законодавства,
відповідач жодним чином не спростувала
своєї вини у заподіяній шкоді, і
оскільки на момент затоплення в
квартирі відповідача проводились
роботи по заміні сантехнічних
приладів, очевидним вважають той факт,
що таке затоплення мало місце саме з її
вини, яка в такому випадку зобов'язана
відшкодувати як матеріальні так і
моральні збитки. Тому позовні вимоги
вважають доведеними, і просять
задовольнити їх в повному обсязі. При
цьому, просять не брати до уваги
висновок судової будівельно-технічної
експертизи № 024/14 від 22.05.2014р. згідно з
яким розмір матеріальної шкоди
становить 4 606 грн. Такий висновок
вважають не об'єктивним, оскільки він
не повністю відображає характер та
вартість робіт, необхідних для
відновлення попереднього стану, і
розмір матеріальної шкоди, який
складений за наслідками експертного
дослідження є заниженим. Об'єктивним і
таким, що реально відображає обставини
справи, на їх думку є висновок
експертного будівельно-технічного
дослідження № 3282 від 01.10.2013р., який
проведено за зверненням позивача.
Розмір шкоди, який визначено цим
висновком і який становить 7 150 грн.
повністю відповідає характеру
спричинених пошкоджень, і при
задоволенні позову та визначенні суми
матеріальної шкоди, просять суд
керуватись саме цим висновком. Вимогу
про стягнення моральної шкоди також
просять задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача згідно
належної довіреності від 19.12.2013р.
ОСОБА_3 проти обґрунтованості позову
заперечила. Акти про технічний стан
квартири, а також висновок № 3282 від
01.10.2014р., який долучено позивачем в
обґрунтування позову, не встановлюють
причини залиття квартири позивача, а
тому, на її думку, не встановленою є
вина відповідача у спричиненні шкоди.
Такі акти складені у відсутності
мешканців квартири, яким інкримінують
вину, тобто у відсутності відповідача.
Крім працівників балансоутримувача,
ніхто з інших мешканців присутнім не
був. Відображена в них інформація лише
констатує факт пошкоджень в квартирі,
однак не констатує, що ці пошкодження
виникли саме у день складання акту.
Крім того, акт від 26.09.2013р. не був
предметом дослідження експерта, який
оцінив розмір матеріальної шкоди до
суми 7 150 грн., хоча за логікою позивача,
затоплення відбулось двічі.
Пошкодження, які відображено в акті від
03.09.2013р. різняться з пошкодженням, які
встановив експерт у висновку від
01.10.2013р., що також викликає сумнів в
об'єктивності таких доказів. Крім того,
ремонті роботи, які на думку позивача
стали причиною залиття, розпочались
лише після 06.11.2013р., а тому, не могло
відбутись затоплення її квартири саме
з квартири відповідача. Жоден із
допитаних в судовому засіданні свідків
не засвідчити того, що 03.09.2013р. і 26.09.2013р.
вони заходили в квартиру відповідача і
бачили в ній джерело витоку води чи
будь-які інші сліди залиття, а також
внаслідок якої неправомірної
поведінки відповідача сталось залиття.
Крім того, вони не підтвердили факту
заміни сантехнічних приладів. В
загальному, за відсутності
встановленої причини залиття квартири,
вважає недоведеною вину відповідача у
спричиненні шкоди, а тому, відсутні
будь-які підстави для відшкодування
матеріальної шкоди. На підставі
наведеного, в задоволенні цієї вимоги
просить відмовити, і оскільки вимога
про стягнення моральної шкоди є
похідною від вимоги про стягнення
матеріальної шкоди, таку вимогу також
просить залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, свідків, дослідивши матеріали
справи, оцінивши в сукупності зібрані в
ній докази та ухвалюючи рішення у
відповідності до вимог ст. 215 ЦПК
України, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення частково
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона покликається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Загальні правила відшкодування
завданої особі недоговірної шкоди
врегульовано положеннями Глави 82
Розділу ІІІ Книги П'ятої ЦК України.
Зокрема, за приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам, свободам та гідності
громадян.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є власником квартири АДРЕСА_1, в
підтвердження чого до матеріалів
справи долучено копію реєстраційного
посвідчення (а.с.8). Згідно копії витягу
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (а.с.34), власником квартири №
81 цього будинку, яка розташована над
квартирою позивача, є відповідач.

З долучених до матеріалів справи копій
Актів балансоутримувача будинку -
Будинковуправління № 4 КЕВ м. Львова
від 03.09.2013 та від 26.09.2013р. (а.с.4, 59),
вбачається, що відповідною комісією
було встановлено два факти залиття
квартири позивача.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 024/14
від 22.05.2014р. (а.с.104-122), причини залиття
квартири АДРЕСА_1, яке мало місце
03.09.2013р. та 26.09.2013р. не встановлено, однак
враховуючи локалізацію слідів залиття,
замокання приміщень квартири № 78
відбулось з вище розташованої квартири
№ 81. Дійсна вартість матеріального
збитку, завданого позивачу в
результаті цих залиттів, з врахуванням
наявних слідів від залиття і
пошкодження приміщень коридору згідно
актів комісії Б/У № 4 КЕВ м. Львова від
03.09.2013р і від 26.09.2013р. становить 4 606 грн.

Поряд з цим, згідно висновку
експертного дослідження № 3282 від
01.10.2013р., який проведено за заявою
позивача (а.с.10-17), вартість
відновлювального ремонту для
ліквідації наслідків залиття квартири
позивача становить 7 150 грн.

Оцінюючи вказані два висновки в
сукупності з іншими зібраними у справі
доказами, для визначення розміру
матеріальної шкоди, яка підлягає до
стягнення з відповідача, за основу суд
бере саме перший висновок та не приймає
до уваги висновок, проведений за заявою
позивача виходячи з наступного.

Так, згідно локального кошторису (а.с.14),
який є додатком до висновку приватного
експертного дослідження, роботи по
відновленню квартири позивача до
попереднього стану включають в себе
лише три етапи, а саме: 1) знімання
шпалер простих та поліпшених; 2)
обклеювання шпалер по обштукатуреній
та бетонній поверхні шпалерами
простими та середньої щільності; 3)
фарбування раніше пофарбованих стель
усередині будівлі водоемульсійними
сумішами з розчищенням до 35 %. Будь-які
інші роботи, необхідні для відновлення
квартири до попереднього стану цим
кошторисом не передбачено. Одиницею
виміру для всіх цих видів робіт є м. кв.,
а кількість виконаних робіт становить
0,797; 0,797 та 0,304 одиниць виміру
відповідно. З врахуванням цього
локального кошторису, а також з
врахуванням інших кошторисних витрат
та податку на додану вартість, що
відображено в зведеному кошторисному
розрахунку (а.с.13), експерт прийшов до
висновку про вартість
відновлювального ремонту у сумі 7 150
грн.

Разом з тим, локальний кошторис на
ремонтно-будівельні роботи з
врахуванням приміщення коридору, який
складено судовим експертом (а.с.121),
окрім трьох видів робіт, які перелічені
у висновку приватної експертизи, для
відновлення попереднього стану
включає в себе необхідність виконати й
інші роботи, серед який шпаклювання
стель, перетирання штукатурки
внутрішніх приміщень тощо, і при цьому,
кількість виконаних згаданих вище
трьох робіт, є набагато меншою від тої,
яка визначена судовим експертом, і
становить 0,243, 0,243 та 0,161 одиниць виміру
відповідно.

Під час проведення як першого, так і
другого експертного дослідження,
експертами було встановлено сліди
пошкодження в квартирі позивача, і такі
пошкодження, в основному були
розміщені на стелі. Стіни були
пошкоджені лише в коридорі.

З долучених фотознімків квартири
позивача вбачається, що шпалери на
стелі є відсутніми (а.с.112-113).

Очевидно що характер робіт, які
відображено у висновку приватного
експертного дослідження не в повній
мірі відповідає характеру спричинених
пошкоджень. В основу свого розрахунку
експерт поклав виключно вартість робіт
та матеріалу, необхідних для знімання
та наклеювання шпалер, і саме витрати
на ці роботи становлять основну
частину розрахованих збитків, що не
відповідає дійсним обставинам справи.
Суд не виключає необхідності провести
такі роботи для відновлення
попереднього стану квартири, однак
ставить під сумнів та не погоджується з
кількістю, а отже і вартістю такої
роботи. Основна частина пошкоджень
квартири позивача розміщена на стелі,
де немає і не було шпалер, а отже,
неможливим є стягнення шкоди, розмір
якої обґрунтовується виконанням таких
робіт.

Враховуючи те, що основа обрахунку
приватного експертного дослідження
ґрунтується саме на вартості
проведення робіт, які не відповідають
характеру пошкоджень, а вартість та
кількість інших робіт є не включена,
такий висновок суд не може покласти в
основу свого рішення, а тому, при
визначенні розміру матеріальної шкоди,
яка стягується даним судовим рішенням,
керується висновком судової
будівельно-технічної експертизи, в
кошторисі якої вказано всі необхідні
роботи, які необхідно виконати для
відновлення квартири до попереднього
стану.

Разом з тим, підлягають стягненню
грошові кошти в розмірі 1176 грн., які
позивач сплатив для проведення
експертного дослідження, що
підтверджується відповідною
квитанцією (а.с.17). Для відновлення
свого порушеного права, а також для
визначення вартості матеріального
збитку, який становить ціну позову,
проведення даного експертного
дослідження було обов'язком, оскільки
відповідач категорично відмовлялась
добровільно відшкодувати вартість
такої шкоди, і незважаючи на те, що з
висновками даної експертизи суд не
погодився, обставини, які ним
встановлені відповідають дійсності.
Тому, сума коштів, які понесла позивач
для її проведення також підлягає до
примусового стягнення з відповідача,
позаяк таких втрат остання зазнала для
встановлення вартості спричиненої
шкоди, від якої відштовхувалась при
пред'явленні позову.

Мотиви заперечення сторони
відповідача, які наведені вище є
неспроможними, місцями не логічними, в
загальному - необґрунтованими, а тому
не можуть братись судом до уваги.

Показами допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які є сусідами позивача і
відповідача підтверджено факт
здійснення ремонтних робіт в квартирі
відповідача саме у період затоплення.
Первинно, таку обставину відповідач
заперечувала, що випливає із змісту її
письмових заперечень (а.с.28-32), однак в
подальшому, така обставина нею
визнається, що також відображено в її
письмових поясненнях, які долучені до
матеріалів справи (а.с.94). Вказуючи, що
свідки не підтвердили факту заміни
сантехнічних приладів в квартирі
відповідача, остання сама не змогла
його спростувати. Крім того, свідок
ОСОБА_8, який був членом комісії, яка
складала обидва акти, підтвердив, що в
момент їх складання в квартирі
відповідача дійсно проводився
капітальний ремонт, під час якого
відбулась заміна сантехнічних
приладів, які очевидно і були причиною
залиття.

Суд звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 1166
ЦК України, відповідно до якої, особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Висновком судового експертного
дослідження хоч і не встановлено
причин залиття, проте встановлено, що
відбулось воно з квартири відповідача.

Обов'язок доведення відсутності своєї
вини законом покладено на відповідача,
і в такому випадку, коли є встановлений
факт, що залиття відбулось з квартири
відповідача, не позивач повинен
доводити причину залиття, а відповідач
повинен довести, що таке залиття
відбулось не з його вини.

Доказами, які сторона відповідача
долучила до матеріалів справи,
відсутність її вини не доведено.

Посилання на технічно несправну
систему холодного водопостачання є
лише її припущенням. З відповіді Б/У № 4
КЕВ м. Львова від 12.02.2014р. (а.с.86)
вбачається, що система холодного
водопостачання знаходиться в
задовільному стані. Відповідний орган
дійшов такого висновку на підставі
обстеження системи холодного
водопостачання, яке проведено в
квартирі № 78, 84, 87, 90 житлового будинку.
Таке обстеження в квартирі відповідача
проведено не було, однак і причиною для
цього було те, що остання не надала
доступу працівникам балансоутримувача
до своєї квартири, про що складено
відповідний акт (а.с.86а). Така її
поведінка є як мінімум не логічною та
дозволяє зробити висновок про
голослівність тверджень відповідача
щодо несправності системи холодного
водопостачання. Не допустивши
працівників балансоутримувача до
своєї квартири, відповідач тим самим
спростувала свою позицію захисту,
оскільки своїми ж діями створює
перешкоди в реалізації свого ж права на
доведеність. Така поведінка є
некоректною, та свідчить про
безпідставність її суджень щодо
відсутності її вини.

Наведене вище виключає можливість
вважати затоплення таким, що відбулось
не з вини відповідача. На переконання
суду, саме халатне ставлення
відповідача до сантехнічних приладів
стало причиною залиття квартири, і
оскільки протилежного в судовому
засіданні не встановлено, спричинену
матеріальну шкоду, розмір якої
визначено вище, вона зобов'язана
відшкодувати. Тому позов в частині
стягнення матеріальної шкоди є
обґрунтованим, і з врахуванням того, що
розмір такої шкоди об'єктивно
встановлено висновком судової
експертизи, а не приватної, в цій
частині позов слід задовольнити
частково.

При цьому, відбувалась чи не
відбувалась зміна системи холодного
водопостачання в квартирі відповідача
значення для справи мати не може. За
приписами ч. ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України,
власність зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, і саме за відповідачем, як
власником квартири, лежить обов'язок
слідкувати за справністю сантехнічних
приладів. Незалежно від того, була
зміна системи холодного
водопостачання чи ні, такого обов'язку
відповідач не дотрималась.

Щодо вимог про відшкодування моральних
збитків, то суд вважає, що такі позивачу
також спричинені. Так, періодичне
залиття приміщень квартири безперечно
вплинуло вкрай негативно на ОСОБА_1 і
вимушено змінило нормальні життєві
умови. Споглядання квартири в стані
після залиття спричинило виключно
негативні емоції у позивача,
хвилювання, моральні страждання.
Небажання відповідача добровільно
вирішити конфліктну ситуацію лише
посилило ступінь душевних страждань.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Така шкода позивачу завдана, а тому
вимога про стягнення моральної шкоди є
також обґрунтованою.

Однак суд не може погодитись із
визначеною позивачем сумою
нематеріальних збитків. Моральна
шкода, яка обраховується позивачем до
стягнення повинна відповідати
принципам розумності та
справедливості, і на переконання суду,
матеріальний еквівалент моральної
шкоди, оцінений до розміру 2 000 грн.
таким вимогам не відповідає. Слід
врахувати, що залиттям пошкоджено
частину приміщень квартири, а доказів
знищення іншого майна в судовому
засіданні не здобуто, як і не здобуто
доказів того, що негативні наслідки
протиправних дій відповідача вплинули
на здоров'я позивача.

При визначенні розміру моральних
збитків суд виходить з п.п. 3, 5,9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до Постанови, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо), та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих та виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Таким чином, аналізуючи докази в
справі, суд приходить до висновку, що
позов в частині стягнення суми
завданої моральної шкоди підлягає до
часткового задоволення, і матеріальний
еквівалент такої шкоди, який становить
500 грн. буде відповідати вимогам
розумності і справедливості та
об'єктивно відповідатиме характеру та
обсягу страждань позивача. Тому, саме
таку суму слід стягнути з відповідача
судовим рішенням.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 229,40 грн. судового збору, які
сплачені останньою при пред'явленні
позову (а.с.19), та відповідають розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3,10,11,40,42,60,61,84,88,169,209,212-215,218 ЦПК
України, ст. ст. 11,15,16,22,23,319,1166,1167 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
вартість збитків завданих залиттям
квартири в сумі 4606 грн. (чотири тисячі
шістсот шість грн.), оплату за висновок
будівельно-технічного дослідження в
розмірі 1176 грн. (одна тисяча сто
сімдесят шість грн.), а всього на
загальну суму 5782 грн. (п'ять тисяч
сімсот вісімдесят дві грн.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 500
грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 229,40
грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:
Леньо С. І.