Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина
М. М.,

суддів - Собослоя Г. Г.,
Бондаренка Ю. О.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Свалявського районного
суду від 20 серпня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
виділення частки із спільної часткової
власності, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищезазначеним позовом .

На обґрунтування своїх вимог зазначив
те, що він є власником 3/4 частин будинку
АДРЕСА_1. Інша частина належить
відповідачу. З тої причини, що
добровільної згоди про поділ часток
ними не досягнуто, просить суд виділити
йому в натурі належну йому частку майна
із спільної власності.

Під час судового розгляду справи
позивач, відповідно до ст. 31 ЦПК
України, збільшив позовні вимоги та
просить виділити йому, згідно з
варіантом №1 висновку КУП „Свалявське
РБТІВ" від 28 листопада 2011 року,
приміщення №1-1, 1-21, 1-3, 1-1 літню кухню,
позначену в плані літерою „ Б" , закриту
веранду, позначену в плані літерою „ В",
та сарай, позначений в плані літерою „
Є".

Посилаючись на зазначені в позовній
заяві обставини справи, та з підстав,
передбачених ст.ст. ч.3 358, ч.1, 364 , ч.1, 370 ч
ЦК України, просив суд виділити йому
згідно варіанту №1 висновку КУП „
Свалявське РБТІ" від 28 листопада 2011
року- приміщення №1-1, 1-2, 1-3, 1-1 літню
кухню, позначену в плані літерою „ Б" ,
закриту веранду, позначену в плані
літерою „ В", та сарай, позначений в
плані літерою „ Є".

Рішенням Свалявського районного суду
від 20 серпня 2013 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/4 частини
майна із спільної часткової власності
будинковолодіння АДРЕСА_1
Закарпатської області, відповідно до
варіанту №1 висновку КУП БТІ від 28
листопада 2011 року, а саме: приміщення №
1-1, 1-2, 1-3, 1-1, літню кухню позначену
літерою „ Б", закриту веранду,
позначену в плані літерою „ В", та
сарай, позначений в плані літерою „Є".

Не погодившись із даним рішенням
місцевого суду ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку, вважає, що таке є
незаконним, необґрунтованим, таким, що
прийнято внаслідок неправильного
застосування норм матеріального та
грубого порушення норм процесуального
права й підлягає скасуванню з підстав,
наведених у апеляційній скарзі.

Представник відповідача в суді
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримав у
повному обсязі.

Представник позивача у суді
апеляційної інстанції вважає рішення
суду законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Задовольняючи позов місцевий суд
виходив з положень ст.364 ЦК України та
прийшов до висновку, що технічно
можливий виділ в натурі 3/4 частин та 1/4
частини будинку АДРЕСА_1, що належать
сторонам по справі на праві спільної
часткової власності у даному
будинковолодінні.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки до такого
висновку суд дійшов не з'ясувавши
дійсні обставини справи, без перевірки
доводів і заперечень сторін та без
належної оцінки доказів. Зазначені
порушення норм матеріального та
процесуального права є підставою до
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Ухвалене рішення суду не відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні факти.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виготовленого КУП „ Свалявське
районне БТІ "14 березня 2008 року
(реєстр №611), позивачеві ОСОБА_2 на
підставі договору дарування від 18
лютого 2008 року належить на праві
приватної власності 3/4 частки
домоволодіння за АДРЕСА_1( а. с.9).

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
виготовленого КУП „ Свалявське
районне БТІ" 29.09.2005 року, відповідачеві
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
на спадщину від 20 вересня 2005 року (
реєстр №2196) належить на праві
приватної власності 1/4 частка
домоволодіння за АДРЕСА_1( а. с.9.)

Матеріалами справи встановлено, що
сторонам на праві спільної
часткової власності належить
домоволодіння за АДРЕСА_1: ОСОБА_2 3/4
частки та ОСОБА_1 1/4 частки. Загальна
площа будинку складає 63.20 кв. м.;
житлова площа 38.00 кв. м.; підсобна площа
25.20 кв. м...

З висновку судово-будівельної
експертизи № 01-04/14 від 14 квітня 2014 року
вбачається, що у відповідності до вимог
будівельних норм поділ житлового
будинку АДРЕСА_1 , та господарських
споруд, що розташовані за тією ж
адресою, у відповідності з розмірами
часток ОСОБА_2 (3/4 частин) та ОСОБА_1 ( 1/4
частин)- технічно неможливий.

Відповідно до ст. 367 ЦК майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

При цьому виділ часток (поділ) жилого
будинку, що перебуває у спільній
частковій власності, є можливим, якщо
кожній зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом (квартиру) або у
разі, коли є технічна можливість
переобладнання будинку в ізольовані
квартири, які за розміром відповідають
розміру часток співвласників у праві
власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий,
але з відхиленням від розміру
ідеальних часток співвласників з
урахуванням конкретних обставин, поділ
(виділ) може бути проведений зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації співвласнику,
частка якого зменшилась.

Тобто, визначальним для виділу частки
або поділу будинку в натурі, який
перебуває у спільній частковій
власності, є не порядок користування
будинком, а розмір часток
співвласників і технічна можливість
виділу частки або поділу будинку
відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової
власності мають рівні права стосовно
спільного майна пропорційно своїй
частці в ньому, суд, здійснюючи поділ
майна в натурі (виділ частки), повинен
передати співвласнику частки жилого
будинку та нежилих будівель, яка
відповідає розміру й вартості його
частки, якщо це можливо без завдання
неспівмірної шкоди господарському
призначенню будівлі. Під неспівмірною
шкодою господарського призначення
слід розуміти суттєве погіршення
технічного стану жилого будинку,
перетворення в результаті
переобладнання жилих приміщень у
нежитлові, надання в рахунок частки
приміщень, які не можуть бути
використані як житлові через невеликий
розмір площі або через неможливість їх
використання (відсутність денного
світла тощо).

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
провадиться за наявності дозволу на це
виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК, п.1.4.1
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17.05.2005 р.).

Пленум Верховного Суду України
роз'яснив, що для вирішення питання
виділу (поділу) будинку позивач має
подати, зокрема, такі документи (дані):
висновки технічної експертизи щодо
можливих варіантів поділу будинку в
натурі або встановлення порядку
користування ним відповідно до
належних співвласникам часток, а у
необхідних випадках - органів
державного архітектурно-будівельного
контролю, пожежної і санітарної
інспекції про допустимість пов'язаних
з цим переобладнань; про дозвіл
виконкому місцевої ради на
переобладнання і перепланування
жилого будинку.

Порядок проведення робіт з поділу,
виділу та розрахунку часток житлових
будинків, будівель, споруд, іншого
нерухомого майна при підготовці
проектних документів щодо можливості
проведення цих робіт визначається
Інструкцією № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї
Інструкції поділ об'єкта нерухомого
майна (виділ частки) на окремі
самостійні об'єкти нерухомого майна
здійснюються відповідно до
законодавства на підставі висновку
щодо технічної можливості такого
поділу (виділу) з дотриманням чинних
будівельних норм та з наданням кожному
об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55
передбачено, що не підлягають поділу
об'єкти нерухомого майна, до складу
яких входять самочинно збудовані
(реконструйовані, переплановані)
об'єкти нерухомого майна. Питання щодо
поділу нерухомого майна може
розглядатись лише після визнання права
власності на них відповідно до закону.

З наведеного вище вбачається, що
спірний будинок не може бути реально
поділений між сторонами відповідно до
їх часток, а вимоги позбавити ОСОБА_1
права власності на належну їй частку у
спірному будинку з попереднім
внесенням суми відшкодування вартості
такої частки на депозит суду,
відповідно до положень ст. 365 ЦК
України , позивачем не заявлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення суду
підлягає скасуванню, оскільки
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з ухваленням нового рішення, на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Свалявського районного
суду від 20 серпня 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів, з
дня набрання ним законної сили, шляхом
подачі скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді :