Справа № 743/543/14-ц Провадження №
22-ц/795/1392/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Сташків В.Б. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Горобець Т.В., Острянського
В.І.,при секретарі:Шульзі Т.Є.,за
участю:позивача ОСОБА_5,

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 26 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» про розірвання договору
підряду, визнання недійсними договору
про надання споживчого кредиту,
договору добровільного страхування
держателя кредитної картки, договору
добровільного страхування життя,
договору добровільного страхування
майна,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 26 травня 2014
року задоволено частково позов ОСОБА_5,
розірвано договір про виконання робіт
по виготовленню і доставці
металопластикових конструкцій від 8
квітня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та
ФОП ОСОБА_6 Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням
ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив змінити
рішення суду першої інстанції,
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції не було
взято до уваги факт нечесної
підприємницької практики ФОП ОСОБА_6 та
ПАТ «ОТП Банк», в розумінні,
визначеному Законом України «Про
захист прав споживачів», та що
правочин, здійснений з використанням
такої нечесної підприємницької
практики, є недійсним. Також апелянт
зазначає, що про нечесну
підприємницьку практику ПАТ «ОТП Банк»
свідчить безліч потерпілих по
Чернігівській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
ОСОБА_5, як замовник в договорі про
виконання робіт по виготовленню і
доставці металопластикових
конструкцій та як споживач цих послуг,
в односторонньому порядку відмовився
від вказаного договору у повному
обсязі і така відмова передбачена в ч.2
ст.867 ЦК України та в ч.1 ст.10 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
то слід розірвати договір про
виконання робіт по виготовленню і
доставці металопластикових
конструкцій від 8 квітня 2014 року,
укладений між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6
Проте судом було відмовлено в
задоволенні позовних вимог, щодо
розірвання договору про надання
споживчого кредиту, оскільки позивач
письмове повідомлення на адресу ПАТ
«ОТП Банк» в 14-денний строк про
відкликання згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту без повернення грошових коштів
не направляв. Відмовив суд і у
задоволенні позовних вимог про
розірвання договорів добровільного
страхування держателя кредитної
картки, добровільного страхування
життя, добровільного страхування
майна посилаючись на те, що вказані
вимоги заявлені до ПАТ «ОТП Банк», який
не є належним відповідачем. Водночас
ПрАТ «Страхова компанія «Кардіф», ПрАТ
«Страхова компанія «УНІКА Життя», ПрАТ
«Страхова компанія
«Арсенал-страхування», як страховики, в
якості відповідачів ОСОБА_5 заявлені не
були.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки останній
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

По справі встановлено, що 08 квітня 2014 р.
між позивачем і відповідачем ФОП
ОСОБА_6 укладено договір, за яким
останній зобов'язався виконати роботи
по виготовленню і доставці
металоппластикової конструкції
впродовж тридцяти робочих днів.
Замовник за цим договором, ОСОБА_5
зобов'язався сплатити виконавцю аванс
у сумі 15318 грн. (а.с.8). У цей же день
ОСОБА_5 за договором про надання
споживчого кредиту № отримав в
ПАТ «ОТП Банк» кредит у сумі 19243 грн. 74
коп. Кошти, отримані в якості кредиту за
вказаним договором, відповідно до п.
1.2.2., банк перерахував на користь
продавців, визначених у п.1.1 договору,
зокрема 15318 грн. 34 коп. на користь ФОП
ОСОБА_6 на придбання у нього товару, на
придбання послуг зі страхування у ПАТ
«Страхова компанія «СК УНІКА Життя» -
3676 грн. 40 коп., на придбання послуг зі
страхування майна у ПАТ «Страхова
компанія «СК Арсенал страхування» - 180
грн. 00 коп., на сплату послуг за надання
виписок в електронному вигляді
(смс-інформування) - 69 грн. (а.с.11-14).

Частиною першої статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину сторонами вимог,
які встановленні ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК
України. Це вимоги щодо змісту
правочину, обсягу цивільної
дієздатності сторін, свободи
волевиявлення та спрямування
правочину на реальне настання
наслідків. Договір про надання
споживчого кредиту є самостійним
зобов'язанням, що потребує участі
особливих суб'єктів права - банківської
установи та споживача послуг.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено
імперативне зобов'язання кредитодавця
перед укладенням договору надати
споживачу повну та вичерпну інформацію
про споживчий кредит.

Особистим підписом ОСОБА_5 підтвердив,
що банк надав йому в письмовій формі та
в повному об'ємі інформацію,
передбачену ч.2 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» щодо умов
кредитного договору.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша ст.229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Введення сторони правочину іншою
стороною в оману підлягає доказуванню.
Позивачем всупереч вимогам ст.ст.58-60
ЦПК України не було надано суду
належних та допустимих доказів
порушення з боку відповідача - банку
при укладенні договорів вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»,
чи інших положень чинного цивільного
законодавства, або здійснення ним
нечесної підприємницької діяльності.

Оскільки позивач не надав суду
достатніх доказів на підтвердження
введення його в оману щодо обставин,
які мають істотне значення при
вчиненні оскаржуваних ним правочинів,
та зайняття відповідачами нечесною
підприємницькою практикою, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «ОТП Банк»
про визнання договору про надання
споживчого кредиту недійсним.

Судом першої інстанції достовірно та
правильно встановлено, що вимоги до
ПрАТ «Страхова компанія «Кардіф», ПрАТ
«Страхова компанія «УНІКА Життя», ПрАТ
«Страхова компанія
«Арсенал-страхування» заявлені не
були, а ПАТ «ОТП Банк», не є належним
відповідачем у вимогах щодо визнання
недійсними договорів: добровільного
страхування держателя кредитної
картки №06/08/НОМЕР_1 від 8 квітня 2014 р.,
добровільного страхування життя
№04/01/02/НОМЕР_1 від 8 квітня 2014 р.;
№20/07/НОМЕР_1 добровільного страхування
майна «Арсенал-будинок» від 8 квітня 2014
р.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду.

Судом було правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 26 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: