Справа № 760/3436/14-ц
Провадження № 4-с-53/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючої - судді -
Лазаренко В.В.

з участю секретарів
- Пономарьова М.О., Подобєда О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Григорян Олени Грайровни, та
бездіяльність начальника відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантеміра Василя Івановича,
зацікавлена особа: Київський слідчий
ізолятор, -

в с т а н о в и в :

14.02.2014 року заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулися до суду із даною
скаргою в якій просять: визнати
незаконною та скасувати постанову від
07.02.2014 року № 41874110 про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
винесену старшим державним виконавцем
ВПВР управління ДВС ГУЮ у м. Києві
Григорян О.Г.; визнати протиправною
бездіяльність начальника ВПВР
управління ДВС ГУЮ у м. Києві Кантеміра
В.І. щодо винесення старшим державним
виконавцем Григорян О.Г. незаконної
постанови від 07.02.2014 року № 41874110;
зобов'язати старшого державного
виконавця ВПВР управління ДВС ГУЮ у м.
Києві Григорян О.Г. прийняти до
провадження ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 23.12.2013 року
про забезпечення доказів для у справі
№ 2609/28563/12.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявники
посилаються на те, що оскаржувана
постанова була винесена державним
виконавцем Григорян О.Г. з порушенням
вимог Закону України "Про виконавче
провадження".

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1,
діючи від свого імені та від імені
заявника ОСОБА_3, підтримала вимоги
викладені в скарзі і просила їх
задовольнити.

Представник зацікавленої особи -
Київського слідчого ізолятора -
залишила вирішення даного питання на
розсуд суду.

Заявники ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засідання не з`явилися. 09.04.2014 року
подали суду заяви про розгляд справи за
їх відсутністю.

Особи, дії яких оскаржуються, в судове
засідання не з`явилися. Судом
повідомлені належним чином в порядку
встановленому ст. 74 ЦПК України.

16.05.2014 року до суду надійшла заява
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Григорян О.Г. та начальника
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Кантеміра В.І. в якій
зацікавлені особи зазначили, що вони
просять відмовити в задоволенні заяви
в зв'язку з її необґрунтованістю.

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності осіб дії яких
оскаржуються.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
представника зацікавленої особи,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про те, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, 04.02.2014 року до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві надійшла ухвала Солом`янського
районного суду м. Києва від 23.12.2013 року
про забезпечення доказів у справі №
2609/28563/12-ц (провадження № 4-с-760/155/13) за
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії та
бездіяльність начальника відділу ДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві Гоцій
Б.І. та державного виконавця відділу
ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві
Полісмак О.О. та заява ОСОБА_1 про
відкриття виконавчого провадження (а.с.
82, 83).

07.02.2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Григорян
О.Г. винесена постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
41874110 з примусового виконання ухвали
Солом`янського районного суду м. Києва
23.12.2013 року у справі № 2609/28563/12-ц
(провадження № 4-с-760/155/13) щодо
витребування у боржника - Київського
слідчого ізолятора доказів, з підстав
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення та з підстав
невідповідності зазначеного
виконавчого документу вимогам п. 3, п. 5,
п. 6 ч. 1 ст. 18, ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» (а.с. 4).

Між тим, судом було встановлено, що
підстав для визнання оскаржуваної
постанови незаконною немає, виходячи з
наступного.

Порядок виконання судових рішень
органами державної виконавчої служби
визначений, зокрема, Законом України
«Про виконавче провадження».

Стаття 11 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлює, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, зокрема, на
підставі ухвали, постанови судів у
цивільних справах у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про виконавче провадження» на
відділ примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими:

1) боржниками є територіальні
підрозділи центральних органів
виконавчої влади, місцеві суди, міські,
районні або селищні ради чи районні
державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить від
трьох до десяти мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

Частина 3ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлює, що
інші виконавчі провадження, що
перебувають на виконанні в органах
державної виконавчої служби, можуть
передаватися до відділів примусового
виконання рішень в установленому
Міністерством юстиції України порядку.

Судом встановлено, що боржником у
виконавчому провадженні №41874110, яким є
Київській слідчий ізолятор.

Як вбачається з Положення про
Київський слідчий ізолятор, він є
установою закритого типу, яка входить
до складу Державної
кримінально-виконавчої служби України,
підпорядковується управлінню
Державної пенітенціарної служби
України в м. Києві та Київській області
та знаходиться в оперативному
підпорядкуванні Державної
пенітенціарної служби України (а.с. а.с.
46-51).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
державну кримінально-виконавчу
службу» державна
кримінально-виконавча служба України
відповідно до закону здійснює
правозастосовні та правоохоронні
функції і складається з центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері виконання
кримінальних покарань, його
територіальних органів управління,
кримінально-виконавчої інспекції,
установ виконання покарань, слідчих
ізоляторів,воєнізованих формувань,
навчальних закладів, закладів охорони
здоров'я, підприємств установ
виконання покарань, інших
підприємств, установ і організацій,
створених для забезпечення виконання
завдань Державної
кримінально-виконавчої служби України.

З огляду на наведені вище
обставини, з врахуванням вимог п. 1 ч. 2
ст. 21 Закону України «Про виконавче
провадження», суд вважає, що виконавчий
документ за яким боржником є Київський
слідчий ізолятор підлягає виконанню
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, оскільки боржником є
структурний підрозділ органу
виконавчої влади.

Виходячи з цього, суд вважає
помилковим посилання старшого
державного виконавця Григорян О.Г. в
оскаржуваній постанові на те, що
ухвала суду від 23.12.2013 року підлягає
виконанню відділом державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції в м.
Києві.

Разом з цим дана обставина не може
бути підставою для скасування
оскаржуваної постанови, з огляду на
наступне.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлені вимоги до
виконавчого документу.

Відповідно до ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних
осіб), місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Судом встановлено, що ухвала
Солом`янського районного суду м. Києва
від 23.12.2013 року у справі № 2609/28563/12-ц
(провадження № 4-с-760/155/13) щодо
витребування у боржника - Київського
слідчого ізолятора доказів, зазначеним
вище вимогам п. 3, п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону
не відповідає, оскільки не містить
ідентифікаційного коду боржника та
індивідуального ідентифікаційного
номера стягувача, а також дати набрання
законної (юридичної сили) ухвали суду,
проте містить інформацію, що ухвала не
набрала чинності (а.с. 83).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.

Разом з цим, копія ухвали суду від 23.12.2013
року, яка надійшла на ви конання до
відділу примусового виконання, не
містить прізвища та ініціалів
уповноваженої особи, якою підписано
виконавчий документ.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов
висновку про те, що виконавчий документ
- ухвала Солом`янського районного суду
м. Києва від 23.12.2013 року у справі №
2609/28563/12-ц (провадження № 4-с-760/155/13) щодо
витребування у боржника - Київського
слідчого ізолятора доказів, який
надійшов на виконання до відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві не відповідає вимога ч.1, ч. 3 ст.
18 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно п. 6 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону.

У разі відмови у відкритті
виконавчого провадження на підставі
пункту 6 частини першої цієї статті
державний виконавець роз'яснює
заявникові право на звернення до суду
чи іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, щодо
приведення його у відповідність з
вимогами статті 18 цього Закону.

З огляду на викладене, враховуючи, що
виконавчий документ - ухвала
Солом`янського районного суду м. Києва
від 23.12.2013 року у справі №2609/28563/12-ц
(провадження № 4-с-760/155/13) щодо
витребування у боржника - Київського
слідчого ізолятора доказів, не
відповідала вимогам, передбаченим
статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження», суд вважає, що
державний виконавець правомірно
прийняв рішення про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Та обставина, що при винесенні
оскаржуваної ухвали державний
виконавець помилково посилалася на
те, що виконавчий документ не підлягає
виконанню відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, не може
бути підставою для скасування
оскаржуваної постанови, з огляду на те,
що виконавчий документ не відповідає в
повній мірі вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження».

З огляду на те, що старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Григорян
О.Г. правомірно було винесено
оскаржувану постанову, суд вважає, що
начальником відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Кантеміром В.І., в свою чергу, не було
допущено бездіяльності щодо перевірки
законності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК
України якщо оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободі
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Враховуючи обставини викладені вище,
суд дійшов висновку про те, що
державний виконавець при винесенні
07.02.2014 року постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
41874110 на підстави ухвала Солом`янського
районного суду м. Києва від 23.12.2013 року у
справі №2609/28563/12-ц (провадження №
4-с-760/155/13) щодо витребування у боржника -
Київського слідчого ізолятора доказів,
а також начальник відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантемір
В.І. при перевірці законності
оскаржуваної постанови та підписання
супровідних листів про направлення
копії постанови стягувачам, діяли в
межах своїх повноважень та у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження», а тому в
задоволенні вимог заявників про
визнання незаконною оскаржуваної
постанови державного виконавця та
зобов'язання зацікавленої особи
відкрити виконавчі провадження, а
також вимог про визнання протиправною
бездіяльності начальника відділу
примусового виконання рішень має бути
відмовлено в повному обсязі.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України
за результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу.

Керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 383, 386, 387
ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Григорян
Олени Грайровни, та бездіяльність
начальника відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантеміра
Василя Івановича, зацікавлена особа:
Київський слідчий ізолятор, -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м.Києва протягом 5
днів з дня її проголошення через
Солом`янський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: