Номер провадження: 22-ц/785/5630/14
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.06.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцька Л.Л.,
Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 15 квітня 2014 року, в цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу та
процентів за час прострочення платежу,
-

встановила;

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідачів солідарно, на його
користь грошовий борг з процентами за
несвоєчасне повернення коштів
посилаючись на те, що позичальник -
ОСОБА_2 і його поручитель ОСОБА_4 умови
укладених договорів позики і поруки не
виконують, і до теперішнього часу
грошовий борг йому не повернули.

Клопотанням від 11.04.2014 року позивач
просив забезпечити його позов шляхом
накладення арешту на земельну ділянку
загальною площею 0,0368 га, яка
знаходиться на АДРЕСА_1, і належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності на
підставі Державного акта про право
власності на земельну ділянку №80
від 03.10.2006 року та кв.АДРЕСА_2, яка також
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності, посилаючись на те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 24 квітня 2014 року клопотання
ОСОБА_3 задоволене у повному обсязі, та
з метою забезпечення позовних вимог
судом накладений арешт на земельну
ділянку загальною площею 0,0368 га, яка
знаходиться на АДРЕСА_1, і належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності на
підставі Державного акта про право
власності на земельну ділянку №80
від 03.10.2006 року та кв.АДРЕСА_2, яка також
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду скасувати у зв'язку з
порушенням судом норм процесуального
права, та постановити нову ухвалу
ухвалу, якою відмовити позивачу в
задоволенні клопотання посилаючись на
те, що спір між ним та позивачем щодо
стягнення грошового боргу за договором
позики вже розглянутий судом першої
інстанції, і ОСОБА_3 відмовлено в
задоволенні позову за недоведеністю
заявлених вимог. Оскільки спір між ним
та позивачем з цього питання уже
вирішений судом, правових підстав для
забезпечення позовних вимог ОСОБА_3
шляхом накладення арешту на вказане
майно не було.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст
ухвали, що оскаржена, доводи
апеляційної скарги, межі, в який
повинні проводитися перевірка ухвали,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, за наступних підстав;

За правилам п.2ч.1ст.312 ЦПК України
апеляційний суд змінює або скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішене судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_3 та
забезпечуючи його позов шляхом
накладення арешту на земельну ділянку
загальною площею 0,0368 га, яка
знаходиться на АДРЕСА_1 і кв.АДРЕСА_2,
які належать ОСОБА_2 на праві приватної
власності суд першої інстанції виходив
з того, що невжиття таких заходів може
утруднити, чи зробити неможливим
виконання рішення суду за борговими
зобов'язаннями відповідачів.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, так як
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для вирішення
питання про забезпечення позову та
порушені норми процесуального права.

Згідно ч.1,ч.3ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України
визначено, що види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

В Постанові Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 року (п.4)
роз'яснено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Судом першої інстанції вказані норми
права були порушені.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідачів не повернутих
грошей за договором позики та
процентів у загальному розмірі 2325462
грн., надавши в якості доказу укладення
договору позики копію розписки,
написаної ОСОБА_2 25.06.2008 року.

Як вбачається з рішення Київського
районного суду м. Одеси від 04.03.2014 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
позивачу відмовлено в задоволенні
заявлених ним вимог, оскільки вони не
доведені у встановленому законом
порядку. Суд не прийняв до уваги
розписку від 25.06.2008 року, якою ОСОБА_2
зобов'язувався повернути грошовий борг
ОСОБА_3 за договором позики, оскільки
підпис на розписці виконаний не ОСОБА_2.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 16.04.2014 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
04.03.2014 року залишене без змін.

Таким чином, спір між ОСОБА_3 і ОСОБА_2
щодо повернення боргу за розпискою від
25.06.2008 року судом вже вирішений.

Отже, забезпечуючи позов та накладаючи
арешт на майно ОСОБА_2 суд першої
інстанції в порушення вказаних вище
норм процесуального права не
пересвідчився у тому, що між сторонами
дійсно виник спір, і існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову.

Колегія суддів визнає, що відсутня
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 боргу за договором
позики, з урахуванням рішення
Київського районного суду м. Одеси від
04.03.2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики. Тому ухвала суду підлягає
скасуванню, з постановлянням нової
ухвали про відмову в задоволенні заяви
ОСОБА_3 про забезпечення позову,
оскільки відсутні правові підстави для
накладення арешту на майно ОСОБА_2.

Керуючись ч.1ст.303, п.2ч.2ст.307, п.2ч.1ст.312
ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 15 квітня 2014 року - скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання
ОСОБА_3 про забезпечення його позовних
вимог шляхом накладення арешту на
земельну ділянку загальною площею 0,0368
га, яка знаходиться на АДРЕСА_1, і
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності на підставі Державного акта
про право власності на земельну
ділянку №80 від 03.10.2006 року та на
кв.АДРЕСА_2, яка також належить йому на
праві власності.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області:
В.П.Фальчук

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе