Хотинський районний суд Чернівецької
Справа № 724/473/14-ц Провадження № 2/724/476/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року
м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької
області в складі:

головуючого Єфтеньєва О. Г.

при секретарі Бучинський О. С.,

за участю сторін у справі:

позивач - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м.Хотин цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача: Хотинська районна
адміністрація про встановлення
сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Хотинського районного суду із позовом
до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача: Хотинська
районна адміністрація про
встановлення земельного сервітуту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 29.05.2009р. по
справі № 2-375/09р. визнано за ним та
ОСОБА_5 право власності по 47 відсотків
за кожним на нежитлове приміщення
(зерносклад літ. «А-1»), яке розташоване
по АДРЕСА_1. Інша частка 6/100 зерноскладу
належить ОСОБА_6, що підтверджується
вказаним судовим рішенням. На підставі
рішення суду Хотинським РБТІ 16.06.2009р.
йому видано витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Вказав, що рішенням Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 28.05.2013р. було задоволено його позов
про виділ частки із нерухомого майна:
виділено і визнано за мною право
власності на 48/100 часток із нежитлової
будівлі (зерноскладу), які знаходяться
посередині об'єкту: а саме приміщення
літ. «А-1» першого поверху, частину
тамбуру площею 7,90 кв.м., склад 1-1 - 126,80
кв.м., частину складу 1-3 - 5,90 кв.м.,
частину складу 1-4 - 5,70 кв.м., частину
коридору -2,90 кв.м., приміщення мансарди
(МС), частину складу 1-6 - 150 кв.м., всього
загальною площею 299,60 кв.м. Іншим
співвласникам ОСОБА_5 виділено крайню
праву частину складу площею 291,80 кв.м.,
що становить 46/100 частин, а ОСОБА_6 - ліву
частину складу площею 37,80 кв.м., що
становить 6/100 частин.

Зазначив, що разом із будівлею
зерноскладу межує тік (замощення) із
складським приміщеннями, які рішенням
зборів уповноважених власників
майнових і земельних паїв ТзОВ
«Світанок» від 10.04.2007р. виділено жителю
с. Ворничан ОСОБА_3 - відповідачу.
Земельна ділянка площею 0,24 га на якій
розміщені вказані будівлі та тік
передана в оренду ОСОБА_3 строком на 49
років, що підтверджується договором
оренди земельної ділянки від 28.07.2009р.

Також вказав, що єдиним доступом до
моєї частини зерно току є заїзд (вхід) з
сторони, яка безпосередньо межує із
площадкою току ОСОБА_3 Однак,
неодноразові переговори із
відповідачем щодо надання йому
мінімально необхідної частини дороги
для доступу до зерно току до
позитивного результату не привели. Так,
відповідно до акту від 30.09.2010р.,
складеного головним спеціалістом
Держкомзему, у присутності сільського
голови, сільського землевпорядника,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, він не має можливості
для заїзду до зерноскладу у зв'язку із
тим, що проїзд не надається
відповідачем - орендарем току і
ділянки. Ця проблема не була вирішена
ними й в адміністративному порядку
через сесію сільради: відповідно до
рішення № 136 XX сесії V скликання від
05.03.2008р. в його із ОСОБА_5 заяві щодо
надання проїзду по території току по
вул. Головній, 1 «м» в с. Ворничани
відмовлено.

Зазначив, що за таких обставин
відповідачем порушується його право
на користування і розпорядження своєю
власністю шляхом ненадання доступу
(заїзду) до входу приміщення зерно току,
а тому він змушений звернутись із
вказаним позовом до суду, оскільки
вирішити цю проблему в добровільному
та адміністративному порядку не
вдається.

Вказав, що в 2011р. було подано позов до
ОСОБА_3 про встановлення земельного
сервітуту. Рішенням Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 08.02.2011р. в його задоволенні було
відмовлено. Суд мотивував своє рішення
тим, що не виділено в натурі частину
приміщення, яка є його власністю,
зерносклад має окремий заїзд, а також
можливо заїзд обладнати із сторони
поля. Натомість, в даний час є судове
рішення, яким виділено йому в натурі
48/100 часток зерноскладу, які
знаходяться посередині складу в цілому
- між співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_7
По-друге: виготовлено технічний
паспорт на його частину складу, з якого
вбачається, що існують перегородки між
частинами приміщення інших
співвласників і іншого входу до його
власності крім того, що межує із
ділянкою відповідача немає. По-третє,
ним замовлено експертне дослідження
щодо можливості облаштування в стіні
зерноскладу окремий вхід аналогічний
наявному, оскільки в рішенні суду від
08.02.2011р. стверджується, що це можливо,
натомість такий висновок зроблений без
наявності експертизи, а з візуального
обстеження складу начальниками
відділу Держкомзему та відділу
містобудування та архітектури у
Хотинському районі. Згідно висновку
експертного дослідження № 1176 від
30.11.2011р. встановлено, що облаштувати
йому ворота з тилового фасаду не
надається можливим з технічних причин,
оскільки для цього не відведена
належним чином земельна ділянка
(відсутність під'їзних доріг), не
дозволяє цього зробити і висота
підлоги, яка не співпадає із ділянкою.

Також вказав, що досягти згоди із
відповідачем щодо надання йому
можливості доступу через ділянку зерно
току (замощення) до його частини
зерноскладу не вдалося, такими діями
відповідач обмежує його у здійсненні
права власності. Встановлення
сервітуту не порушуватиме жодним чином
прав на ділянку відповідача, оскільки
він не так часто користуватимусь
наданим йому проходом, зокрема в
основному це літньо-осінній період.

Посилаючись на викладене просив,
встановити земельний сервітут на
земельну ділянку, на якій розміщене
асфальтоване замощення, передану в
оренду ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 для надання
ОСОБА_1 можливості вільно
користуватись належною йому 48/100
часткою нежитлової будівлі
зерноскладу по АДРЕСА_3 із
забезпеченням йому безперешкодного
проходу та проїзду до неї через
металеві ворота зернотоку ОСОБА_3 по
АДРЕСА_2 до входу до частини
зерноскладу ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 та
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримав в повному обсязі ,
просив позов задовольнити в повному
об'ємі, як законний та обґрунтований,
посилався на обставини викладенні в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та а представник
відповідача ОСОБА_4 позов не визнали.
Пояснили, що позивач може облаштувати
інший в'їзд що дасть йому можливість
безперешкодно користуватися належним
йому будівлями без встановлення
земельного сервітуту. В задоволенні
позову просили відмовити.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився про причину
неявки не повідомив.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено, що згідно рішення
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 29.05.2009р. по
справі № 2-375/09р. визнано за ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 право власності по 47 відсотків
за кожним на нежитлове приміщення
(зерносклад літ. «А-1»), яке розташоване
по АДРЕСА_1.

Інша частка 6/100 зерноскладу належить
ОСОБА_6, що підтверджується вказаним
судовим рішенням. На підставі рішення
суду Хотинським РБТІ 16.06.2009р. ОСОБА_1
видано витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Також судом встановлено що разом із
будівлею зерноскладу межує тік
(замощення) із складським приміщеннями,
які, рішенням зборів уповноважених
власників майнових і земельних паїв
ТзОВ «Світанок» від 10.04.2007р. виділено
жителю с. Ворничан ОСОБА_3 . Земельна
ділянка площею 0,24 га на якій розміщені
вказані будівлі та тік передана в
оренду ОСОБА_3 строком на 49 років, що
підтверджується договором оренди
земельної ділянки від 28.07.2009р.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 404 ЦК України право
користуванням чужою земельною
ділянкою або іншим нерухомим майном
полягає у можливості проходу, проїзду
через чужу земельну ділянку тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої ділянки
надання земельного сервітуту. Право
користування чужим майном може бути
встановлено щодо іншого нерухомого
майна (будівлі, споруди тощо).

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня 2004
року №7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ»встановлюючи
земельний сервітут на певний строк чи
без зазначення строку (постійний), суд
має враховувати, що метою сервітуту є
задоволення потреб власника або
землекористувача земельної ділянки
для ефективного її використання;
умовою встановлення є неможливість
задовольнити такі потреби в інший
спосіб.

Згідно п.2 ст. 395 ЦК України одним із
видів речових прав на чуже майно є
право користування (сервітут).

За приписами статті 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій особі, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, сервітут -це право
обмеженого користування чужим майном.

Потреба встановлення сервітуту
виникає у тих випадках, коли власник
майна не може задовольнити свої
потреби будь-яким іншим способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту
є відсутність у будь-якої особи, у тому
числі і у власника майна, можливості
задовольнити свої потреби іншим
способом, як встановлення права
користування чужим майном -сервітуту.

Статтею 404 ЦК України, зокрема,
визначено правові підстави права
користування чужою земельною ділянкою,
а саме, право користування чужою
земельною ділянкою або іншим нерухомим
майном полягає у можливості проходу,
проїзду через чужу земельну ділянку,
прокладення та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця ) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності -від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Спеціальні норми стосовно об'єкта
сервітуту, такого як земельна ділянка,
викладені у Земельному кодексі
України. Згідно із статтею 98 ЗК України
право земельного сервітуту полягає в
тому, що власник (користувач) однієї
земельної ділянки має право на
обмежене користування суміжною
земельною ділянкою з метою усунення
недоліків своєї ділянки.

Статтею 99 ЗК України передбачено види
права земельного сервітуту, зокрема як
право проходу, право проїзду на
транспортному засобі по наявному шляху
та інші земельні сервітути.

Ініціатором встановлення земельного
сервітуту може бути власник або
користувач земельної ділянки, що
потребує використання суміжної
(сусідньої) земельної ділянки, щоб
усунути недоліки своєї ділянки,
обумовлені місцем розташування або
природним станом. Він повинен
звернутися до власника (користувача)
суміжної ділянки за дозволом на
обмежене постійне або тимчасове
користування цією ділянкою в рамках
конкретного земельного сервітуту.

Відповідно до ст. 402 ЦК України сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

Отже, земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Договір про встановлення
земельного сервітуту підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що єдиним доступом до
частини зерно току яка є власністю
позивача є заїзд (вхід) з сторони, яка
безпосередньо межує із площадкою току
ОСОБА_3 Так сторонами не було досягнуто
згоди про встановлення сервітуту та
про його умови, зважаючи на що спір
підлягає до розгляду в судовому
порядку.

Згідно висновку експертного
дослідження № 1176 від 30.11.2011р.
встановлено, що облаштувати позивачу
ворота з тилового фасаду не надається
можливим з технічних причин, оскільки
для цього не відведена належним чином
земельна ділянка (відсутність
під'їзних доріг), не дозволяє цього
зробити і висота підлоги, яка не
співпадає із ділянкою.)

Таким чином, беручи до уваги ту
обставину, що для в'їзду в належні
позивачу нежитлові приміщення
визначена земельна ділянка , яка
перебуває у користуванні відповідача
згідно договору оренди, що свідчить про
те що існує єдина можливість
організації під'їзду позивача до
нежитлових будівель які знаходяться в
його власності за рахунок суміжної
земельної ділянки з встановленням
земельного сервітуту, позов про
встановлення сервітуту є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідач в судовому засіданні
визнав, що по замощенню І по земельній
ділянці до току яка перебуває в нього в
оренді заїжджають транспортні засоби,
призначати судову експертизу не бажає.

Посилання відповідача, та вказівки у
листі начальника Держкомзему та
відділу містобудування та архітектури
від 13.12.10 року про те, що можливо
технічно влаштувати позивачу окремий
в'їзд у приміщення спростовується
поясненнями сторін у справі, та
матеріалами справи, а саме сторони у
справі не надали доказів що з тильної
сторони зерноскладу, є грунтова дорога
з якої легше підїхати до зерноскладу,
яка належить ОСОБА_1, вказана земельна
ділянка не належить ні на праві
власності ні на праві користування
ОСОБА_1 такі посилання відповідача не
дають підстав для відмови в
задоволенні позову.

При цьому суд вважає вірним встановити
земельний сервітут на земельну
ділянку (кадастровий номер
:01:001:0541, для обслуговування току),
на якій розміщене асфальтоване
замощення І, передану в оренду 28.07.2009
року ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 для надання
ОСОБА_1 можливості вільно
користуватись належною йому 48/100
часткою нежитлової будівлі
зерноскладу по АДРЕСА_3 із
забезпеченням йому безперешкодного
проходу та проїзду до неї через
металеві ворота зерно току ОСОБА_3 по
АДРЕСА_2 до існуючого входу до частини
зерноскладу ОСОБА_1 по АДРЕСА_3.

Судові витрати підлягають до стягнення
з відповідача на користь позивача на
підставі ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 395; 401; 404; 402 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 98; 99; 100 Земельного
кодексу України та ст.ст. 3, 11, 15, 60, 88, 208,
214, 215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити земельний сервітут на
земельну ділянку (кадастровий номер
:01:001:0541, для обслуговування току),
на якій розміщене асфальтоване
замощення І, передану в оренду 28.07.2009
року ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 для надання
ОСОБА_1 можливості вільно
користуватись належною йому 48/100
часткою нежитлової будівлі
зерноскладу по АДРЕСА_3 із
забезпеченням йому безперешкодного
проходу та проїзду до неї через
металеві ворота зерно току ОСОБА_3 по
АДРЕСА_2 до існуючого входу до частини
зерноскладу ОСОБА_1 по АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі - 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Особи , які брали участь у справі , але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення ,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційного скарги , якщо апеляційну
скаргу не було подано . У разі подання
апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано , набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Суддя: О. Г. Єфтеньєв