Справа № 316/49/14-ц
Провадження № 2/316/192/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.
Енергодарський
міський суд

Запорізької області

у складі головуючого судді: Бульби О.М.

при секретарі: Малихіній
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Енергодар
справу за позовною заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за договором
підряду та зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про захист прав споживача та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського
міського суду Запорізької області з
позовною заявою (а.с.2), в якій просив:
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
заборгованість за договором
побутового підряду в сумі 4500 грн., а
також судові витрати (судовий збір в
сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову
допомогу в сумі 500 грн.), а всього 5243 грн.
60 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що
27.07.2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено
договір на виготовлення кухонних
меблів та їх встановлення. В
підтвердження своїх намірів був
оформлений індивідуальний заказ (ескіз
до заказу). Загальна вартість комплексу
кухонних меблів, послуг по її доставці
та установці складає 7500 грн. Зазначена
сума була погоджена сторонами договору
підряду. В день укладання договору
побутового підряду ОСОБА_2 внесла аванс
в сумі - 3000 грн. Остаточну суму - 4500 грн.
ОСОБА_2 зобов'язана була сплатити після
остаточного виконання умов договору. В
позові також зазначається, що
позивачем було виготовлені кухонні
меблі, які були доставлені та
встановлені за місцем проживання
відповідача, але не зважаючи на повне
виконання з боку позивача всіх умов
договору побутового підряду,
відповідачка відмовилась сплачувати
остаточну 4500 грн. не обґрунтовуючи свою
відмову.

Не погоджуючись з позовними вимогами
ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною
позовною заявою (а.с.48-50), в якій просила:
стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за
прострочення строку надання їй послуг
у розмірі 32400 грн., а також
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої простроченням строку
виконання оплаченої послуги, у сумі 5000
грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві
зазначила, що 27.07.2013 року між сторонами
укладено договір на виготовлення
кухонних меблів та їх встановлення. Під
час укладання договору було оформлено
індивідуальне замовлення (ескіз до
заказу). Згідно з пунктом 1.1. договору
передбачено, що виконавець
зобов'язаний передати товар у
власність покупця, а покупець сплатити
товар на умовах даного договору.
Відповідно до пункту 2.1. договору
виконавець здійснює доставку товару в
строк до 15 вересня 2013 року. Пунктом 2.4.
Договору передбачено, що доставка
меблів (кухні) може бути затримана
виконавцем до 10 днів зазначеного
строку. Згідно з пунктом 3.1. Договору
покупець вносить завдаток в сумі 50% від
повної вартості. Відповідно до пункту
5.1. договору вартість товару складає 7500
грн., Завдаток складає 3000 грн. Залишок
складає 4500 грн. Відповідачем при
укладанні договору було сплачено
Позивачу за первісним позовом 3000 грн.
завдатку по договору. Залишок який
підлягав оплаті при поставці та
встановленні виробів складав 4500 грн.
Під час встановлення дверцят та
«барної» стійки відповідачем одразу
було зазначено працівникам Позивача
ряд недоліків недоліки товару, а саме,
дверцята шаф не було обладнані
«доводчиками», виготовлена «барна»
стійка була коротшою від замовленої
приблизно на 20 сантиметрів і у випадку
її встановлення, кріплення «барної»
стійки кріпилося б до стелі в місці
розташування світильника вмонтованого
в стелю. В зустрічному позові
зазначено, що заміри «барної» стійки
здійснювалися таким чином щоб вказане
кріплення було розташовано симетрично
між світильниками вмонтованими в
стелю. Про вказані недоліки було одразу
повідомлено позивачу телефоном. Після
чого працівники позивача забрали барну
стійку з собою, а дверцята шаф залишили
встановленими на шафах, оскільки для
обладнання дверцят «доводчиками»
забирати їх з собою не потрібно.
Зазначається, що станом на дату
звернення до суду Позивачем ані
«доводчиків», ані «барної» стійки не
встановлено не було. ОСОБА_2
посилається на ч.2 ст.536, ч.3 ст.693
Цивільного кодексу України, ч.5 ст.10
Закону України «Про захист прав
споживачів», відповідно до яких у разі
коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) надання послуги
згідно з договором, за кожний день
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості послуги. У разі коли вартість
роботи (послуги) не визначено,
виконавець сплачує споживачеві
неустойку в розмірі трьох відсотків
загальної вартості замовлення та пункт
5.1. Договору відповідач просить
стягнути з позивача станом на 17.02.2014
року пеню за прострочення строку
виконання замовлення, в сумі 32400 грн. (з
розрахунку: 7500,00 грн. х 3% х 144 дні = 32400,00
грн.). ОСОБА_2 також вказує на
спричинення їй позивачем моральної
шкоди та посилається на те, що в зв'язку
з невиконанням позивачем своїх
зобов'язань за договором в сім'ї
виникають сварки в яких чоловік та діти
докоряють відповідачці з вибором
постачальника та його ставленням до
виконання своїх зобов'язань за
договором, а також тим, що відповідачка
нічого не вчиняє щоб вирішити вказану
ситуацію. Після чергової телефонної
розмови відповідача з позивачем та
його нетактовної поведінки в
відповідача погіршився стан здоров'я в
наслідок чого стався гіпертонічний
криз.

В судових засіданнях ОСОБА_1 та його
представник - ОСОБА_3 підтримали свої
позовні вимоги та просили їх
задовольнити; проти задоволення
зустрічної позовної заяви
заперечували в повному обсязі з
підстав його необґрунтованості.

ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_4
заперечували проти задоволення
первісного позову; зустрічний позов
підтримали та просили задовольнити
його в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, пояснення свідків,
дослідивши матеріали справи - суд
вважає, що позовна заява не підлягає
задоволенню, зустрічна позовна заява
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

27.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір на виготовлення
кухонних меблів та їх встановлення
(а.с.8). В підтвердження своїх намірів
був оформлений ескіз до заказу (а.с.9).
Загальна вартість комплексу кухонних
меблів, послуг по її доставці та
установці складає 7500 грн. Зазначена
сума була погоджена сторонами договору
підряду. В день укладання договору
побутового підряду ОСОБА_2 внесла аванс
в сумі - 3000 грн. Остаточну суму - 4500 грн.
ОСОБА_2 зобов'язалась сплатити після
остаточного виконання умов договору.

Згідно ескізу до заказу, передбачалось
зокрема виготовлення та встановлення
барної стійки, що визнано сторонами, та
відповідно до ст.61 ЦПК, не підлягає
доказуванню.

Барна стійка на дату винесення рішення
не встановлена в квартирі відповідача.
Вказані обставини також підтверджено
сторонами по справі в судових
засіданнях та не заперечуються.

Поясненнями сторін та їх
представників, свідків допитаних по
справі встановлено, що у випадку
встановлення барної стійки за
виготовленими розмірами то хромована
труба, за допомогою якої остання має
кріпитись до стелі, накладається на
вмонтований в стелю світильник, в
зв'язку з чим унеможливлюється її
кріплення. В разі зміни місця кріплення
даної хромованої труби до барної
стійки та відповідно до стелі,
порушується симетричність виробу та
порушує естетичний вигляд останнього.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з приводу
виготовлення барної стійки повідомив,
що його працівниками на початку
вересня 2013 року завезено до квартири
ОСОБА_2 весь комплект меблів та
розпочато їх встановлення. Під час
встановлення барної стійки ОСОБА_2
висунула претензії з приводу її
розмірів, в зв'язку з чим його
працівники її забрали. Особисто під час
встановлення барної стійки він
присутнім не був. Нову барну стійку він
не виготовляв та, відповідно, ОСОБА_2 не
встановлював.

ОСОБА_2 в судовому засіданні
повідомила, що вона в своїй квартири на
шпалері власноруч виготовила ескіз
барної стійки, зазначивши при цьому її
загальну довжину - 190 см. При цьому 20 см.
з яких мали слугувати кріпленням, а
інші 170 см. - робочою поверхнею самої
барної стійки. Однак, барна стійка була
виготовлена загальною довжиною 170 см.
без врахування частини, за допомогою
якою має закріплюватись. В зв'язку з цим
в її квартирі працівники ОСОБА_1
облаштували за рахунок робочої
поверхні барної стійки кріплення
довжиною 20 см., шляхом укорочення самої
робочої поверхні на вказану довжину, а
в результаті її встановлення
з'ясувалось, що в зв'язку з вимушеним
вкороченням барної стійки на 20 см.
хромована труба, за допомогою якої
остання має кріпитись до стелі,
накладається на вмонтований в стелю
світильник, в зв'язку з чим
унеможливлюється її кріплення. В
зв'язку з невідповідністю барної
стійки замовленій, працівники ОСОБА_1
забрали її з собою.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які працювали в
приватного підприємця ОСОБА_1,
підтвердили факт виготовлення барної
стійки на 20-25 см. коротшої від
необхідної довжини, що унеможливлювало
її кріплення до стелі хромованою
трубою.

Проаналізувавши досліджені в судовому
засіданні докази, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 уклавши з ОСОБА_2
угоду на виготовлення та встановлення
кухонних меблів, в тому числі й барної
стійки, мав забезпечити виготовлення
меблів, належних розмірів та
конфігурації та встановити їх таким
чином, щоб вони відповідали отриманому
замовленню та використовувлись за
цільовим призначенням. Для цього
ОСОБА_1 мав самостійно або за допомогою
своїх відповідальних працівників
забезпечити зняття розмірів барної
стійки з метою належного виконання
замовлення.

На думку суду, виготовлення ОСОБА_1
барної стійки, яку навіть встановити не
є можливим, є неналежне виконання
взятих на себе зобов'язань.

Разом з цим, в судовому засіданні ні
ОСОБА_2, ні її представником не надано
належних доказів не доукомплектування
кухонних меблів доводчиками дверцят, в
зв'язку з чим в задоволенні зустрічних
позовних вимог в цій частині необхідно
відмовити.

Відповідно до ст.14 Цивільного кодексу
України цивільні обов'язки виконуються
у межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Пунктом 5 частини 1 ст. 4 закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачено, що споживачі під час
придбання, замовлення або використання
продукції, яка реалізується на
території України, для задоволення
своїх особистих потреб мають право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок недоліків
продукції (дефекту продукції),
відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст. 536, ч.3 ст.693
Цивільного кодексу України, ч.5 ст.10
Закону України «Про захист прав
споживачів», у разі коли виконавець не
може виконати (прострочує виконання)
надання послуги згідно з договором, за
кожний день прострочення споживачеві
сплачується пеня у розмірі трьох
відсотків вартості послуги. У разі коли
вартість роботи (послуги) не визначено,
виконавець сплачує споживачеві
неустойку в розмірі трьох відсотків
загальної вартості замовлення.

Розраховуючи розмір пені за
прострочення строку виконання
замовлення, суд вважає за необхідне
брати за основу не вартість всього
замовлення відповідно до договору від
27.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а вартість невиконаної частини
замовлення - барної стійки, яка
відповідно наданої ОСОБА_1 калькуляції,
що не оспорювалась ні ОСОБА_2 ні її
представником, складає 1200 грн. (а.с.86).
Оскільки суд не може вийти за межі
позовних вимог, для проведення
розрахунку приймає строк прострочення,
визначений ОСОБА_2 в зустрічній
позовній заяві - 144 дні.

Відповідно до викладеного, судом
зроблено наступний розрахунок. 1200 грн.
х 3% х 144 дні = 5184 грн.

Також, суд вважає безпідставними та
необґрунтованими зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення на її
користь з ОСОБА_1 моральної шкоди. Ні в
позовній заяві, ні в судовому засіданні
ОСОБА_7 і її представником не було
надано доказів спричинення їй
моральної шкоди.

В зв'язку з частковим задоволенням
зустрічних позовних вимог, в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1
необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.2
ст.536, ч.3 ст.693, ст.ст.698, 699, 702 ЦКУ, ст.ст.5,
10 Закону України «Про захист прав
споживачів», ст. ст. 8, 10, 60, 61, 88, 208, 367 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1
відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
пеню за прострочення строку виконання
договору на виготовлення та
встановлення кухонних меблів від 27.07.2013
року в сумі 5184 (п'ять тисяч сто
вісімдесят чотири) гривні.

В задоволені іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення в повному обсязі буде складено
до 02.07.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
О. М. Бульба