Справа № 477/29/14-ц
Провадження № 2/477/286/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Жовтневий районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Полішко
В.В.,

при секретарі - Тарасюк І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача, в якому
просить визнати за нею право власності
на земельну ділянку площею 0,15 га. для
будівництва, що розташована по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :02:079:0141.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на те, що 12 січня 1999
року між нею та ОСОБА_2 на Універсальній
товарній біржі "Віконт-Т" був укладений
договір купівлі-продажу житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований в "Журналі реєстрації
біржових угод" за № 1523. Рішенням
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 20 серпня 2013
року договір купівлі-продажу № 1523
визнаний дійсним. Земельна ділянка на
якій розташований придбаний у ОСОБА_2
житловий будинок належить на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю від 15 червня 1998 року
відповідачу. Позивач вважає, що разом
із житловим будинком нею була придбана
земельна ділянка на якій розташований
житловий будинок АДРЕСА_1. Жовтневим
виробничим відділом ДП "Центр ДЗК" МРФ
на підставі заяви позивача про
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), на її ім'я була розроблена
технічна документація. Згідно з
витягом з державного земельного
кадастру про земельну ділянку за №
НВ-013 від 18 жовтня 2013 року
власником земельної ділянки
кадастровий номер № :02:079:0141 є
позивачка. В зв'язку з відсутністю
будь-яких правовстановлюючих
документів на спірну земельну ділянку
та з метою захисту порушеного права
щодо визнання за нею права власності на
земельну ділянку, позивач змушена
звернутися до суду із позовом.

Позивач в судове засідання не
з'явилась. Від представника позивача до
суду надійшла заява, відповідно до якої
заявлені позовні вимоги свого
довірителя підтримує в повному обсязі
та просить їх задовольнити, а також
розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась. До початку судового
засідання висловила свою позицію щодо
позовних вимог, не визнавши їх та
просила суд відмовити у задоволенні
позову.

Третя особа - УТБ "Віконт-Т" в судове
засідання свого представника не
направила, причину неявки суду не
повідомила, про дату та час розгляду
справи судом повідомлена своєчасно та
належним чином.

Дослідивши письмові докази матеріалів
справи, судом встановлено наступне.

12 січня 1999 року між позивачкою ОСОБА_1
та відповідачем ОСОБА_2 укладений
договір купівлі-продажу домоволодіння
АДРЕСА_1, на Універсальній товарній
біржі "Віконт-Т", зареєстрований в
"Журналі реєстрації біржових угод" за №
1523 (а.с. 6), який рішенням Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 20 серпня 2013 року визнаний дійсним
(а.с. 7).

Позивач вказана власником житлового
будинку АДРЕСА_1, у технічному паспорті
на будинок (а.с. 8-13) та у будинковій
книзі (а.с. 31-33).

Жовтневим виробничим відділом ДП
"Центр ДЗК" МРФ на підставі заяви
позивача про розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), на ім'я ОСОБА_1
була розроблена технічна документація
(а.с. 14-25).

У витязі з державного земельного
кадастру про земельну ділянку за №
НВ-013 від 18 жовтня 2013 року
власником земельної ділянки
кадастровий номер № :02:079:0141
вказана ОСОБА_1 (а.с. 26-30). Проте,
виготовити своєчасно державний акт не
встигла.

Згідно з частиною 1 ст. 30
Земельного кодексу України (далі - ЗКУ)
від 18.12.1990 року, що діяв на момент
укладання вищевказаного договору, при
переході право власності на будівлю в
споруду разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених ст.
67 ЗКУ право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення і, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі та споруди. Статтею
67 ЗКУ передбачено, що розмір ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
у сільських населених пунктах повинен
бути не більше 0,25 га. Площа спірної
земельної ділянки становить 0,15 га.

Судом встановлено, що позивач та
відповідач виконали всі істотні умови
договору купівлі-продажу житлового
будинку.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України, одним зі
способів захисту прав громадян на
земельну ділянку - є визнання права.

Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України
вказують, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Оскільки судом встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу
нерухомого майна позивачу було
передано у власність домоволодіння, що
розташоване на земельній ділянці 0,15 по
АДРЕСА_1, відбулося повне виконання
договору, проведено реєстрацію права
власності за позивачем на житловий
будинок, будь-які застереження щодо
продажу земельної ділянки відсутні, за
заявою позивача Жовтневим виробничим
відділом ДП "Центр ДЗК" МРФ була
розроблена технічна документація із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі, проте
отримати державний акт вона не встигла,
право набувача на нерухоме майно -
земельну ділянку не визнається іншою
особою, а тому на підставі ст.ст. 16, 392 ЦК
України, суд вважає необхідним
захистити цивільне право позивача
шляхом визнання за нею права власності
на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 209, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання права
власності на земельну ділянку
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,15 га. для
ведення будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:02:079:0141, яка, відповідно до
Державного акта про право приватної
власності на земельну ділянку серії
б/н, зареєстрованого 15 червня 1998 року за
№ 1086, рішенням виконкому
Мішково-Погорілівської сільської Ради
народних депутатів № 36 від 16 квітня 1998
року була передана для обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Жовтневий районний суд
Миколаївської області протягом 10 днів
з дня його проголошення.

Суддя
В.В. Полішко