Номер провадження: 22-ц/785/5588/14
Головуючий у першій інстанції Гандзій
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого:
судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О.,
Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 16 квітня 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
звернення стягнення на заставлено
майно, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013р. ПАТ КБ «Надра»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4
та ОСОБА_2 про звернення стягнення на
заставлено майно, мотивуючи вимоги тим,
що 15.08.2007р. між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5
був укладений кредитний договір
«Автопакет», відповідно до умов якого
останній отримав кредит у розмірі 9 492,08
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,4 %
річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення до
14.08.2014р. У забезпечення виконання
зобов'язань за цим же кредитним
договором ОСОБА_5 передав банку в
заставу транспортний засіб марки «Daewoo»
модель «Lanos TF69Y», 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Банку стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2,
виданим відділом реєстрації актів
цивільного стану Овідіопольського
районного управління юстиції Одеської
області.

Спадкоємцями померлого є його діти:
дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які своєчасно
подали заяви до нотаріальної контори
про прийняття спадщини, але не одержали
свідоцтва про право власності на
спадщину.

16.10.2013р. Банком надіслано до
нотаріальної контори вимогу до
спадкоємців померлого.

Оскільки ОСОБА_5 своїх зобов'язань за
життя не виконав і станом на момент
його смерті утворилась заборгованість
у розмірі 8 314,43 доларів США, (еквівалент
66 457,24 грн.) позивач просив в рахунок
цієї заборгованості звернути
стягнення на заставлене майно шляхом
безпосереднього продажу на підставі
договору купівлі-продажу між банком
від імені заставодавця та будь-яким
покупцем.

Представник відповідачів позов не
визнав, посилаючись на його
безпідставність.

Рішенням суду першої інстанції
від 16.04.2014р. позов задоволено. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 15.08.2007р. в розмірі 8 314,43
доларів США, (еквівалент 66 457,24 грн.),
звернуто стягнення на заставлене майно
- автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos
TF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованого за
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого РЕВ 3 -го МРВ УДАЇ ГУМВС
України в Одеській області 14.08.2007р.
шляхом його продажу ПАТ КБ «Надра» з
укладанням договору купівлі - продажу
автомобіля з іншою особою-покупцем.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення осіб, що з'явилися
у судове засідання, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду-зміні, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення не у повній мірі
відповідає вказаним вимогам в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
предмету застави.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги є
обгрунтованими та доведеними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає вимогам закону та дійсним
обставинам справи.

Так, матеріалами справи встановлено, що
15.08.2007р. між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 був
укладений кредитний договір
«Автопакет», відповідно до умов якого
останній отримав кредит у розмірі 9 492,08
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,4 %
річних на суму залишку заборгованості
з кінцевим терміном повернення до
14.08.2014р. У забезпечення виконання
зобов'язань за цим кредитним договором
ОСОБА_5 передав банку в заставу
транспортний засіб марки «Daewoo» модель
«Lanos TF69Y», 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області.

Спадкоємцями померлого є його діти:
дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які своєчасно
подали заяви до нотаріальної контори
про прийняття спадщини та 13.12.2013р.
одержали свідоцтво про право на
спадщину за законом на ? частини
АДРЕСА_1, що належали померлому ОСОБА_5,
а/с. 119 - 122.

Банк у відповідності до положень ст. 1281
ЦК України своєчасно звернувся з
вимогою до спадкоємців померлого, що
видно з матеріалів справи і доводами
апеляційної скарги не спростовується.

ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним
договором за життя не належно
виконував і станом на момент його
смерті утворилась заборгованість у
розмірі 8 314,43 доларів США, (еквівалент 66
457,24 грн.), що складається: 8 087,41 дол. США -
заборгованість по тілу кредиту та 227,02
дол. США - заборгованість по відсоткам,
що видно з розрахунку заборгованості
на а/с. 11.

Колегія суддів, установивши, як і суд
першої інстанції те, що зобов'язання
померлого ОСОБА_5 за кредитним
договором та за договором застави не є
такими, що нерозривно пов'язані з його
особою, у зв'язку з чим не є такими, що
припинилися у зв'язку із його смертю,
оскільки смерть фізичної особи -
сторони зобов'язання за кредитним
договором не припиняє зобов'язального
правовідношення і майнові права та
обов'язки померлого входять до складу
спадщини та переходять до його
спадкоємців (ст. 1218 ЦК України).
Крім того, смерть боржника за кредитним
договором, не позбавляє кредитора
права звернути стягнення на предмет
застави, оскільки відповідно до ст.
ст. 3, 26, 28 Закону України «Про заставу»
застава має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії договору
застави, тому підстави для припинення
договору застави відсутні.

Вищезазначені висновки доводами
апеляційної скарги не спростовано.

Стаття 25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяження» встановлює, що
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути

стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову
про звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
обтяжувачу з вартості предмета
забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок
якого підлягають задоволенню вимоги
обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення
збереження предмета забезпечувального
обтяження або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених ст.26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням
суду, реалізація предмета
забезпечувального обтяження
проводиться шляхом його продажу на
публічних торгах у порядку,
встановленому законом.

Боржник вправі до дня продажу
предмета забезпечувального обтяження
на публічних торгах повністю виконати
забезпечену обтяженням вимогу
обтяжувача разом з відшкодуванням
витрат, понесених обтяжувачем у
зв'язку з пред'явленням вимоги і

підготовкою до проведення публічних
торгів. Таке виконання є підставою для
припинення реалізації предмета
забезпечувальногообтяження на
публічних торгах.

Стаття 26 цього ж Закону передбачає,
що обтяжувач має право на власний
розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального

обтяження:

1) передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

2) продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцемабо на публічних
торгах;

3) відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченоїобтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числів порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери.

5) реалізація заставленого майна на
підставі виконавчогонапису нотаріуса.

Отже, звертаючи стягнення на предмет
застави суд обґрунтовано виходив із
вказаних вимог закону та обставин у
справі.

Згідно із п. 42 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
(далі - Постанова) резолютивна частина
рішення суду в разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки має відповідати вимогам як ст.
39 Закону України «Про іпотеку», так і
положенням пункту 4 частини першої ст.
215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Як видно з матеріалів справи,
резолютивна частина судового рішення
не в повній мірі відповідає вимогам
ст. 25 Закону України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяження», оскільки в ній відсутнє
визначення початкової ціни предмета
застави для його подальшої реалізації,
тому рішення суду на підставі п.4 ст. 209
ЦПК України в цій частині підлягає
зміні.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 314, 316 - 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и
р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 16 квітня 2014 року в
частині звернення стягнення на предмет
застави змінити та встановити
початкову ціну предмета застави для
його подальшої реалізації на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час
передпродажної підготовки до його
реалізації.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області В.Ф.Парапан

М.М.Драгомерецький

В.О.Панасенков