У Х В А Л А

Іменем України

07 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюк Б.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі - Саварина Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«Приватбанк» на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 08 лютого 2014
року по справі за первісним позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення
стягнення, виселення та зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2
про скасування договору іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення
на будинок та земельну ділянку по
АДРЕСА_2 в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№MKM6GA00000016 від 16.03.2006 року у розмірі 267 939
грн. 37 коп. та виселення ОСОБА_1 та інших
осіб, які зареєстровані та проживають у
АДРЕСА_1. Вказує на те, що внаслідок
неналежного невиконання ОСОБА_2
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором ПАТ КБ "ПриватБанк" набув
право звернення на предмет іпотеки.

ОСОБА_1 звернулася в суд із зустрічним
позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", третя
особа ОСОБА_2 про скасування договору
іпотеки від 16.03.2006 року. Зустрічна
позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1
16 березня 2006 року не підписувала
договір іпотеки та не давала згоду на
передачу належного їй будинку в
іпотеку банку.

Рішенням суду першої інстанції
відмовлено в задоволенні первісного
позову Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №MKM6GA00000016 від
16.03.2006 року у розмірі 267 939 грн. 37 коп. та
виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які
зареєстровані або проживають у
АДРЕСА_1. Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про
скасування договору іпотеки від 16.03.2006
року - задоволено; визнано недійсним
договір іпотеки, укладений 16 березня 2006
року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», посвідчений
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстраційний №754.

Банк не погодився з таким рішенням,
порушив питання про його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення його позовних вимог, а в
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підстав
підтримав.

Представник відповідачки вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову та задовольняючи зустрічні
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що за висновком
почеркознавчої експертизи підпис від
імені ОСОБА_1 у графі «іпотекодавець» у
договорі Іпотеки виконаний не ОСОБА_1, а
іншою особою; банком не доведено в
судовому засіданні факту укладення
16.03.2006 року відповідачкою ОСОБА_1
договору іпотеки з ПАТ КБ «Приватбанк»
та надання нею згоди про передачу в
іпотеку банку належний їй на праві
власності будинок АДРЕСА_2.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
твердження апелянта про те, що судом не
перевірено чи був експерт атестований
та включений до державного Реєстру
атестованих судових експертів; вказує,
що основою для дослідження були вільні
зразки підпису ОСОБА_1 у документах 1990
року, 2001 року та 2012 року які не є
близькими за виконанням до дати
укладення кредитного договору в 2006
році; також вказує на інші порушення ЗУ
«Про судову експертизу».

Але зазначені доводи не можуть бути
прийняті до уваги на підставі
наступного.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК ,
саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 218 ЦК України
заперечення однією зі сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до кредитного договору
№MKM6GA00000016, укладеного 16 березня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2,
останній отримав кредит у розмірі 20 000
доларів США на реконструкцію будинку.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вищезазначеним кредитним договором,
16 березня 2006 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_1, що виступила
майновим поручителем ОСОБА_2, було
укладено договір іпотеки, посвідчений
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
в реєстрі за №754, згідно якого ОСОБА_1
передала в іпотеку банку належне їй на
праві приватної власності
домоволодіння по АДРЕСА_2.

Однак, ОСОБА_2 взятих на себе
зобов'язань не виконував та допустив
заборгованість, яка станом на 14 червня
2012 року складає 267 939 грн. 37 коп. згідно
розрахунку заборгованості за
кредитним договором (а.с. 9-13).

Ухвалою суду від 15 серпня 2013 року за
клопотанням відповідачки за первісним
позовом ОСОБА_1 було призначено
судово-почеркознавчу експертизу.

За висновком почеркознавчої
експертизи №15/670 від 27 грудня 2013 року,
проведеної Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
УМВС України в Закарпатській області,
підпис від імені ОСОБА_1 у графі
"Іпотекодавець" у договорі іпотеки від
16 березня 2006 року, за реєстровим №754,
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції не перевірено чи був
експерт атестований та включений до
державного Реєстру атестованих
судових експертів, не може бути
прийнято до уваги, оскільки згідно
Реєстру атестованих судових експертів
вбачається що ОСОБА_4 зареєстрований в
загальному реєстрі судових експертів
за №3666 та керується свідоцтвом
експерта за №3666, яке є дійсним.

Згідно ухвали Мукачівського
міськрайонного суду від 15 серпня 2013
року про призначення
судово-почеркознавчої експертизи для
вирішення поставлених питань експерту
надавались наступні документи:
оригінал договору іпотеки, інвентарну
справу №1057/1292 на домоволодіння АДРЕСА_2
на 82 арк., експериментальні зразки
підпису виконані ОСОБА_1 в судовому
засіданні на 2 арк., оригінал Типового
договору від 14.12.2006 року укладеного між
ВАТ «Закарпатгаз» та ОСОБА_1,та інші
документи (а.с. 146-147).

Тобто, висновок експерта складений на
основі вищевказаних документів та
спростовує доводи апелянта про те, що
основою для дослідження були вільні
зразки підпису ОСОБА_1 у документах 1990
року, 2001 року та 2012 року які не є
близькими за виконанням до дати
укладення кредитного договору в 2006
році.

Крім цього, колегія суддів вважає, що
необхідним є застосування мораторію на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті, оскільки в даному
випадку позичальнику було надано
кредит у розмірі 20 000 доларів США,
іншого житла у позивачки немає.

Таким чином, колегія суддів констатує,
що судом першої інстанції надано
належну правову оцінку висновку
почеркознавчої експертизи та іншим
доказам по справі, та на підставі
зазначеного прийнято правильне
рішення про відмову в задоволенні
первісного позову та задоволення
зустрічного.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Тому колегія суддів констатує, що судом
першої інстанції вірно встановлено
обставини справи та правильно
застосовано до таких правовідносин
вказані вище норми матеріального
права.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307,308,314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 08 лютого 2014 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :