Номер провадження: 22-ц/785/2201/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Сидоренко І.П.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 06 грудня 2013 року у справі за
позовом Комунального закладу «Одеська
спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів» до
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3,
третя особа - Відділ опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про виселення з приміщень спеціальної
школи без надання іншого житлового
приміщення та визнання недійсним
договору про тимчасове мешкання в
приміщеннях спеціальної
школи-інтернату,-

встановила:

Представник позивача звернувся до
відповідачки із позовом, який в процесі
розгляду справи уточнив, та просив суд
визнати недійсним договір про
тимчасове мешкання в приміщеннях
спеціальної школи інтернату, який було
укладено 01.11.2007 року між Одеською
школою-інтернатом № 97, в особі
директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2; виселити
ОСОБА_2 та її малолітню дитину ОСОБА_3, з
займаного ними приміщення, яке
належить КЗ «Одеська спеціальна
загальноосвітня школа - інтернат № 97
І-ІІ ступенів» без надання іншого
житлового приміщення та стягнути з
ОСОБА_2 на користь КЗ «Одеська
спеціальна загальноосвітня школа -
інтернат № 97 І-ІІ ступенів» судові
витрати. (а. с. 2-3, 180-182)

В обґрунтування позову посилався на те,
що колишній директор КЗ «Одеська
спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів»
перевищив свої повноваження, уклавши
без погодження з управлінням освіти і
наукової діяльності
облдержадміністрації та управлінням
обласної ради з майнових відносин та
пункту 4.4.5 Статуту комунального
закладу, договір про тимчасове
мешкання від 01.11.2007 року з ОСОБА_2, у
зв'язку з тим, що договір не був
узгоджений в установленому порядку та
враховуючи ту обставину, що
відповідачка є власницею квартири у
місті Києві, позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 06 грудня 2013 року позов КЗ
«Одеська спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів» -
задоволено у повному обсязі. Визнано
недійсним договір про тимчасове
мешкання в приміщеннях спеціальної
школи інтернату; виселено ОСОБА_2 та її
малолітню дитину ОСОБА_3 з займаного
ними приміщення; стягнено з ОСОБА_2 на
користь КЗ «Одеська спеціальна
загальноосвітня школа - інтернат № 97
І-ІІ ступенів» судовий збір у розмірі
114,70 гривень. (а. с. 201-204)

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення скасувати, посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. (а. с. 212-213)

Заслухавши суддю - доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_3 підлягає
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов Комунального
закладу «Одеська спеціальна
загальноосвітня школа-інтернат № 97
І-ІІ ступенів», суд першої інстанції
виходив з того, що у ОСОБА_2 відсутні
правовстановлюючі документи, які б
надавали їй право проживати у
займаному приміщені та наявність у неї
нерухомого майна у місті Києві.

Судом встановлено, що наказом № 75-к по
Одеській школі-інтернату № 97 від 05
вересня 2007 року ОСОБА_2 прийнята на
посаду вихователя з 01 вересня 2007 року.
(а. с. 7)

01 листопада 2007 року між Одеською
школою-інтернатом № 97, в особі
директора ОСОБА_4, та ОСОБА_2 було
укладено договір про тимчасове
мешкання в приміщеннях спеціальної
школи-інтернату № 97. Згідно із п. 1. 1
вказаного Договору ОСОБА_2 було
передано в строкове платне
користування нежитлове приміщення
загальною площею 11 кв.м., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. (а. с. 6)

Згідно із технічним паспортом,
виготовленому КП «ОМБТІ та РОН» від
04.04.2008 року, ОСОБА_2 разом із малолітньою
донькою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, займає в
спальному корпусі літ. «Б», приміщення:
1 - площею 10,2 кв.м., 2 - площею 11,4 кв.м., 7 -
площею 8,00 кв.м., 8 - площею 6,5 кв.м., 9 -
площею 10,8 кв.м. (а. с. 79-119)

З 09 травня 2011 року ОСОБА_2 було надано
відпустку по догляду за дитиною -ОСОБА_3
до досягнення нею 3-х річного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В зв'язку з тим що на теперішній час
виникла необхідність використання
приміщення, яке займає ОСОБА_2, у
навчально-виховному та коррекційному
процесі та керуючись вимогами
"Державних санітарних правил і норм
влаштування, утримання
загальноосвітніх навчальних закладів
та організації навчально-виховного
процесу", "Санітарних правил
влаштування, обладнання, утримання та
режиму спеціальних загальноосвітніх
шкіл-інтернатів для дітей з вадами
фізичного та розумового розвитку"
ОСОБА_2 неодноразово пропонувалося
звільнити займане нею приміщення, про
що свідчать листи-попередження від
13.01.2012 року; 13.03.2012 року; 17.04.2012 року;
19.07.2012 року; 03.08.2012 року; 28.09.2012 року;
18.02.2013 року; 01.04.2013 року. (а. с. 8, 10, 12, 14, 16,
18, 20, 22)

Крім того, в ході судових засідань було
встановлено, що ОСОБА_2 належить на
праві власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно із п. 3. 1. Статута Комунального
закладу "Одеська спеціальна
загальноосвітня школа-інтернат № 97 І-П
ступенів для дітей зі зниженим слухом",
який затверджений заступником голови
обласної державної адміністрації,
зареєстрований 17 березня 2006 року, №
запису 1017352 майно Закладу є
спільною власністю територіальних
громад, селищ, міст області, управління
ними здійснює обласна рада. Відповідно
до п. 3 .4. Статуту, майно Закладу не може
бути передано в оренду, безоплатне
користування, заставу та інше без згоди
Власника. Також відповідно до п. 3. 2
Статуту майно Закладу складають
матеріальні та не матеріальні активи,
основні фонди та оборотні активи, а
також інші цінності, вартість яких
відображена на його самостійному
балансі. (а. с. 72-78)

Так, в ході судових засідань
встановлено, що колишній директор
ОСОБА_4 без додержання вимог пункту 4.4.5
Статуту комунального закладу "Одеська
спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів для
дітей зі зниженим слухом" уклав договір
про тимчасове мешкання з ОСОБА_2 без
згоди власника майна.

Відповідно до п. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Так, згідно із п. 1 ст. 761 ЦК України право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до п. 3.5. рішення
Одеської обласної ради від 22 вересня 2006
року № 73-V «Про майно спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області, управління яким
здійснює обласна рада» договори оренди
та інші договори щодо майна, яке
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області без погодження з управлінням
обласної ради з майнових відносин є
недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Згідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Отже, суд дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог
Комунального закладу «Одеська
спеціальна загальноосвітня
школа-інтернат № 97 І-ІІ ступенів»,
оскільки зазначені вимоги закону, при
укладені договору про тимчасове
мешкання, дотриманні не були.

Доводів, які б спростовували
правильні висновки суду першої
інстанції, апеляційна скарга не
містить.

При зазначених обставинах, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 06 грудня 2013 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 06 грудня 2013 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Сидоренко І.П.