Справа № 667/2184/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона в складі:

головуючого - судді Спічак О.Б.

при секретареві - Кирпиченко І.А..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Херсонський
завод карданних валів» про стягнення
заборгованості з нарахованої
заробітної плати та заробітної плати
за час вимушеного простою, -

в с т а н о в и в:

24.03.2014 року позивач
звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що з 25.11.21971 року по
теперішній час вона працює в ПАТ
«Херсонський завод карданних валів»
комірником МСЦ № 1. Через скрутне
фінансове становище на підприємстві,
починаючи з 2009 року був змінений режим
роботи, шляхом встановлення неповного
робочого тижня, до двох днів на тиждень,
з оплатою за фактично відпрацьований
час. Починаючи з січня 2013 року
відповідач не забезпечував роботою
найманих працівників та зупинив роботу
підприємства, оголосивши простій.
Відповідачем за час простою за період з
січня 2013 року по травень 2013 року
нараховувалась, але не виплачувалась
заробітна плата, в зв»язку з чим за
рішенням суду у липні 2013 року було
стягнуто з відповідача на її користь
заборгованість по нарахованій, але не
виплаченій заробітній платі за час
простою. Наказом № 97 від 17.05.2013 року з
22.07.2013 року на підприємстві
встановлений режим роботи 1 день на
тиждень. З травня 2013 року по теперішній
час їй як працівнику були припинені
нарахування заробітної плати за час
вимушеного простою з вини
підприємства. На неодноразові
звернення позивача з вимогою
нарахування заробітної плати за час
простою за період травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2013 року та січень,
лютий 2014 року відповідач не
відреагував. Позивач просить суд
забов»язати ПАТ «Херсонський завод
карданних валів» нарахувати заробітну
плату на її користь за час простою за
січень, лютий, березень, квітень,
жовтень, листопад 2013р. та січень, лютий
2014 року та стягнути нараховану
заробітну плату за час простою за
період з травня, червня, липня, серпня,
вересня, грудня 2013 року, січня, лютого
2014 року. Крім того позивачем заявлені
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди у розмірі 1000 грн.,
мотивуючи тим, що відповідачем були
порушенні її права, неотримання
заробітної плати протягом 2013 року
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв»язків,
втратила можливість забезпечувати
родину, вимушена була позичати гроші,
що вимагало додаткових зусиль для
організації життя.

В судовому засіданні
позивач позовні вимоги підтримала,
просила стягнути 2/3 частини оклада, що
становить 2014,51 грн. та пояснила, що
працівниками ПАТ «Херсонський завод
карданних валів» її не було допущено до
роботи, цех опломбований, відсутня
електроенергія, у зв'язку з чим вона не
мала можливості приступити до роботи.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував, оскільки
позивач через простій на підприємстві
самовільно не виходила на роботу, у
зв'язку з чим вона не має права вимагати
оплати відповідного часу згідно ч. 1 ст.
113 КЗпПУ.

Заслухавши учасників судового
розгляду та дослідивши матеріали
справи суд вважає, що позов задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 25 листопада 1971
року та по теперішній час ОСОБА_1
працює в ПАТ «Херсонський завод
карданних валів» комірником МСЦ № 1, що
підтверджується копією трудової
книжки.

Виданим Комсомольським районним судом
м. Херсона 16.07.2013 року судовим наказом
на користь ОСОБА_1 з ПАТ «Херсонський
завод карданних валів» стягнуто
заборгованість по заробітній платі у
сумі 3866 грн.

Згідно довідки від 12.05.2014 року за № 030/513
виданої ПАТ «Херсонський завод
карданних валів» на підставі табелів
обліку робочого часу за період з 27.05.2013
року по 28.02.2014 року заробітна плата за
час простою для працівників
механоскладального відділку ОСОБА_1 не
нараховувалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП
України, час простою не з вини
працівника оплачується з розрахунку не
нижче від двох третин тарифної ставки
встановленого працівникові розряду
(окладу).

Правилами Внутрішнього трудового
розпорядку, затвердженими трудовим
колективом, протоколом №1 від 13.05.2010
року, що діють на підприємстві ПАТ
«Херсонський завод карданних валів», а
саме зокрема п. 3.1 передбачено, що
працівник зобов'язаний: своєчасно, до
початку роботи, прибути на своє робоче
місце і підготуватися до виконання
трудових обов'язків; почати роботу
згідно діючого режиму дня; бути на
робочому місці всю зміну, за
виключенням перерви на обід і
відпочинок, якщо інше не передбачене
специфікою роботи; дотримуватись
правил внутрішнього трудового
розпорядку та колективного договору.

П. 8.7 цих Правил передбачено, що
знаходження працівника підприємства
поза робочим місцем розглядається як
грубе порушення та карається аж до
звільнення.

Час простою з вини працівника не
оплачується. Тобто, простій може
бути кваліфікований тільки коли
працівник приходить на роботу, але не
працює з причин відсутності
навантаження на працівника в зв»язку з
відсутністю сировини чи інших
забезпечувальних зайнятість
матеріалів та не звільняє його від
обов»язку постійного здійснення
організаційно-технічного
обслуговування та підтримання в
готовності свого робочого місця. Якщо
працівник через простій самовільно не
приходить на роботу чи йде з роботи, він
не має права вимагати оплати
відповідного часу простою з підстав,
передбачених ст. 113 КЗпП України.

В судовому засіданні позивачем не
доведено того, що вона діяла відповідно
до правил внутрішнього трудового
розпорядку та перебувала на роботі
відповідно до робочого графіку, або їй
працівниками ПАТ «Херсонський завод
карданних валів» чинились перешкоди у
цьому.

Також позивачем заявлені позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди у розмірі 1000 грн., обґрунтовуючи
тим, що з вини відповідача вона не
отримувала заробітну плату протягом 2013
року, що призвело до моральних
страждань, які виразились у втраті
нормальних життєвих зв»язків,
можливість забезпечувати родину,
вимушена була позичати гроші, що
вимагало додаткових зусиль для
організації життя.

Згідно до ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 2371
КЗпП України відшкодувати працівнику
моральну шкоду у випадку,
передбаченому вказаною статтею,
проводиться у разі порушення законних
прав, і в ході розгляду справі таких
порушень з боку відповідача
встановлено не було, суд приходить до
висновку що заявлені вимоги позивача
про стягнення моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 57, 60,
212-215, 294 ЦПК України, ст. 113,237-1 КЗпП
України, суд -

в и р і ш
и в

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Херсонський завод
карданних валів" про стягнення
заборгованості з нарахованої
заробітної плати та заробітної плати
за час вимушеного простою - відмовити.

На рішення протягом десяти днів
може бути подано апеляційну скаргу до
апеляційного суду Херсонської області,
через Комсомольський районний суд м.
Херсона.

Суддя
О.Б.Спічак