Номер провадження: 22-ц/785/6158/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 травня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

встановила:

21 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом, в якому просила розірвати
шлюб, укладений 31.01.2009 року з ОСОБА_3, та
стягнути з ОСОБА_3 аліменти на
утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з
21.02.2014 року, до повноліття дитини - до
ІНФОРМАЦІЯ_5 року; та на утримання
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у
розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з
21.02.2014 року, до повноліття дитини - до
ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Крім того, позивачка
просила стягнути з відповідача
додаткові витрати на утримання,
оздоровлення, лікування та освіту
дітей у розмірі 50% від суми витрат
періодично після їх фактичного
понесення.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони
перебувають у шлюбі з 31.01.2009 року, шлюб
зареєстрований Першим Приморським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції, актовий запис №62, від шлюбу
мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що у них з
відповідачем різні характери, погляди
на життя, що унеможливлює сумісне
життя, відповідач не бере участі у
вихованні дитини, просила її вимоги
задовольнити.

Відповідач визнав позовні вимоги
частково, згоден на розірвання шлюбу з
позивачкою, однак повністю заперечував
проти стягнення аліментів на дітей та
додаткових витрат на утримання,
оздоровлення, лікування та освіту
дітей.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 12 травня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 були задоволені
частково, та було розірвано шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований
Першим Приморським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції,
актовий запис №62 від 31.01.2009 року.

Шлюб визнано вважати розірваним у день
набрання чинності цим рішенням.

Також було стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 та
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі
по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно,
починаючи з 21.02.2014 року, до досягнення
повноліття дітьми, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та було стягнуто
судові витрати у справі.

У задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат
на утримання дітей було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про зміну вищевказаного
судового рішення та зменшити аліменти
на утримання дітей із 1000 грн. до 385 грн.
щомісячно на кожну, а в іншій частині
рішення залишити без змін, посилаючись
на те, що рішення суду було ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Таким чином рішення суду, в частині
розірвання шлюбу та відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення додаткових витрат на
утримання дітей, в апеляційному
порядку не оскаржується.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про повне
задоволення позовних вимог щодо
стягнення аліментів на утримання дітей
в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, суд
першої інстанції виходив із того, що
згідно з ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач не зазначив під
час судового розгляду справи ніяких
обставин, які б могли враховуватися
судом при визначенні розміру
аліментів, не довів суду неможливість
сплати аліментів у розмірі по 1000 грн. на
кожну дитину, то суд вважав зазначений
розмір аліментів таким, який буде
відповідати принципам розумності та
справедливості.

Однак повністю з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступні обставини.

За змістом ст. 184 СК України суд за
заявою платника або одержувача
аліментів може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі у
разі, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також за
наявності інших обставини, що мають
істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час ухвалення оскаржуваного судового
рішення, позивач був працевлаштований
і йому була встановлена заробітна
плата в розмірі 1250 грн., за винятком
утримань - 134,40 грн., що підтверджується
довідкою директора ПП
«Фенікс-2007-охорона» від 16.05.2014 року
(а.с.40).

Таким чином, враховуючи, що відповідач
ОСОБА_3 має регулярний дохід,
застосування ст. 184 СК України до
спірних правовідносин є неможливим.

Аналізуючи висновок оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що воно не відповідає принципам
справедливості та розумності, оскільки
при заробітній платі в 1250 грн., за
винятком утримань - 134,40 грн., з
відповідача стягнуті аліменти в
розмірі 2000 грн. щомісячно, що є грубим
порушенням майнових прав відповідача
ОСОБА_3, та поставить його в скрутне
матеріальне становище.

При цьому слід врахувати, що на
підставі виконавчого листа від 04.05.2005
року, виданого Овідіопольським
районним судом Одеської області, з
відповідача ОСОБА_3 стягуються
аліменти на користь ОСОБА_7 утримання
іншої дитини, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/4 частини всіх його доходів,
починаючи з 18 квітня 2005 року до
повноліття ОСОБА_8 (а.с.38).

З цього приводу колегія судів зазначає,
що в даному випадку до спірних
правовідносин мають бути застосовані
вимоги ст. 183 СК України, у
відповідності до якої суд визначає
аліменти у частці від заробітку
(доходу) відповідача. Якщо стягуються
аліменти на двох і більше дітей, суд
визначає єдину частку від заробітку
(доходу) відповідача на їх утримання,
яка буде стягуватися до досягнення
найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, та у відповідності до ст. 182
СК України, колегія суддів вважає, що з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_4 слід стягувати аліменти у
пропорційному відношенні від
заробітку (доходу) відповідача, а саме -
у розмірі 1/3 його частини щомісячно, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржуване
рішення суду є помилковим, доводи
апеляційної скарги його частково
спростовують, рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального права, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, оскаржуване
рішення суду змінити, в частині
стягнення аліментів, та стягувати
аліменти в розмірі 1/3 частини всіх
доходів ОСОБА_3 щомісячно, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. В іншій частині
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1, п.3 ч.1 ст. 307, п.4
ч. 1 ст. 309, ст.ст. 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 травня 2014 року змінити, в
частині стягнення аліментів, у зв'язку
з чим абзаци 4-й та 5-й резолютивної
частини рішення викласти в наступній
редакції:

«Стягнути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, по
1/3 частині всіх доходів ОСОБА_3
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку», починаючи 21 лютого 2014 року, до
досягнення повноліття дітьми - до
ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко