Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/3543/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Монастирецького Д.І., Шумської
Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника Сихівської
районної адміністрації Палайда-Тис
О.М.,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Сихівського районного суду
м. Львова від 13 березня 2014 року у справі
за позовом Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_4, ОСОБА_5,, ОСОБА_3 про демонтаж
самовільно встановленого гаражу, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 13 березня
2014 року позов Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3
демонтувати самочинно встановлений
гараж, розміром 5,45 м х 3,25м на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1.

Рішення оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду, ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені позову,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що не підтверджено факту
встановлення гаража саме
відповідачами. Позивачем не надано
жодних доказів на підтвердження того,
що гараж суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших
осіб, істотно порушує будівельні
норми і правила. Суд першої інстанції
не звернув уваги на те, що знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано всі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної
особи до відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є
співвласниками квартири АДРЕСА_2, що
стверджується довідкою про з місця
проживання (а.с.8). Відповідачі
самочинно встановили металевий гараж
на прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1 за відсутності документів на
землекористування.

Розпорядженням Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 18 жовтня 2013 року № 477 зобов»язано
співвласників квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 демонтувати
самочинно встановлений металевий
гараж на прибудинковій території
житлового будинку АДРЕСА_1 та привести
благоустрій самочинно захопленої
земельної ділянки до попереднього
стану (а.с.6). Розпорядження є чинним,
проте відповідачами не виконано.

Як убачається із витягу з протоколу № 19
засідання міжвідомчої комісії при
Сихівській районній адміністрації
від 15 жовтня 2013 року, самочинно
встановлений металевий гараж
експлуатуватися не може і підлягає
демонтажу враховуючи відсутність
документів на землекористування
(а.с.9).

Згідно п.20.1.31 Правил благоустрою м.
Львова, затверджених ухвалою
Львівської міської ради від 21 квітня
2011 року № 376, забороняється
самовільне захоплення території
(частини території) об»єкта
благоустрою м. Львова.

Факт будівництва гаража у подвір»ї
будинку НОМЕР_1 за відсутності
відповідних дозвільних документів
визнав ОСОБА_3 у засіданні
апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, районний суд
прийшов до обгрунтованого висновку про
зобов»язання відповідачів
демонтувати самовільно встановлений
гараж за адресою АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що
районний суд не врахував, що знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді коли
використано всі передбачені
законодавством України заходи, щодо
реагування та притягнення винної
особи до відповідальності, не
обґрунтовані, оскільки як установлено
судом, гараж встановлено на земельній
ділянці, яка не була відведена
відповідачам та без належного на те
дозволу Сихівської районної
адміністраці.

Рішення суду відповідає вимогам
процесуального та матеріального
права, обставинам справи, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому колегія суддів
підстав для скасування рішення не
вбачає.

Керуючись ст. 307 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 13 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
М.М. Шандра

Судді:
Д.І.Монастирецький

Н.Л.Шумська