overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/917/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2014 року

Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області у складі судді
Шульги О.М., з секретарем Башинською
Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 17.05.2002 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, оскілький кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що приводило навіть до застосування до неї з боку відповідача фізичної сили. Внаслідок цього вони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, тому вважає, що шлюб існує лише формально і просить його розірвати. Спору щодо визначення місця проживання дітей між ними не існує.

Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутність, у зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17.05.2002року , який був зареєстрований виконкомом
Михайлівської сільської ради
Коростенського району, Житомирської області, актовий запис № 3. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони не підтримують подружніх стосунків. За час наданий на примирення, сторони не дійшли згоди щодо подальшого збереження сім"ї, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 197, 209, 213 - 215, 218,
ЦПК України, ст. ст. 104, 110-112, 113, 115
Сімейного кодексу України, -

В
И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою с.Писарівка,
Володарсько-Волинського району,
Житомирської області та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем с. Михайлівка,
Коростенського району, Житомирської області, громадянами України, укладений ними 17.05.2002 року, який був зареєстрований виконкомом
Михайлівської сільської ради
Коростенського району, Житомирської області, актовий запис № 3.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1, як особу, що змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, і надалі іменувати цим прізвищем.

Неповнолітніх дітей сторін залишити проживати з матір"ю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через
Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя :
Справа № 552/3548/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних стосунків з ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних стосунків з ОСОБА_2. В заяві зазначила, що встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини після смерті матері. Її звернення з заявою до суду зумовлено тим, що в документах, які підтверджують факт переміни її прізвища, по-різному вказано її прізвище - як «ОСОБА_1» та як «ОСОБА_1».
Зазначена обставина є перешкодою для прийняття спадщини.

Тому заявник просила суд встановити факт її родинних стосунків з ОСОБА_2 як матері та дочки.

В день розгляду ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що свою заяву про встановлення факту родинних стосунків підтримує.

Зважаючи на належне повідомлення осіб, що беруть участь у справі, про час та місце розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 01 грудня 1952 року, її матір'ю є
ОСОБА_2 (а.с.6).

У зв'язку з одруженням ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.7).

Проте, вже в свідоцтві про розірвання шлюбу її прізвище та прізвище колишнього чоловіка вказано як
«ОСОБА_1» (а.с.8).

На даний час згідно паспорта громадянина України НОМЕР_2, виданого 29 липня 1997 року Київським РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області, прізвище заявника «ОСОБА_1» (а.с.2-3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с.9).

У зв'язку з прийняттям спадщини після матері у ОСОБА_1 виникла необхідність у встановленні факту родинних стосунків зі спадкодавцем, оскільки різне написання її прізвища перешкоджає їй в реалізації своїх спадкових справ.

Факт родинних стосунків ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 як матері та дочки підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів, які підтверджують факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Узунсу
Мисковського району Кемеровської області, є дочкою ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись, ст.ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Узунсу
Мисковського району Кемеровської області, є дочкою ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін.

Головуючий
О.А.Самсонова

27.06.2014
Справа № 201/2700/14-ц
Провадження 2/201/1101/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 липня 2014 року

м.Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Трещова В.В.,

при секретарі
Горбатенко Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що у шлюбі з відповідачем перебувають з 30 квітня 2011 року. Через відсутність порозуміння між позивачем та відповідачкою щодо побудови сімейних стосунків, порядку спільного життя та ведення господарства ОСОБА_1 просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2

Представник позивача надав заяву з проханням справу розглянути без його участі проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Письмової заяви про причини своєї неявки та перенесення розгляду справи до суду не надав, тому суд проводить заочний розгляд справи.

Судом у межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2011 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у
Дніпропетровській області за актовим записом №24 (а.с.16).

Також судом було встановлено, що між сторонами постійно виникали сварки, сторони разом майже не проживали. В березні 2013 року позивач виїхала в
Ізраїль, де знайшла житло і влаштувалась на роботу. Чоловік позивача також приїхав до Ізраїлю, у зв'язку з чим позивач сподівалась на те, що шлюб вдасться зберегти, але між ними порозуміння не було досягнуто, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що є достатньою підставою для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 229, 40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.105,112 Сімейного
Кодексу України, ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 224
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30 квітня 2011 року за актовим записом №24 відділом реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського районного управління юстиції у
Дніпропетровській області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 229 гривень 40 копійок судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий:

В.В.Трещов
Справа № 298/800/14-ц
Номер провадження 6/298/68/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

см т. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд
Закарпатської області в складі:

голову ючої – судді Лютянської М.С.,

при секретарі Чорняковій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий
Березний справу за поданням відділу державної виконавчої служби
Великоберезнянського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби
Великоберезнянського районного управління юстиції звернувся до суду із зазначеним вище поданням, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 298/1245/13 від 12.11.2013 року, виданий Великоберезнянським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі ? частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.10.2013 року і до його повноліття.

В поданні зазначається, що боржник без поважних причин не з'являється до відділу державної виконавчої служби незважаючи на постанови та виклик державного виконавця. Як стало відомо відділу, боржник ОСОБА_1 може виїхати за межі
України, ухиляючись від виконання свого обов'язку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку.

В матеріалах справи відсутні докази що боржник ОСОБА_1, належним чином повідомлявся та ухиляється від виконання покладених на нь еї Великоберезнянським районним судом обов'язків.

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон та для відмови у видачі паспорта може бути факт, якщо він ухиляється від виконання зобов’язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов’язань.

Крім того, згідно ст.7 Закону
України “Про виконавче провадженя” державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів громадян.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у виїзду за межі
України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

У поданні державного виконавця відділу ДВС
Великоберезнянського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзді за межі України ОСОБА_1 — відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду
Закарпатської області протягом п'яти днів .

Головуюча

Лютянська
М.С.
Справа № 202/5070/14-ц
№2/0202/4133/2014
УХВАЛА

про заочний розгляд справи

23 травня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Марченко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач - ОСОБА_1 подала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі та у випадку неявки відповідача, провести розгляд справи в заочному порядку, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.

В судові засідання призначене на 23.05.2014 року відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Пункт 30 Постанови №2 Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. встановлює, що заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до статті 224 ЦПК допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з'явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними або такі особи залишили залу судового засідання до його закінчення і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Тобто, однією з необхідних умов для заочного провадження є неявка відповідача в судове засідання.
Неявкою відповідача є його фактична відсутність в залі судового засідання при розгляді справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зважаючи на викладені обставини, враховуючи подану заяву позивача, яка просила провести заочний розгляд справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77, 209, 224, 225 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провести заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя:
Г.В. Бєсєда
Справа № 202/5960/14-ц
№2-з/0202/60/2014
УХВАЛА

23 червня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Марченко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дніпропетровський експериментальний виноробний завод» про стягнення заробітної плати. Разом із позовною заявою в провадження судді надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить
ДП «Дніпропетровський експериментальний державний виноробний завод», а саме на цех «АБК», що розташований за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Киснева, 47, яка ухвалою судді від 30 травня 2014 року була залишена без руху через невідповідність вимогам ст. 133, 134, 137 ЦПК
України. Позивачем не було зазначено обставин, які свідчать про те, що подання потрібних доказів є неможливим або ускладненим, а також не долучені відомості про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яке бере участь у справі.
Також заявником не сплачений судовий збір, який дорівнює 0,1 розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір».

Копія ухвали судді від 30 травня 2014 року направлена заявнику ОСОБА_1 за вказаною ним адресою рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням 30 травня 2014 року, однак до нині до суду не подана заява належного змісту. Відповідно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12 грудня 2007 року, належить визнати встановлений заявнику процесуальний строк для виконання ним своїх процесуальних обов'язків пропущеним, а про продовження такого строку він не клопотав, тому відповідно до ст. 121 ЦПК
України, заяву слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до ДП «Дніпропетровський експериментальний виноробний завод» про стягнення заробітної плати вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення

заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подасться протягом п 'яти днів з дня її оголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд міста
Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка оскаржує апеляційна скарга подається протягом п 'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Г.В. Бєсєда
Справа № 404/3394/14-ц
Номер провадження 2/404/1705/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді
Кулінка Л.Д.

при секретарі Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
Управління Держземагентства у
Кіровоградському районі
Кіровоградської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 5/12 часток земельної ділянки, загальною площею 405,8 кв.м. в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та на 5/12 часток від 33/50 частини житлового будинку, що становить 11/40 частки житлового будинку, розташованих в м. Кіровограді по пров. Південному, 7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Позивач надала до суду заяву (вх. № 25594 від 01.07.2014 року, а.с. 61) про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Кіровоградську міську раду.

Відповідно до статті 33 Цивільного процесуального кодексу України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. За частиною 2 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку.

Суд, розглянувши клопотання і подані матеріали, враховуючи те, що заявлені вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Залучити у якості співвідповідача по справі за позовом ОСОБА_1, до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
Управління Держземагентства у
Кіровоградському районі
Кіровоградської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом– Кіровоградську міську раду (що знаходиться за адресою: 25000, м.
Кіровоград, вул. Велика Перспективна, 41).

Копію ухвали направити сторонам у справі разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_3
Справа № 202/5957/14-ц
№2/0202/4315/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Марченко М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року до Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, недостатньої уваги відповідача до дитини та сім'ї, втрачені почуття любові та поваги.

В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з ОСОБА_2 Також зазначила, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з травня 2014 року. Дитина, ОСОБА_4, буде проживати з нею.

Відповідач також не з'явився в судове засідання, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовну заяву визнає в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з ОСОБА_1 Зазначив, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з травня 2014 року. Дитина, ОСОБА_4 буде проживати з матір'ю.

Судом встановлено, що сторони одружені з 04 грудня 2009 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1126.

Позивач та відповідач мають дитину -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження, виданого
Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського управління юстиції 06 квітня 2010 року.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з травня 2014 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208-209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 04 грудня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стан Дніпропетровського міського управдіня юстиції, актовий запис № 1266 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя:
Г.В. Бєсєда