Провадження № 2/193/373/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 липня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
судді Шумської О.В.
при секретарі Палій Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Софіївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
23 січня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В
обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що 22 червня 2002 року між нею
та відповідачем був укладений шлюб,
зареєстрований відділом В/РАГС
Софіївського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
(актовий запис № 45).
Від шлюбу з відповідачем мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого
записаний відповідач.
Одруження з відповідачем виявилося
невдалим і з 2006 року позивач стала
проживати разом із сином у своїх
батьків за місцем проживання в с.
Запорізьке Софіївського району.
08 жовтня 2008 року шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано.
Усі обов'язки щодо утримання та
виховання сина позивач несе
самостійно. За час окремого проживання
відповідач не надав і не надає ніякої
матеріальної допомоги на утримання
На цей час позивач не працює, на обліку
як безробітна в центрах зайнятості не
перебуває і матеріальної допомоги по
безробіттю не отримує. Утримувати сина
допомагає її батько.
Відповідач офіційно не працює, але має
доходи, але ніякої матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає.
Угоди про добровільну сплату аліментів
між позивачем та відповідачем не
досягнуто, у зв'язку з цим позивач
просить стягувати аліменти з
відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини
в розмірі 700,00 грн., щомісячно, починаючи
з 23.01.2014 року до досягнення дитиною
повноліття на свою користь.
19 лютого 2014 року Софіївським районним
судом Дніпропетровської області було
ухвалено заочне рішення в даній справі,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів були
задоволені у повному обсязі.
Не погодившись із таким вирішенням
даної справи, відповідач ОСОБА_2 06.06.2014
року звернувся до суду із заявою про
перегляд вищевказаного заочного
рішення.

Ухвалою суду від 19.06.2014 року дану заяву
було задоволено - скасовано заочне
рішення ухвалене 19.02.2014 року у даній
справі і призначено справу до розгляду
в загальному порядку на 03.07.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримує, на задоволенні позову
наполягає, просить справу розглянути
без її участі, проти ухвалення заочного
рішення не заперечує, про що надала
відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_2, будучи у
встановленому чинним законодавством
порядку (ч. 5 ст. 74 ЦПК України)
увідомленим про дату, час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
увідомив, заяв про розгляд справи за
його відсутності не подавав. При цьому
відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України
судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. У разі ненадання
особами, які беруть участь у справі,
інформації щодо їх адреси, судова
повістка надсилається: фізичним
особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Зважаючи на це, суд відповідно до
статті 224 ЦПК України може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд розглядає справу, у відповідності
до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши матеріали справи, беручи
до уваги заяву позивача, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню із таких
підстав.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Відповідно
до ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів, 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Згідно ст. 183
СК України частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.
Також ч. 1 ст. 184 СК України передбачено,
що якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

В судовому засіданні за матеріалами
справи встановлено, що 22 червня 2002 року
між позивачем та відповідачем був
укладений шлюб, зареєстрований
відділом В/РАГС Софіївського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області (актовий запис № 45) (а.с. 3).

Від шлюбу з відповідачем мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого
записаний відповідач (а.с. 4).

Одруження з відповідачем виявилося
невдалим і з 2006 року позивач стала
проживати разом із сином у своїх
батьків за місцем проживання в с.
Запорізьке Софіївського району (а.с. 9).

08 жовтня 2008 року шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано (а.с. 5).

Усі обов'язки щодо утримання та
виховання сина позивач несе
самостійно. За час окремого проживання
відповідач не надав і не надає ніякої
матеріальної допомоги на утримання
сина.

На цей час позивач не працює, на обліку
як безробітна в центрах зайнятості не
перебуває і матеріальної допомоги по
безробіттю не отримує (а.с. 8).
Утримувати сина допомагає її батько.

Відповідач офіційно не працює, але має
доходи, але ніякої матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає.

Угоди про добровільну сплату аліментів
між позивачем та відповідачем не
досягнуто.

За таких обставин, суд вважає, що слід
стягувати з ОСОБА_2 аліменти на
утримання дитини в розмірі 700,00 грн.,
щомісячно, на користь матері дитини
ОСОБА_1 до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 23.01.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. На цій підставі слід стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір в сумі 243,60 грн.

На підставі вищезазначеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-233 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів задовольнити
повністю.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця: с. Софілу, Сісіанський район,
Вірменія, жителя: АДРЕСА_1 аліменти на
утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
на користь матері дитини ОСОБА_1 в
розмірі 700,00 грн., щомісячно, починаючи з
23 січня 2014 року до досягнення дитиною
повноліття.

Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України підлягає обов'язковому
негайному виконанню в межах суми
платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
О.В. Шумська