Справа № 184/2118/14-ц
Номер провадження 2/184/489/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Попівніч І.Ю.,

розглянувши у м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: Орган опіки та піклування
Орджонікідзевської міської ради «про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон неповнолітньої дитини без згоди
батька», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом
про надання дозволу на багаторазовий
тимчасовий виїзд за межі України
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
супроводі матері - ОСОБА_1 та/або
уповноважених нею осіб, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного віку
без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2
протягом трьох років.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
був повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, але надав суду
заяву у якій підтримує позов в повному
обсязі та просить розглянути справу за
його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження та підлягають
задоволенню в повному обсязі за
наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року
позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2.
Від цього шлюбу у них є донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає зі позивачем
та цілком знаходиться на моєму
утриманні та вихованні. В подальшому
сімейне життя у мене з Відповідачем не
склалось належним чином і рішенням
Орджонікідзевського міського суду
Дніпропетровської області від 12 липня
2013 року шлюб було розірвано, а доньку
ОСОБА_3 залишено проживати з матір'ю.
Рішенням Орджонікідзевського міського
суду від 26 червня 2014 року з ОСОБА_2
стягнуті на мою користь аліменти у
встановленому законом порядку до
повноліття доньки.

Позивач належним чином виконує
покладені на неї обов'язки щодо догляду
за малолітньою донькою, її виховання,
організації дошкільного навчання,
відпочинку і оздоровлення, матеріально
утримує її, належним чином піклується
про здоров'я дитини, її фізичний,
моральний та духовний розвиток. Донька
навчається в середній школі № 4 м.
Орджонікідзе, є активною, здібною,
чемною та вихованою дитиною. З метою
розвитку та організації відпочинку
позивач мала намір виїхати за межі
України з донькою, зокрема до
Російської Федерації, де проживають її
близькі родичі. У зв'язку з чим
звернулась до Відповідача з метою
отримання відповідного дозволу, але
відповіді від останнього не отримала.
Жодних вагомих аргументів з приводу
ненадання дозволу від Відповідача не
надходило. На даний час Відповідач
взагалі не виходить на зв'язок зі мною
та донькою, не турбується про подальшу
долю своєї доньки. Відповідач
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків щодо виховання
та розвитку дитини, не приділяє їй
належної уваги і безпідставно чинить
перешкоди позивачу у здійсненні
заходів щодо належного догляду та
розвитку дитини.

Виїзд за межі України малолітньої
ОСОБА_3 разом з матір'ю задля відпочинку
та навчання є в інтересах доньки,
оскільки це лише позитивно вплине на її
розвиток та формування світогляду.

Суд вважає, що така поведінка
Відповідача, насамперед, шкодить їх
доньці, оскільки перешкоджає її
всебічному розвитку, порушує її право
на розвиток, як особистості, не дає
змогу розвиватись як в духовному, так і
в інтелектуальному плані. Такі дії
Відповідача є зловживанням
батьківськими правами та завдають
шкоду охоронюваним законом інтересам
та правам дитини.

Згідно ст.141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Як вбачається із ст. 11 Закону України
«Про охорону дитинства», батько та мати
мають рівні права та обов'язки щодо
своїх дітей. Предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 155 СК України, здійснення
батьківських прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків,
та в їхньому супроводі або в супроводі
осіб, які ними уповноважені.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Як випливає з пункту 3 та 4 «Правил
перетинання державного кордону
громадянами України», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 57 від 27.01.1995 року, перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюється лише за
згодою обох батьків та в їх супроводі.
Виїзд неповнолітніх осіб за межі
України у супроводі одного з батьків
або у супроводі осіб, які уповноважені
одним з батьків за нотаріально
посвідченою згодою, здійснюється без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків у разі пред'явлення оригіналу
або нотаріально посвідченої копії
рішення суду про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який не
досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.

Згідно з п. 18 «Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 231 від 31.03.1995 року, оформлення
проїзного документа здійснюється на
підставі заяви батьків, а у разі, коли
батьки не перебувають у шлюбі між
собою, - того з них, з ким проживає
дитина, справжність підпису яких
засвідчено нотаріально. За наявності
заперечень одного з батьків документ
може бути оформлено на підставі
рішення суду.

Окрім того, необхідно зазначити, що ст.
З Конвенції про права дитини
передбачається в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.6 Конвенції про
права дитини, Держави-учасниці
забезпечують у максимально можливій
мірі виживання і здоровий розвиток
дитини. У відповідності до ст.9
Конвенції про права дитини,
Держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини.

Також, декларацією прав дитини,
прийнятою резолюцією 1386 (XIV)
Генеральної Асамблеї ООН від 20
листопада 1959 p., визначено принцип,
згідно якого малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виключні обставини, бути розлучена з
своєю матір'ю.

Отже суд вважає, що встановлений спосіб
проживання дитини із матір'ю, сумлінне
ставлення матері до виконання
батьківських обов'язків, її намагання
дати дитині найкраще за наявності
безперешкодної можливості батька
брати участь у житті та вихованні
дитини, є істотними обставинами для
задоволення позовних вимог, тому є всі
підстави для надання дозволу для
вивезення дитини за кордон без згоди
батька.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 155 Сімейного
кодексу України, ст. 313 Цивільного
кодексу України, законом України «Про
охорону дитинства», ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209
- 213, 224 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Надати дозвіл на багаторазовий
тимчасовий виїзд за межі України
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
та/або уповноважених нею осіб, які на
момент виїзду з України досягли
18-річного віку без згоди та супроводу
батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на період
перебування ОСОБА_1 за межами України
протягом трьох років з дня вступу
рішення до законної сили.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення
проїзного документу дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України
шляхом зобов'язання
Орджонікідзевського міського сектору
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області.

Копію заочного рішення протягом трьох
днів направити відповідачу. Заочне
рішення може бути переглянуто судом,
який його ухвалив за письмовою заявою
відповідача, яка подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Орджонікідзевський
міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.