Броварський міськрайонний суд
№ справи 361/9849/13-ц
№ провадження 2/361/118/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 червня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Білик Г.О.

при секретарі
Гончар О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Відділ реєстрації
актів цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з
вищевказаним позовом, в обґрунтуванні
якого зазначила, що 03 квітня 2004 року між
її сином ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2
був зареєстрований шлюб, від якого
народився син ОСОБА_4. Проте, як сім'я,
вони не проживали. Після народження
дитини позивачу та її сину відповідач
не дозволяла доглядати за дитиною. Вже
в той час в їхній квартирі з ними разом
проживав кум відповідача ОСОБА_5, як
співмешканець, який є рідним батьком
другої дитини ОСОБА_2 з яким вона почала
разом проживати однією сім'єю ще за
життя сина позивача і проживає по
теперішній час.

Починаючи з квітня 2009 року ОСОБА_3
тяжко захворів та ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. Як
стверджує позивач, за рік до смерті її
син тяжко хворів та перебував у
безпорадному стані, проте відповідач
свідомо ухилялася від будь-якої
матеріальної та моральної підтримки
свого чоловіка, та після його смерті не
брала участі в його похованні.

На думку позивача, шлюб між ОСОБА_3 та
відповідачем є фіктивним, оскільки
відповідач не проживала з її сином
однією сім'єю та не мала наміру
створити сім'ю, проживали вони окремо,
не підтримували шлюбних стосунків,
спільним побутом пов'язані не були,
спільного господарства не вели.
Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, відповідач почала проживати
однією сім'єю з іншим чоловіком -
ОСОБА_5, від якого ІНФОРМАЦІЯ_6 народила
сина ОСОБА_6. Крім того, як вже
зазначалось, ОСОБА_2 не надавала жодної
допомоги та підтримки ОСОБА_3 під час
його тяжких хвороб та не брала участі в
його похованні. Тобто спірний шлюб був
укладений відповідачем лише для
заволодіння майном ОСОБА_3 та з метою
отримати реєстрацію в м. Києві, так як
відповідач претендує на спадкове
майно, а саме частину квартири АДРЕСА_1,
що залишилась після смерті сина
позивача.

За таких обставин позивач просила
визнати шлюб, що був укладений між
ОСОБА_2, та ОСОБА_3, зареєстрований 03
квітня 2004 року у Відділі реєстрації
актів цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві, актовий запис №218 недійсним, як
фіктивний відповідно до ч.2 ст.40 СК
України.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили їх
задовольнити, представник позивача
надала пояснення аналогічні
викладеним в тексті позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про розгляд справи була
повідомлена належним чином, до суду
надала заяву з проханням розглядати
справу за її відсутності, а також
письмові заперечення, у яких проти
позову заперечує вважає його
необґрунтованим та надуманим
посилаючись на те, що вона та син
позивача ОСОБА_3 почали зустрічатись
ще в червні 2003 року, маючи взаємні
почуття любові один до одного.
Приблизно в серпні 2003 року вона
завагітніла, про що повідомила ОСОБА_3,
який запропонував їй зареєструвати
шлюб та проживати разом. Спочатку вони
вирішили обвінчатись у церкві, що і
зробили 26 листопада 2003 року. Витрачати
кошти на гучне весілля вважали за
недоцільне враховуючи її вагітність, а
тому 03 квітня 2004 року вони
зареєстрували шлюб в органах
реєстрації актів цивільного стану, в
якому прожили більше п'яти років. Під
час шлюбу спільно проживали в квартирі
ОСОБА_3 в м. Києві, мали почуття любові
один до одного, мали спільний бюджет,
вели спільне господарство та
виховували сина ОСОБА_4, працювали на
одному підприємстві - кондитерській
фабриці «Рошен».

Проте, надалі стосунки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, погіршились через зловживання
останнім алкоголем та постійні сварки,
внаcлідок чого 1.01.2009 року вона з дитиною
переїхала проживати до будинку її
матері в с. В. Димерка Броварського
району Київської області, після чого на
початку серпня 2009 року між подружжям
була спроба налагодити стосунки, що
закінчилася невдачею. З тих пір
відповідач не підтримувала подружніх
стосунків з ОСОБА_3

На думку відповідача, їхній з ОСОБА_3
шлюб не можна вважати фіктивним, так як
на час його укладення, вони обоє
погодились на шлюб та на створення
сім'ї, вони любили один одного і в перші
роки подружнього життя їхні відносини
були добрими.

Відповідач вказала, що вона дійсно не
могла надавати матеріальну допомогу на
утримання чоловіка в останній рік його
життя, так як витрачала всі кошти на
лікування та обстеження їхнього
спільного з ОСОБА_3 сина, а про похорони
чоловіка ОСОБА_3 взагалі не знала .

Крім того, відповідач не заперечує того
факту, що з осені 2009 року вона почала
проживати однією сім'єю з іншим
чоловіком, від якого в подальшому
народила сина, та не вважає що дана
обставина є підставою для визнання
спірного шлюбу недійсним. Вказала, що
шлюб з ОСОБА_3 не розривала на прохання
останнього.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала та просила відмовити в їх
задоволенні, пояснення надала
аналогічні вищевикладеним, крім того
зауважила, що жодних належних та
допустимих доказів того, що спірний
шлюб є фіктивним стороною позивача
суду надано не було.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, до суду надав
листа, в якому просив розглядати справу
за його відсутності.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків зі сторони позивача ОСОБА_8
(кума позивача) та ОСОБА_9 (сусідка
позивача) пояснили, що з їхніх
припущень, відповідач одружилась з
ОСОБА_3 з корисливих мотивів.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків зі сторони відповідача ОСОБА_10
(кума відповідача) та ОСОБА_11 (тітка
відповідача) пояснила, що відповідач та
покійний син позивача ОСОБА_3 уклали
шлюб у 2011 році, в якому у них народився
син, проживали однією сім'єю більше
п'яти років, вели спільне господарство
та мали спільний бюджет. Проте
внаслідок зловживання ОСОБА_3
спиртними напоями,восени 2009 року
відповідач разом із сином переїхала
жити до своєї матері та в подальшому
створила нову сім'ю та народила дитину
від іншого чоловіка.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, свідків, як зі сторони
позивача , так і зі сторони відповідача,
розглянувши подані сторонами письмові
докази, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.40 СК України
передбачено, що шлюб визнається
недійсним за рішенням суду у разі його
фіктивності. Шлюб є фіктивним. якщо
його укладено жінкою та чоловіком або
одним із них без наміру створення сім'ї
та набуття прав та обов'язків подружжя.

Стаття 42 СК визначає, що право на
звернення до суду з позовом про
визнання шлюбу недійсним мають дружина
або чоловік, інші особи, права яких
порушені у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
батьки, опікун, піклувальник дитини,
опікун недієздатної особи, прокурор,
орган опіку та піклування, якщо захисту
потребують права та інтереси дитини,
особа, яка визнана недієздатною, або
особи, дієздатність якої обмежена.

Вказаний позов подано матір'ю
померлого ОСОБА_3, так як в результаті
вказаного шлюбу, який позивач вважає
фіктивним, порушені її права як
спадкоємця першої черги.

Частиною 2 ст.41 СК України визначено, що
при вирішенні справи про визнання
шлюбу недійсним суд бере до уваги,
наскільки цим шлюбом порушені права та
інтереси особи, тривалість спільного
проживання подружжя, характер їхніх
взаємин, а також інші обставини, що
мають істотне значення.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що 26 листопада 2003 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обвінчалися у Храмі
Вознесіння Господнього, що
підтверджується копією свідоцтва
(а.с.46).

03 квітня 2004 року між ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_2 Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві, був
зареєстрований шлюб, актовий запис №218,
про що свідчить копія свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_5 від даного шлюбу у
подружжя народився син ОСОБА_4.

В зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перебували більше п'яти років та
проживали однією сімєю, вели спільне
господарство та мали спільний бюджет.
Проте, внаслідок погіршення стосунків
із чоловіком ОСОБА_3, відповідач разом
із сином восени 2009 року переїхала
приживати до будинку своєї матері у с.
В. Димерка Броварського району
Київської області та почала проживати
однією сім'єю з ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6
народила від нього дитину - ОСОБА_6, що
підтверджується свідченнями свідків,
допитаних в ході розгляду справи як зі
сторони позивача, так і зі сторони
відповідача.

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.24).

Суд критично відноситься до показань
свідків зі сторони позивача - ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 адже, їхні свідчення про те, що
відповідач уклала шлюб з відповідачем
з корисливих мотивів, відповідно до їх
слів є лише їхніми припущеннями, а тому
не є належними та допустимими доказами
відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України.

В ході розгляду справи, судом
достовірно встановлено,що укладаючи
шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали намір
створити сім'ю та набути прав та
обов'язків подружжя, що
підтверджується свідченнями свідків,
як зі сторони позивача так і зі сторони
відповідача, згідно яких, ОСОБА_3
вважав відповідача своєю дружиною та
мав до неї почуття любові. При цьому суд
враховує, що відповідач із сином
позивача тривалий час, майже п'ять
років проживала разом, шлюб між ними
був укладений за взаємною згодою, крім
того, вони пройшли через обряд вінчання
та мають спільну дитину.

Пояснення позивача про те, що шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є фіктивним у зв'язку
з тим, що відповідач з осені 2009 року
почала проживати однією сім'єю з іншим
чоловіком та народила від нього дитину,
не надавала допомогу на утримання
хворого ОСОБА_3, судом не беруться до
уваги, так як погіршення сімейних
стосунків та сімейна зрада та
ненадання коштів на утримання одного з
подружжя не можуть бути підставами для
визнання шлюбу недійсним. Крім того,
будь-яких доказів, що підтверджують
посилання позивача про те, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не проживали разом, не вели
спільного господарства, не мали
спільного бюджету після укладення між
ними шлюбу не знайшло свого
підтвердження.

Аналізуючи надані сторонами по справі
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позивачем не надано
належних та достатніх доказів, які б
свідчили про фіктивність укладеного
шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Керуючись ч.2 ст. 40 СК України, ст.ст. 60,
213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Відділ реєстрації актів цивільного
стану Голосіївського районного
управління юстиції у м. Києві про
визнання шлюбу, що був укладений між
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що
був зареєстрований 03 квітня 2004 року у
Відділі реєстрації актів цивільного
стану Голосіївського районного
управління юстиції у місті Києві,
актовий запис №218 (свідоцтво про шлюб
серії НОМЕР_1). та стягнення судових
витрат, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Г. О. Білик