Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/2134/14 Головуючий у 1
інстанції: Бредун Д.С.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» липня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Коваленко А.І.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

31 грудня 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що, відповідно до укладеного
договору № б/н від 11 липня 2006 року,
ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 8000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір.

В порушення умов договору відповідач
не надавала своєчасно банку грошові
кошти для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами відповідно до умов договору,
у зв'язку з чим, станом на 31 грудня 2013
року, має заборгованість 29738,61 грн., яка
складається з наступного: - 5980,66 грн. -
заборгованість за кредитом; - 23757,95 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: - 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); - 1037,40 грн. -
штраф (процентна складова).

Судовим наказом Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 12 червня 2008 року з
відповідача на користь банку стягнуто
8990,60 грн.

Таким чином, сума заборгованості, що
підлягає стягненню з ОСОБА_3, становить
22285,41 грн.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України, просило стягнути з ОСОБА_3 на
його користь заборгованість за
кредитним договором № б/н від 11 липня
2006 року у розмірі 22285,41 грн. та судові
витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 22529,01 грн.,
які складаються з заборгованості за
кредитним договором у сумі 22285,41 грн. та
суми судових витрат у розмірі 243,60 коп.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення застосування норм
матеріального та процесуального права,
сплив строку позовної давності,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 липня 2006 року між Банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір, за умовами
якого остання отримала кредит в
розмірі 8000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між нею та банком
договір (а.с.7-8).

З матеріалів справи вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом, перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

За змістом цієї норми, початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких, відповідно до умов
договор, у визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Аналогічні висновки містяться у
Постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пункту 3.1 Умов та правил
надання банківських послуг (далі-
Умови), для надання послуг Банк
відкриває Клієнту картрахунок та видає
Клієнту карту, їх вид та строк дії
визначено в заяві та Пам'ятці клієнта,
підписанням якого Банк та клієнт
укладають договір про надання
банківських послуг (а.с.9-12).

Згідно з п.5.3 Умов, строк та порядок
погашення по кредиту (кредитний ліміт,
кредитна лінія) по платіжним картам з
встановленим мінімальним обов'язковим
платежем приведений в Пам'ятці клієнта.
Платіж включає плату за користування
кредитом, яка передбачена Тарифами, та
частину заборгованості по кредиту.

У порядку ч.2 ст.303 ЦПК України,
апеляційним судом досліджені нові
докази у справі - відомості з програми
комп'ютерного обліку позивача щодо
кредитної карти, виданої відповідачці
за даним договором та Тарифи. Так, строк
дії кредитної картки НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_3 визначений липнем 2009 р. (а.с.83).

З заяви позичальника ОСОБА_3 видно, що
їй видано кредитну картку НОМЕР_1, тобто
це є та сама картка (а.с.8).

В Тарифах, які є складовою частиною
Договору, передбачено щомісячне
погашення заборгованості по кредиту у
розмірі 7% від залишку заборгованості.
Погашення кредиту здійснюється шляхом
поповнення рахунку готівкою або у
безготівковому порядку до 25 числа
місяця, наступного за звітним (а.с.112).

Як зазначалося вище, сторони
встановили виконання зобов'язань
внесенням щомісячних платежів у
розмірі 7% від залишку заборгованості,
останній платіж в сумі 11 грн. 29 коп.
нарахований за березень 2011 року.

У той час з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся 31 січня 2014 року, включивши до
позовних вимог всю заборговану суму,
строк сплати якої сплинув за три роки
до пред'явлення позову.

Вимоги банку про стягнення з
відповідачки заборгованості, що
існувала станом на 31 грудня 2010 року,
задоволенню не підлягають за пропуском
позовної давності.

З огляду на викладене та з врахуванням
висновків, що містяться в у Постанові
Верховного Суду України від 6 листопада
2013 року у справі №6-116 цс13, правомірним
періодом стягнення є період з 31 грудня
2011 року по 31 грудня 2013 року.

Згідно з наданого банком розрахунку,
який не спростований відповідачем,
заборгованість ОСОБА_3 за період з 31
грудня 2011 року по 31 грудня 2013 року
становить 9895 грн.73 коп. та складається
з: заборгованості за кредитом - 59 грн.03
коп., заборгованості за відсотками - 9836
грн.70 коп. (а.с.5-7, 110).

Як вбачається з матеріалів справи,
судовим наказом Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 12.06.2008 року з
відповідача ОСОБА_3 стягнуто на користь
банку суму заборгованості 8990 грн.60 коп.
(а.с. 4).

Таким чином, заборгованість, яка
підлягає стягненню з відповідачки
ОСОБА_3 складає 904 грн. 43 коп.( 9836 грн.70
коп. - 8990 грн.60 коп. = 904 грн. 43 коп.), а
також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 45 грн. 22
коп. - штраф (процентна складова), а
всього 1449 грн.60 коп.(а.с.3, 98).

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції, згідно з п.4 ст.309 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» в сумі 1449 грн.60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

За матеріалами справи стягненню з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» підлягає судовий
збір в сумі 14 гривень 50 копійок.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України ,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
№ бн від 11.07.2006 року в сумі 1449 гривень 65
копійок. та судовий збір в сумі 14 грн. 50
коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: