АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8811/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Заєць Т.О.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

26 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенко Д.Р.

- Музичко С.Г

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу
Святошинського районного суду міста
Києва від 30 травня 2014 року про
залишення без розгляду заяви про
перегляд заочного рішення в цивільній
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и л
а:

Ухвалою Святошинського районного суду
міста Києва від 30 травня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 02.04.2013 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить ухвалу Святошинського
районного суду міста Києва від 30 травня
2014 року скасувати та постановити нову
ухвалу про задоволення заяви про
перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 02.04.2013 року.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
оскаржувана ухвала суду 1-ї інстанції є
необґрунтованою. Вказує на те, що
залишаючи заяву про перегляд заочного
рішення без розгляду, суд 1-ї інстанції
посилався на те, що ОСОБА_3 був належним
чином повідомлений про розгляд даної
справи судом, отримував документи суду
за допомогою поштового зв'язку,
телефонограм та телеграм, а тому
безпідставно пропустив строк на подачу
заяви про перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 02.04.2013 року. Вважає такі
висновки суду 1-ї інстанції
безпідставними, так як будь-яких
поштових відправлень від
Святошинського районного суду міста
Києва відповідач не отримував, а
підписи, які містяться в повідомленнях
про вручення поштових відправлень,
йому не належать. Також, зазначає, що
телефонний номер на який Святошинський
районний суд міста Києва направляв
відповідачу телефонограми не належить
ОСОБА_3, оскільки в силу життєвих
обставин останній взагалі не має
телефонного апарату та відповідного
телефонного номеру. Дані обставини
унеможливили відповідачу належним
чином захистити свої права та
охоронювані інтереси. Суд 1-ї інстанції
не встановив дійсні обставини справи
та прийшов до передчасного висновку
про залишення без розгляду заяви
відповідача про перегляд заочного
рішення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
та його представники ОСОБА_5 і ОСОБА_8
повністю підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 проти доводів
апеляційної скарги заперечував
посилаючись на те, що ухвалу суду
постановлено з дотриманням вимог
закону, а доводи апеляційної скарги є
безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 02 квітня 2013 року
Святошинським районним судом міста
Києва було ухвалено заочне рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3
про стягнення боргу було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
заборгованість за договором позики в
розмірі 400 000 грн. та судовий збір в
розмірі 3 441 грн.

Копію заочного рішення від 02.04.2013 року
Святошинським районним судом міста
Києва рекомендованим поштовим
відправленням було направлено на
адресу ОСОБА_3.

З повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення вбачається, що ОСОБА_3
отримав заочне рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 02.04.2013
року - 12 квітня 2013 року ( а.с. 40).

16 травня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Святошинського районного суду міста
Києва з заявою про перегляд заочного
рішення від 02.04.2013 року.

Ухвалою Святошинського районного суду
міста Києва від 30 травня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 02.04.2013 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу залишено без розгляду.

Постановляючи дану ухвалу, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3
пропустив строки подачі заяви про
перегляд заочного рішення, встановлені
ст.228 ЦПК України, без поважних причин
та не просить поновити йому строк на
подачу заяви про перегляд заочного
рішення від 02.04.2013 року.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції повністю
відповідає фактичним обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно з ч.2 ст.228 ЦПК України заяву про
перегляд заочного рішення може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Статтею 69 ЦПК України встановлено, що
перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Оскільки відповідач заочне рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 02.04.2013 року отримав 12 квітня
2013 року, то десятиденний денний строк
на подання зави про перегляд заочного
рішення від 02.04.2013 року закінчився
22.04.2013 року. Проте, ОСОБА_3 звернувся до
Святошинського районного суду міста
Києва з заявою про перегляд заочного
рішення від 02.04.2013 року лише 16.05.2014 року,
тобто з пропуском строку на таке
звернення.

Відповідно до вимог ст.72 ЦПК України
право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Згідно вимог ст.73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин. Питання про поновлення чи
продовження пропущеного строку
вирішує суд, у якому належало вчинити
процесуальну дію або до якого потрібно
було подати документ чи доказ.

Клопотання про поновлення строку на
подачу заяви про перегляд заочного
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 02.04.2013 року ОСОБА_3 не
подавав та у самій заяві про поновлення
такого строку не просив.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду 1-ї
інстанції про те, що ОСОБА_3
безпідставно пропустив строки подачі
заяви про перегляд заочного рішення,
встановлені ст.228 ЦПК України, а тому
таку заяву необхідно залишити без
розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
будь-яких поштових відправлень від
Святошинського районного суду міста
Києва відповідач не отримував, а
підписи, які містяться в повідомленнях
про вручення поштових відправлень,
йому не належать, колегія суддів вважає
безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
статті 60 ЦПК встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, заперечень,
крім випадків, установлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянтом не надано ні суду 1-ї
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції належних та допустимих
доказів на підтвердження даних
доводів.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що судом 1-ї
інстанції, всупереч вимог цивільного
законодавство, не було постановлено
ухвали про заочний розгляд справи, з
огляду на наступне.

Частиною 1 статті 225 ЦПК України
встановлено, що про заочний розгляд
справи суд постановляє ухвалу.

Проте, процесуальним законом не
встановлено вимоги щодо форми її
прийняття, а тому така ухвала може бути
оформлена як окремий процесуальний
документ або постановлена без виходу
суду до нарадчої кімнати із занесенням
до журналу судового засідання (частини
1, 2 ст. 210 ЦПК).

З журналу судового засідання
Святошинського районного суду міста
Києва від 02.04.2013 року вбачається, що
судом було постановлено ухвалу про
заочний розгляд справи без виходу до
нарадчої кімнати із занесенням ухвали
до журналу судового засідання, що не
суперечить вимогам процесуального
законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду також не
спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції є бґрунтованою, постановлена
з дотриманням норм процесуального
права, а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
міста Києва від 30 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: