Справа № 462/8768/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/3275/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Курій Н.М.

секретаря - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 14 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про надання дозволу на
вивіз дитини за кордон без згоди
батька,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 14 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

Вважає оскаржуване рішення незаконним,
необ'єктивним, необґрунтованим та
таким, що ухвалене з порушенням норм
матеріального права.

Зазначає, що судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи. Не взято до уваги, що ОСОБА_3,
який є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
самоусунувся від участі у вихованні
сина, практично з ним не спілкується, не
провідує, не цікавиться його розвитком,
бажаннями та ін. та чинить їй перешкоди
належно виховувати сина, не даючи згоди
на тимчасові поїздки дитини за кордон.

Вважає, що поїздки за кордон є
необхідними для дитини, оскільки такі
будуть сприяти всебічному розвитку,
пізнанню нового та поглибленню знань.
Вказує, що у зв'язку із незрозумілою
позицією відповідача син втратив
можливість відвідати літню
Американсько- Англійську школу у
Вроцлаві Республіки Польща в період з
30.05.13 р. по 20.06.13 р. Крім того, син
навчається у державній музичній школі
№ 2 ім. Колесси та є здібним учнем, і міг
бути зарахованим до числа учнів для
участі у міжнародних конкурсах, що
дозволило б йому відвідувати з
концертами інші країни.

Просить рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 14 березня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язкі
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтями 1, 3, 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в»їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянин України має право
виїхати з України.

Правила перетинання державного
кордону України громадянами України
встановлюються Кабінетом Міністрів
України відповідно до цього Закону та
інших законів України. За відсутності
згоди одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина за кордон
може бути дозволено підставі рішення
суду.

Відповідно до п.18 «Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення» оформлення проїзного
документа у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі між собою,
здійснюється на підставі заяви того з
батьків, з ким проживає дитина.

Встановлено, що сторони є батьками
неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який після розірвання шлюбу, постійно
проживає з матір'ю - позивачем ОСОБА_2

В засіданні колегії суддів. як і в суді
першої інстанції відповідач ствердив,
що не відмовляється від надання
дозволу на тимчасовий виїзд дитини за
кордон, однак заперечує проти надання
такого дозволу без визначення періоду
перебування дитини за кордоном та у
невизначеній державі. Наголосив на
тому, що до подачі позову до суду
позивачка не зверталася до нього з
вимогою про надання дозволу на
тимчасовии виїзд дитини за кордон.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що позивачем не надано
доказів про звернення до відповідача з
пропозицією надання згоди на виїзд
дитини за межі України та відмову
останнього у дачі такої згоди, та що
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" не передбачено надання
дозволу на багаторазове вивезення
дитини за кордон, тим більше без
зазначення країни, мети поїздки та
терміну перебування.

Позивачем також не доведено, що
відповідач відмовився надати дозвіл
на виготовлення проїзних документів
дитини, та що така зверталася за
отриманням проїзного кумента до
відповідних органів.

З наведених мотивів, підстав для
задоволення скарги та скасування
рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.307.314,315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 14 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: