Провадження № 2/337/996/2014
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року
Хортицький районний суд м.
Запоріжжя

в складі головуючого судді
Ширіної С.А.

при секретарі
Ципцюрі І.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, суд -

в с т а
н о в и в :

Позивач звернувся в суд з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
від 06.03.2009 року, на підставі якого
відповідачу видано кредит в сумі 6500
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Просив стягнути суму заборгованості за
кредитом - 4416 грн. 82 коп. та судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник
позивача Піскун О.Г, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила
позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала у повному
обсязі надав письмові заперечення, в
яких просила застосувати строк
позовної давності за вищевказаним
позовом.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
повно та всебічно з`ясувавши обставини
справи, розглянувши надані докази,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв`язок у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як «строк
дії договору», так і «строк (термін)
виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.
ст. 1050 ЦК України).

Встановлено, що 06 березня 2009 року, Банк
надав ОСОБА_2 кредит у сумі 6 500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30,00% річних на залишок
заборгованості (а.с.9).

При оформленні кредитної картки
позичальник була ознайомлена і
погодилася з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу кредиту
(а.с.9 зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

В заяві про відкриття банківського
рахунку і отримання кредитної картки
відповідач зазначив про свою згоду з
тим, що вказана заява разом з Умовами
надання споживчого кредиту, Правилами
користування кредитною карткою і
Тарифами складають договір, укладений
між ним і банком про надання
банківських послуг (а.с.9).

Умовами і правилами надання
банківських послуг передбачено, що для
надання послуг Банк відкриває клієнту
картковий рахунок, його вид і строк дії
визначений в заяві і в пам'ятці клієнта,
підписанням якої клієнт і Банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору являється дата відкриття
рахунку, зазначена в розділі «відмітки
Банку. Договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк. Погашення кредиту здійснюється
шляхом поповнення рахунку готівкою або
у безготівковому порядку. Строки і
порядок погашення кредиту (кредитного
ліміту, кредитної лінії) по платіжним
карткам з встановленим мінімальним
обов'язковим платежем наведений у
Пам'ятці клієнта, яка являється
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частку заборгованості по Кредиту. При

порушенні строків платежів
позичальник зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми
позову, (п.п.3.1; 3.2; 5.2; 5.3; 8.6; 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг:
а.с.11-16).

Пам'яткою клієнта та Тарифами на
обслуговування продуктового ряду
«событие» передбачено щомісячне
погашення заборгованості по кредиту,
процентам і комісіям (мінімальний
платіж), розмір якого складає 7% від
залишку заборгованості на кінець
звітного періоду, але не менше 50
гривень.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, у зв'язку із
чим станом на 28 лютого 2014 року має
заборгованість в загальній сумі 4416 грн.
82 коп., із яких 3 540 грн. 22 коп. -
заборгованість за кредитом; 190 грн.08
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 186 грн.52 коп. -
штраф (процентна складова) (а.с.5-8).

Сторони встановили як строк дії
договору - протягом 12 місяців з моменту
його підписання, а якщо протягом цього
строку ні одна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк (п.9.12 Умов
і правил), так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - до кінця місяця, наступного
за звітним (див. тарифи на
обслуговування).

Таким чином, Пам'яткою клієнта та
Тарифами на обслуговування, які є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.З ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 отримала кредитні кошти 06
березня 2009 року, щомісячні зобов'язання
з погашення кредиту належним чином не
виконувала, з стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся до суду 31 березня 2013 року.

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

У даній справі судом встановлено, що
згідно з умовами кредитного договору
(п.5.2, 5.3 Умов і правил, Тарифи і Пам'ятка)
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами) в розмірі 7%
залишку заборгованості на кінець
звітного періоду, але не менше 50 грн. до
кінця місяця, наступного за звітним, а
також встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту і процентів
повинно здійснюватись позичальником
частинами кожного місяця, наступного
за місяцем, в рахунок якого вносяться
кошти, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

У зв'язку з наведеним посилання
відповідача про те, що строк дії
договору, а отже і строк

виконання боргового зобов'язання
сплинув та у позивача відсутні
підстави для вимог банку про стягнення
заборгованості на час звернення до
суду ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права.

Таким чином, аналізуючи норми
ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти
висновку про те, що у разі порушення
боржником строків сплати чергових
платежів, передбачених договором,
відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
кредитор протягом всього часу - до
закінчення строку виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики, що підлягає сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Із наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що позичальник почав
порушувати умови кредитного договору з
30 листопада 2012 року. З відповідним
позовом до суду Банк звернувся у
березні 2014 року.

Доводи відповідача про те, що у зв'язку
із спливом загального строку позовної
давності забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, через
що у задоволенні позову повинно бути
відмовлено, є безпідставними і
спростовуються вищевказаними
письмовими доказами і фактичними
обставинами справи.

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК
України, суд вважає необхідним
стягнути відповідача судові витрати,
які були понесені позивачами по сплаті
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 631,1050 ЦК
України та керуючись ст. ст. 3, 5 - 8, 10, 11, 60,
88, 208 - 210 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, іпн НОМЕР_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором від 06 березня 2009
року у загальній сумі 4416 грн. 82 коп., із
яких 3 540 грн. 22 коп. - заборгованість за
кредитом; 190 грн.08 коп. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
а також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина); 186 грн.52 коп. - штраф(процентна
складова) .

Стягнути з ОСОБА_2 іпн НОМЕР_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 243 грн.
60 коп. компенсації судових

витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Хортицький районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
С.А. Ширіна