Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Юровської Г.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Львівської міської ради про
визнання незаконною та скасування
ухвали, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 14 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 10 лютого 2014 року

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що він на підставі договору
купівлі-продажу, укладеного 03 червня 2011
року між ним та Національною спілкою
художників України, є власником
нерухомого майна - приміщень та
фундаментів окремої будівлі - пам'ятки
історії та культури підприємства
громадської організації «Львівський
художньо-виробничий комбінат»
Львівської обласної організації
Національної спілки художників
України, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Під час розгляду цивільної справи за
позовом ТОВ «Центр розвитку
нерухомості» до Національної спілки
художників України, ОСОБА_6, ОКП
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації», третя особа
- приватний нотаріус ОСОБА_7, про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу та визнання незаконною
та скасування державної реєстрації
права власності, позивачу стало відомо
про наявність ухвали Львівської
міської ради від 09 лютого 1995 року «Про
будинок на АДРЕСА_1».

Позивач вважає вказану ухвалу такою, що
прийнята з порушенням вимог
законодавства України та такою, що
грубо порушує його права як власника
нерухомого майна, оскільки цією
ухвалою, зокрема, встановлено, що
власником будинку АДРЕСА_1 є Львівська
міська рада народних депутатів, хоча,
на думку позивача, ця будівля належала
іншій особі.

На підставі того, що оскаржуваною
ухвалою вирішено питання правової долі
майна, яке на час звернення до суду,
належить йому та може стати підставою
для порушення його прав як власника
цього майна, позивач просив визнати
неправомірною та скасувати ухвалу
Львівської міської ради народних
депутатів «Про будинок на АДРЕСА_1» від
09 лютого 1995 року.

Ухвалою Галицького районного суду м.
Львова від 14 жовтня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 10
лютого 2014 року, відмовлено у відкритті
провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить вказані
судові рішення скасувати і передати
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, за
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
даний спір не підлягає розгляду в судах
у порядку цивільного судочинства,
оскільки між сторонами спірні
правовідносини виникли у зв'язку зі
здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а тому на них розповсюджується
юрисдикція адміністративних судів.

З такими висновками судів погодитися
не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен при вирішенні спору щодо
його цивільних прав та обов'язків має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в суді, до
підсудності якого вона віднесена
процесуальним законом (ст. 8 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»).

За змістом ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо:

- захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;

- інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» № 3 від 01
березня 2013 року роз'яснено, що суди
мають виходити із того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

З урахуванням вказаного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_6 (фізичної особи)
про визнання неправомірним та
скасування ухвали міської ради, не є
вимогами публічно-правового характеру,
а носять цивільно-правовий характер,
оскільки позивач обґрунтовує позовні
вимоги порушенням його права власності
на нерухоме майно, тобто у справі існує
спір про право, який підлягає розгляду
у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вказаного, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувані
судові рішення на підставі ст. 342 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею до суду першої інстанції
питання про відкриття провадження,
оскільки при вирішенні цього питання
судами був порушений встановлений
законодавством порядок.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 14 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 10 лютого 2014 року скасувати, питання
відкриття провадження у справі
передати до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана
Г.В. Юровська