АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/4926/14
Справа: № 642/3920/14-ц
Категорія: стягнення заборгованості
Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:
Головуючого: судді - Даниленка В.М.,
суддів: - Швецової Л.А., Тичкової
при секретарі: Каменській Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
ухвалу Ленінського районного суду м.
Харкова від 28 травня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2014 року позивач - Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі: ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до Ленінського
районного суду м. Харкова з
вищезазначеним позовом про стягнення з
позичальниці ОСОБА_4 заборгованості за
Кредитним договором № HAFGRX12970047 від
04.12.2006 року в загальній сумі 11 801,47 грн.
Ухвалою судді Ленінського районного
суд м. Харкова від 06 травня 2014 року було
відкрите провадження у цивільній
справі за вищевказаним позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» та призначено її до
розгляду в судовому засіданні по суті
заявлених позовних вимог.
Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 28 травня 2014 року
провадження у цивільній справі за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором закрито на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.
Не погодившись із таким процесуальним
рішенням районного суду, позивач - ПАТ
КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі
просить скасувати зазначене судове
рішення та направити справу до того ж
суду першої інстанції для продовження
розгляду її по суті заявлених позовних
вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
посилається на незаконність та
безпідставність оскаржуваної ухвали,
оскільки при вирішенні питання про
закриття провадження у справі судом
першої інстанції були порушені вимоги
цивільного процесуального
законодавства, що регулюють це питання.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що вона підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Повноваження апеляційного суду
визначені у статті 307 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті
307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати ухвалу, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 1 статті 311
ЦПК України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції, зокрема є:

- неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

- порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Постановляючи ухвалу про закриття
провадження у справі за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
суд першої інстанції виходив із того,
що згідно довідки відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Харківській області боржниця
ОСОБА_4 померла 13.04.2013 року, а тому
провадження в цій справі підлягає
закриттю.

Однак, із таким висновком районного
суду судова колегія погодитись не може,
оскільки цей висновок є помилковим і
таким, що не ґрунтується на законі.

Закриття провадження у справі - це
форма закінчення розгляду цивільної
справи без ухвалення рішення суду,
наслідком якої є неможливість
повторного звернення до суду з тим
самим позовом.

Підстави для закриття провадження у
справі визначені в ст. 205 ЦПК України, їх
перелік є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
на який послався районний суд,
приймаючи оскаржуване процесуальне
судове рішення, суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі в разі,
якщо померла фізична особа, яка була
однією із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

За загальним правилом
правонаступництво не допускається у
зобов'язаннях, які нерозривно пов'язані
з померлою особою, зокрема таких що
пов'язані з: поновленням на роботі;
особистими немайновими правами; правом
на відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; правом на аліменти, пенсію,
допомогу або інші виплати, встановлені
законом тощо.

Відповідно до ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні правовідносини, що виникли між
сторонами, мають майновий, а не
особистий характер, тобто
правовідносини, які допускають
правонаступництво.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Таким чином, встановивши, що фізична
особа - боржниця ОСОБА_4, яка була однією
із сторін у справі, померла, суд першої
інстанції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201
ЦПК України повинен був зупинити
провадження у справі з метою виявлення
та залучення до участі в її розгляді
спадкоємців останньої і лише в разі
відсутності таких, вирішувати питання
по суті заявленого позивачем ПАТ КБ
«ПриватБанк» цивільно-правового спору
з урахуванням положень ст.ст. 608, 1277 ЦК
України.

Крім того, судова колегія звертає увагу
й на те, що відповідно до ст.ст. 9, 18
Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»
безспірними доказами смерті фізичної
особи є актовий запис про її смерть та
свідоцтво про смерть, а не довідка
відповідного відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи
оскаржуване процесуальне судове
рішення, на зазначені положення
цивільного та цивільного
процесуального законодавства належної
уваги не звернув, а тому безпідставно
закрив провадження у цивільній справі
за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором на підставі п. 6 ч. 1
ст. 205 ЦПК України, чим фактично
позбавив позивача його
конституційного права на судовий
захист своїх інтересів..

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, оскаржувана ухвала Ленінського
районного суду м. Харкова від 28 травня
2014 року не може бути визнана
обґрунтованою й такою, що постановлена
з дотриманням вимог процесуального
закону, в зв'язку з чим судова колегія
вважає за необхідне на підставі п.п. 1, 4
ч. 1 ст. 311 ЦПК України скасувати це
судове рішення, а справу направити до
того ж суду першої інстанції для
продовження її розгляду в іншому
складі.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Харкова від 28 травня 2014 року -
скасувати.

Матеріали цивільної справи за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором направити до того
ж суду першої інстанції для подальшого
її розгляду в іншому складі.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно з моменту її
проголошення, є остаточною й
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: