Справа № 296/1933/12-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Рожкової О.С.,

секретаря с/з- Каторжинської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Комунального підприємства
«Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Житомирської обласної ради, за участю
третіх осіб Житомирської міської ради,
Комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство НОМЕР_3» Житомирської
міської ради про скасування технічного
паспорту на житловий будинок,
скасування реєстраційних номерів про
право власності на будинок,
встановлення факту розміщення
цокольного поверху в будинку,
зобов'язання повернути цокольне
приміщення у спільну сумісну власність
власників будинку та виселення,-

В С Т А Н О
В И В:

В лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовною заявою до Житомирської
міської ради, Комунального
підприємства «Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Житомирської обласної
ради, про скасування рішення
Житомирської міської ради про
приватизацію цокольного поверху
будинку АДРЕСА_1, зобов'язання
Житомирської міської ради повернути
цокольне приміщення у спільну сумісну
власність власників будинку АДРЕСА_1,
зобов'язання КП «Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації» скасувати технічні
паспорти та реєстраційні номери про
право власності на майно, що
знаходиться на цокольному поверсі
житлового будинку АДРЕСА_1,
встановлення факту розміщення під
квартирою АДРЕСА_1 цокольного поверху в
якому не допускається розміщення
житлових приміщень.

15.06.2010 року позивач ОСОБА_2 уточнила
позовні вимоги (т.1, а.с.18-19) з
урахуванням яких в якості відповідачів
зазначила Комунальне підприємство
«Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Житомирської обласної ради та ОСОБА_3,
до яких пред'явила вимоги про:

- скасування технічного паспорту на
житловий будинок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3,

- скасування реєстраційних номерів про
право власності на будинок НОМЕР_1 на
ім'я ОСОБА_3,

- встановлення факту розміщення
під квартирою АДРЕСА_1 цокольного
поверху в якому не допускається
розміщення житлових приміщень,

- відновити становище, що існувало
до порушення шляхом виселення ОСОБА_3 з
напівпідвального приміщення будинку
АДРЕСА_1.

Разом з тим, позивач не відмовилася від
вимог первісної позовної заяви від
03.02.2010 року в частині скасування
рішення Житомирської міської ради про
приватизацію цокольного поверху
будинку АДРЕСА_1, зобов'язання
Житомирської міської ради повернути
цокольне приміщення у спільну сумісну
власність власників будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що проживає в
одноповерховому будинку за адресою:
АДРЕСА_1 в згаданому будинку.
Відповідач ОСОБА_3, відповідно до
договору дарування є власником 17/100
частин домоволодіння АДРЕСА_2. В
технічному паспорті ОСОБА_3, виданому
КП «Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації», зазначено,
що остання є співвласником 17/100
домоволодіння НОМЕР_1, хоча фактично
відповідач ОСОБА_3 проживає в
цокольному поверсі будинку НОМЕР_2 и
користується квартирою НОМЕР_3.
Оскільки, цокольний поверх, на думку
позивача, є допоміжним приміщенням -
підвалом та призначене для
забезпечення потреб усіх власників
квартир в спірному будинку, то видача
технічного паспорту на імя ОСОБА_3 на
житловий будинок НОМЕР_1 порушує права
позивача на користування приміщення
загального користування, яке
знаходиться в цокольному поверсі
будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала з підстав,
викладених в позовній заяві. Подала
заяву про залишення без розгляду
позовних вимог до Житомирської міської
ради в частині скасування рішення
Житомирської міської ради про
приватизацію цокольного поверху
будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала в
повному обсязі за безпідставністю.

Представник Житомирської міської ради
позов не визнав, просив відмовити в
його задоволенні.

Відповідач Комунальне підприємство
«Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Житомирської обласної ради, та третя
особа Комунальне підприємство
«Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
НОМЕР_3» Житомирської міської ради в
судове засідання своїх представників
не направили, поро час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Ухвалою суду від 18.04.2014 року клопотання
позивача ОСОБА_2 задоволено, позовні
вимоги ОСОБА_2 до Житомирської міської
ради про скасування рішення
Житомирської міської ради про
приватизацію цокольного поверху
будинку АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, її
представника, відповідача ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Житомирської міської ради №
848 від 23.11.1965 року загальне
будинковолодіння по АДРЕСА_3
складалося з двох окремих житлових
будинків, кожен з яких мав окрему
адресу. Враховуючи розміщення житлових
будинків, надвірних службових будівель
на присадибних ділянках та неможливісь
виділу для кожного будинку
самостійного виїзду на вулицю,
вирішено рахувати неможливим розділ
домоволодіння на декілька самостійних
домоволодінь.

Рішенням виконкому Житомирської
міської ради № 12 від 11.01.1996 року
вищевказаним будинкам присвоєна нова
адреса:

- АДРЕСА_3 - АДРЕСА_2,

- АДРЕСА_4 - АДРЕСА_1.

На підставі договору від 12.06.1991р. ОСОБА_5
стала власником 1/4 частини
домоволодіння в АДРЕСА_4. Домоволодіння
складається з двох будинків жилою
площею 142,4 кв.м. та 18,3 кв.м.

Згідно договору дарування від 26.07.2006р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 передала
безоплатно у власність ОСОБА_3 17/100
частин домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2, що складається з жилого
будинку літ. «А» жилою площею 141,6кв.м. та
жилого будинку літ. «Б» жилою площею 18,3
кв.м. До домоволодіння належить сарай
та уборна.

Згідно даних КП "Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації" (лист від 20.04.2010р. №1393)
право власності на нерухоме майно -
будинковолодіння АДРЕСА_1
зареєстровано за:

- ОСОБА_5 - 1/4 ід.ч.;

- ОСОБА_8 - 1/10 ід.ч.;

- ОСОБА_7 - 29/100 ід.ч.;

- ОСОБА_3 - 17/100 ід.ч.;

- ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_2, ОСОБА_10- 22/100
ід.ч.,

- Житомирським міськвиконкомом - 14/100
ід.ч.

В користуванні ОСОБА_8 знаходиться
будинок по АДРЕСА_2, а інших
співвласників - будинок №13.

З листів КП "Житомирське обласне
міжміське бюро технічної
інвентаризації" №3617 від 31.10.2012 року,
№25/с-59-4 від 11.03.2011р., №25/с-59 від 05.01.2011р.
вбачається, що при оформленні
документів співвласникам будинку
АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 бюро
технічної інвентаризації допустило
неточність в нумерації будинку, в якому
проживають останні та помилково
замість адреси АДРЕСА_1, зазначено -
АДРЕСА_2.

Відповідно до листа КП "Житомирське
обласне міжміське бюро технічної
інвентаризації" №847 від 18.03.2010р. за
адресою: АДРЕСА_1 згідно наявних
документів рахується домоволодіння,
яке складається з двох житлових
будинків під літерами «А» та «Б» та
господарських споруд. Обидва житлові
будинки належать громадянам на праві
спільної часткової власності, тобто
кожен власник має та зареєстрував за
собою належну йому ідеальну частку
всього домоволодіння.

Вищевказані обставини встановлені
ухвалою Апеляційного суду
Житомирської області від 31.05.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_11 в інтересах
ОСОБА_8 до ОСОБА_7, ОСОБА_12, КП
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації" про визнання
недійсним договору дарування,
припинення права власності, виключення
записів про реєстрацію права власності
(т.2, а.с.125-126).

Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Із зазначених позивачем предмета та
підстав позову вбачається, що
предметом спору є скасування
технічного паспорту на житловий
будинок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК
України цивільні права і обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Кожна особа
має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Слід зауважити, що власник порушеного
права може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права. Частіше за все спосіб
захисту порушеного права прямо
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Таким чином, технічний паспорт не є
актом нормативного або
індивідуального характеру, який може
бути оскаржено у спосіб, встановлений
законом. Технічний паспорт не є
правовстановлюючим документом, а лише
відображає технічні характеристики
будівель на момент обстеження, а його
оскарження не передбачено чинним
законодавством в якості способу
захисту прав.

Крім того, допущена бюро технічної
інвентаризації неточність у
технічному паспорті ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в
нумерації будинку АДРЕСА_2 замість
АДРЕСА_1, жодним чином не порушує прав
позивача ОСОБА_2, як власника АДРЕСА_1.

Отже, вимоги ОСОБА_2 в частині
скасування технічного паспорту на
житловий будинок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3
є безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно№11636914 від 23.08.2006 року
ОСОБА_3 є власником 17/100 частин будинку
за адресою: АДРЕСА_2, що складається з
жилого будинку літ. «А» жилою площею
141,6кв.м. та жилого будинку літ. «Б» жилою
площею 18,3 кв.м. До домоволодіння
належить сарай та уборна (а.с.115-116).

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від13.03.2012 року,
залишеним без змін Ухвалою
Апеляційного суду Житомирської
області від 31.05.2012 року, в задоволенні
позову

ОСОБА_11, ОСОБА_8 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, КП
"Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації" про визнання
договору дарування від 26.07.2006 року за
№2180 недійсним та припинення права
власності ОСОБА_3, ОСОБА_7, виключення
записів про реєстрацію права власності
з реєстру прав власності на нерухоме
майно відмовлено за безпідставністю.

Зазначені рішення набрали законної
сили, а тому обставини, встановлені
ними, в силу ст.61 ЦПК України
доказуванню не підлягають.

Отже, вказаними судовими рішеннями
встановлено, що ОСОБА_3 на законних
підставах, правомірно володіє 17/100
частин у будинку АДРЕСА_1, а тому вимоги
ОСОБА_2 про скасування реєстраційних
номерів про право власності на
вказаний житловий будинок на ім'я
ОСОБА_3 є безпідставними, суд відмовляє
в їх задоволенні.

Ухвалою Апеляційного суду
Житомирської області від 29.01.2013 року
встановлено, що переоформлення
підвальних приміщень у будинку АДРЕСА_1
у якість житлових не відбувалось, так
як в поетажному плані та експлікації до
нього від 13.11.1955 року, зазначені
приміщення рахуються у якості житлових
і до сьогодні рахуються житловими
приміщення (а.с.128-130).

Вказаний факт підтвердив і представник
Житомирської міської ради в судовому
засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог ОСОБА_2 про встановлення факту
розміщення під квартирою АДРЕСА_1
цокольного поверху, в якому не
допускається розміщення житлових
приміщень, а також похідних вимог про
зобов'язання Житомирської міської ради
повернути цокольне приміщення у
спільну сумісну власність власників
будинку АДРЕСА_1.

Статтею 356 Цивільного Кодексу України
визначено, що власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з
них у праві власності є спільною
частковою власністю.

Відповідно до ст.358 Цивільного Кодексу
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їх спільною
частковою власністю.

Судами різних інстанцій неодноразово
встановлювалось, що житлові будинки
АДРЕСА_2 знаходяться в спільній
частковій власності співвласників. В
будинку склався фактичний порядок
користування спільним майном, за яким
зокрема, за ОСОБА_3 рахується квартира 3.

Вироком Корольовського районного суду
м. Житомира від 07.11.2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 29.01.2013 року,
встановлено, та не потребує
доказуванню, що спірне приміщення, яке
знаходиться в будинку АДРЕСА_2, є
житловим та належить ОСОБА_3 на праві
приватної власності, а тому вона
правомірно ним користується, а права
ОСОБА_2 відносно користування
підвальним приміщенням не порушені,
оскільки вказане майно їй ніколи не
належало.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_2 є безпідставними і такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 61, 212-215, 218, 292, 294
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3,
Комунального підприємства
«Житомирське обласне міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Житомирської обласної ради, за участю
третіх осіб Житомирської міської ради,
Комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство НОМЕР_3» Житомирської
міської ради в повному обсязі.

На рішення, протягом 10 днів з дня його
проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області через
Корольовський районний суд м. Житомира.

Суддя
О. С. Рожкова