АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22-ц/796/8517/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Козлов Р.Ю.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Кабанченко О.А., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 19 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Даніель», третя особа: ОСОБА_3 про
визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 19 травня 2014 рокув
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Даніель», третя
особа: ОСОБА_3 про визнання договору
поруки припиненим - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій просить
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 19 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені належно, тому в
порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2
подав клопотання про перенесення
судового засідання в зв'язку з
зайнятістю в Апеляційному
адміністративному суді, однак доказів
на підтвердження клопотання не надав, в
зв'язку з чим колегія суддів не визнає
причину його неявки поважною.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду та
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, дійшла наступного
висновку.

Судом встановлено, що 17 липня 2007 року
між ТОВ «КБ «Даніель»,
правонаступником якого є ПАТ
«Комерційний банк «Даніель», та
третьою особою у справі ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, згідно з
умовами якого банк надав
позичальникові кредит в розмірі 430 000
доларів США, а позичальник у свою чергу
зобов'язався повернути вказану суму у
строк до 16 липня 2022 року із сплатою
обумовлених сторонами відсотків
річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3
умов кредитного зобов'язання, 17 липня
2007 року між позивачкою та відповідачем
було укладено договір поруки, згідно з
умовами якого позивачка поручилася
перед банком за повне та своєчасне
повернення божником суми кредитних
коштів та сплату відсотків річних.

31 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ПАТ
«Комерційний банк «Даніель» укладено
додаткову угоду до кредитного договору
від 17 липня 2007 року №4. Відповідно до
абзацу другого пункту 5.3 додаткової
угоди нараховані відсотки за
користування кредитом за період з 01
травня 2010 року по 31 липня 2010 року
боржник зобов'язується сплатити у
вересні 2010 року.

Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги
позивачка посилається на те, що шляхом
укладання даної додаткової угоди
сторони основного зобов'язання
фактично змінили строки та порядок
сплати відсотків, що призвело до
збільшення обсягу її відповідальності.
Оскільки своєї згоди на внесення таких
змін до кредитного договору вона як
поручитель не надавала, договір поруки
є припиненим.

Частина 1 статті 559 ЦК України
передбачає, що порука припиняється у
разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Проте, як вбачається з пункту 5.3
вищевказаної додаткової угоди,
вчиняючи даний правочин сторони
основного зобов'язання домовилися, що
боржник зобов'язується у вересні 2010
року сплатити відсотки, які були
нараховані за травень-липень 2010 року,
проте сплачені не були. При цьому,
розмір відсотків за користування
кредитом у вказаний період залишається
незмінним, додаткових нарахувань умови
зазначеного правочину не передбачають.

З огляду на викладене, висновок
позивачки про те, що укладання
додаткової угоди №4 призвело до
збільшення обсягу її відповідальності
як поручителя, є помилковим.

Оцінивши надані суду докази
відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК
України, а також достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що доводи позивача не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, а тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що
згідно додаткової угоди нараховані
відсотки за користування кредитом за
період з 01 травня 2010 року по 31 липня 2010
року, які боржник зобов'язується
сплатити у вересні 2010 року, і ця
домовленість призвела до зміни розміру
процентів за основним зобов'язанням та
призвела до збільшення обсягу
зобов'язання поручителя, колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки як
встановлено судом розмір відсотків за
користування кредитом у вказаний
період залишився незмінним та
додаткових нарахувань умови
додаткової угоди не містять.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
впливають на правильність ухваленого у
справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 19 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: