АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5328/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Скрипник К. О. Доповідач - Чубуков
О.П. Категорія 41
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Судді-головуючого:
Чубукова О.П.

Суддів колегії:
Григорченка Е.І, Тамакулової В.О.

при секретарі
Видюковій Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5
на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду у
м. Дніпропетровську від 04 квітня 2014
року ОСОБА_7 вселений до квартири
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5
просить зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати і ухвалити нове,
яким ОСОБА_6 в його позові щ про
вселення відмовити у повному обсязі.
Вважає рішення незаконним, оскільки
воно прийняте з у порушенням норм
процесуального і матеріального права
та чинного законодавства України і
суперечить дійсним обставинам. Справу
розглянуто поверхнево, неповно і
однобоко: суд не звернув увагу на те, що
позивач в частині будинку, яка належить
відповідачу, фактично не проживає з
жовтня 2010 року, комунальні та інші
послуги не сплачує, участі в ремонті не
приймає. Насправді ОСОБА_7 проживає за
адресою АДРЕСА_1.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що вона задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 212 та 213 ЦПК України
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності. Рішення суду
повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції послався на положення ст.47
Конституції України, згідно якої кожен
має право на житло. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону і за рішенням суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивач не може користуватися
спірнимбудинком через неприязні
стосунки з батьком, у нього відсутні
ключі від помешкання.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_5
звертався до суду з позовною заявою до
ОСОБА_6 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

Рішенням Ленінського районного суду у
м. Дніпропетровську від 29 листопада 2012
року в задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням відмовлено за відсутністю
правових підстав.

Крім того рішенням того ж суду першої
інстанції від 10 грудня 2013 року також
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5
до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та усунення перешкод в
користуванні шляхом зняття з
реєстраційного обліку, оскільки період
відсутності відповідача за місцем
своєї реєстрації пов'язаний з
проходженням військової служби.

Зазначені судові рішення набрали
законної сили.

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено пі обставини.

А тому судова колегія вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 не
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1 та має право в ній проживати.

Чинення йому перешкод в проживанні і
користуванні жилим приміщенням є
прямим порушенням статті 47
Конституції України.

Доводи апеляційної скарги відповідача
були предметом дослідження суду першої
інстанції і його висновки вони не
спростовують.

Ці його висновки достатньо
обгрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а приведені в апеляційній скарзі
доводи зводяться до переоцінки доказів
і незгоди з висновками суду по їх
оцінці.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308 та 313 - 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду у м.
Дніпропетровську від 04 квітня 2014 року у
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її оголошення і
з цього ж моменту може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів.

Судді: