Провадження № 22-ц/790/3974/14
Категорія: «кредитні»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: Бородіна М.М.,

суддів - Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі - Ригіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 17 квітня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося у суд із вищевказаним
позовом.

При цьому зазначили, що 24 березня 2008
року між банком та ОСОБА_2 укладено
договір кредиту на суму 8000 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. При цьому платіжна
картка діє до березня 2011 року.

Крім того, зобов'язання ОСОБА_2 за
кредитним договором забезпечено
договором поруки від 22 березня 2011 року,
укладеним з поручителем - ТОВ
"Українське Фінансове Агентство
"ВЕРУС", в особі філії "ТОВ "Українське
Фінансове Агентство "ВЕРУС' у
Комінтернівському районі міста
Харкова. За умовами вказаного договору
поручитель відповідає перед
кредитором за виконання основного
зобов'язання в розмірі 200 грн..

Банк свої зобов'язання за кредитним
договором виконав у повному обсязі.

Проте, в порушення умов кредитного
договору відповідач не виконав
зобов'язання щодо сплати щомісячних
платежів.

Враховуючи вищевикладене, представник
позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість у розмірі 30 017, 51 грн..

Також просив суд стягнути з
відповідачів солідарно на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» 200 грн.. Крім того,
просив стягнути з ОСОБА_2 судовий збір.

В судове засідання суду першої
інстанції представник позивача
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Однак надав письмові
заперечення, в яких зазначив, що не
укладав письмового договору кредиту і
не ознайомлювався із умовами
кредитування. Розрахунок
заборгованості суперечить
законодавству і йому не надавалася
інформація про умови кредитування та
сукупної вартості кредиту.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував. При
цьому вказав, що відповідач дійсно
заповнював заяву до банку, проте мав
намір лише отримати інформацію щодо
існуючих умов кредитування. Договір
кредиту між сторонами не укладався, а
отримані на карту гроші не
використовувалися.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 17 квітня 2014 року
позов ПАТ КБ «ПриваБанк» - задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 30 017 грн.
51 коп.

Стягнуто солідарно з відповідачів на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість в сумі 2000 грн..

Також стягнуто з відповідачів в рівних
частках судові витрати в сумі 302 грн. 18
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
зазначає, що не укладав договору
кредиту з відповідачем та не
ознайомлювався з умовами кредитування
банку, крім того, суд незаконно
відмовив у застосуванні до спірних
правовідносин стоку позовної давності.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Постановляючи рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд
першої інстанції виходив з того, що
останнє погашення заборгованості за
кредитом, відповідно до умов договору
мало відбутися у березні 2011 року.
Позивач звернувся у суд із позовом 29
травня 2013 року, тобто в межах строку
позовної давності.

Однак погодитися із такими висновками
суду не можна.

Колегія суддів виходить з наступного.

В судовому засіданні суду першої
інстанції встановлено, що 24 березня 2008
року між банком та ОСОБА_2 укладено
договір кредиту на суму 8000 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 30% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. При цьому платіжна
картка діє до березня 2011 року.

Згідно виписки з карткового рахунку
ОСОБА_2 останній раз відповідач
використовував карту для зняття
готівки 02 травня 2008 року (а.с. 95). З
урахуванням дії пільгового кредиту -
відсотки за користування вказаними
коштами підлягали поверненню впродовж
місяця, тобто до 02 червня 2008 року.

Таким чином, неповернення
позичальником коштів у строк,
передбачений умовами договору,
призвело до порушення прав кредитора,
що свідчить про виникнення в нього
права на позов.

Верховний Суд України в постанові від 06
листопада 2013 року вказав, що початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Колегія суддів зазначає, що внаслідок
невиконання відповідачем зобов'язання
в обумовлений сторонами строк, у
кредитора виникло право на позов, який
останній мав право пред'явити впродовж
трьох років, тобто до червня 2011 року.
Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» був
пред'явлений в лютому 2013 року, що
свідчить про пропуск позовної
давності.

В суді першої інстанції відповідач
заявляв клопотання про застосування
строку позовної давності.

На вказані обставини суд першої
інстанції уваги не звернув, що призвело
до постановлення незаконного рішення.

На підставі наведеного та ст. ст. 309, 314,
317 ЦПК колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 17 квітня 2014 року -
скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» в особі філії Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«Верус» у Комінтернівському районі м.
Харкова, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно, суддя