Справа № 333/3146/14-ц
Провадження № 2/333/1680/14
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді:
Герасименко С.Г.,

при секретарі:
Чистової Н.А.,

за участю відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину, в
якому зазначила, що 28.07.2007 року між нею
та відповідачем по справі було
укладено шлюб, зареєстрований
Комунарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції, про що зроблено відповідний
актовий запис за № 359.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 12 листопада 2012 року
шлюб було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачем та знаходиться на її
утриманні. Як зазначено в позовній
заяві - між позивачем та відповідачем
була досягнута усна домовленість,
згідно якої позивач в добровільному
порядку забов'язався сплатити
відповідачу аліменти на утримання
дитини по одній тисячі гривень
щомісячно, починаючи з 12.11.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Відповідач не надає матеріальну
допомогу на утримання дитини і кошти на
утримання позивача, тому вона змушена
звернутися з даним позовом до суду.

ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 на її
користь аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по
1800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп.
щомісячно, починаючи з дня подання
позову - 22.04.2014 року і до повноліття
дитини, а також стягнути з ОСОБА_1 на її
користь борг по сплаті аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 9100
(дев'ять тисяч сто) грн. 00 коп., за період
з червня 2013 року по квітень 2014 року.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, причину своєї неявки суду не
повідомила, була належним чином
повідомлена судом про дату та місце
судового засідання.

Відповідач в у судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
посилаючись на те, що він не має
постійного заробітку та з огляду на це
не має можливості сплачувати аліменти
в твердій грошовій сумі. Також
відповідач пояснив, що ніякого усного
забов'язання по щомісячній виплаті
аліментів між ним та позивачем
укладено не було, при можливості він за
власним бажанням надавав певні грошові
кошти на утримання дитини.

До судового засідання позивач надав
письмові заперечення на позовну заяву,
в якому просить суд позовні вимоги
задовольнити частково та стягнути з
нього аліменти в розмірі 396 (триста
дев'яносто шість) грн. 00 коп. на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно,
починаючи з дня подання позову - 22.04.2014
року і до повноліття дитини.

Вивчивши надані письмові докази у
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлений позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у
справах позовного провадження особами,
які беруть участь у справі, є сторони,
треті особи, представники сторін та
третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України
сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом з матеріалів справи встановлено,
що сторони 28.07.2007 року уклали шлюб,
зареєстрований Комунарським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Запорізького міського
управління юстиції, про що зроблено
відповідний актовий запис за № 359.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 12 листопада 2012 року
шлюб було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачем та знаходиться на її
утриманні.

Суд зазначає, що подана позивачем
довідка до акту огляду МСЕК не може
бути прийнята, як належний та
допустимий доказ, оскільки датою
чергового огляду дитини встановлено
06.06.2014 року, а інвалідність встановлена
на строк до 01.07.2014 року. З огляду на те,
що до судового засідання не надано
жодних довідок про стан інвалідності
дитини - суд вважає його таким, що
сплинув.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. З огляду на
це - обов'язок по утриманню дитини
покладається на кожного з батьків і
посилання позивача на те, що дитина є
інвалідом не позбавляють її (позивача)
обов'язку утримання дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з п. 3 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 191 аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Статтею 7 Закону України «Про державний
бюджет України за 2014 рік» встановлений
прожитковий мінімум для дитини віком
від 6 до 18 років з 1 липня - 1320 гривень. З
огляду на вищенаведене суд вважає
доцільним призначити суму аліментів у
розмірі ? від зазначеного прожиткового
мінімуму, а саме: у розмірі 660 гривень 00
копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню
судові витрати на користь держави.

Керуючись ст. ст. 84, 85 СК України, ст. ст.
10, 60, 88, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти
на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у
розмірі 660 (шістсот шістдесят) гривень 00
копійок, починаючи з дня подання позову
до суду 22.04.2014 року і до повноліття
дитини.

Витрати по судовому збору стягнути з
відповідача.

В іншій частині позову - відмовити.

Згідно зі ст.367 ЦПК України рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя
С.Г. Герасименко