АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Невідомої Т.О.

при секретарі - Меєчко Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 23 квітня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
в особі Північного комерційного
макрорегіона Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
кредиту, зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» в особі Північного
комерційного макрорегіона Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» в
особі Північного комерційного
макрорегіона ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі
ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за договором кредиту.

На обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 16.07.2008 р. між ним та ОСОБА_1
укладено договір кредиту №031.29-08/620,
відповідно до якого відповідач отримав
грошові кошти у розмірі 82364,00 доларів
США на строк до 15.07.2023 р., зі сплатою 13 %
річних.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує
зобов'язання за кредитним договором,
внаслідок чого виникла заборгованість
по поверненню кредитних коштів та
сплаті відсотків за їх користування,
позивач з урахуванням уточнення,
просив стягнути з відповідача 1 274 376,13
грн., з яких заборгованість за кредитом
- 755 114,18 грн., заборгованість по
відсоткам - 432 711,25 грн., пеня за
несвоєчасне повернення кредиту - 29 561,20
грн., пеня за несвоєчасне повернення
відсотків - 56 989,51 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Просив звернути стягнення на заставне
майно відповідно до іпотечного
договору №02-10/3022, який був укладений
16.07.2008 р. між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» в
особі Північного комерційного
макрорегіона ПАТ «Укрсоцбанк»,
предметом якого є майнові права на
незакінчене будівництво - квартиру
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що у зв'язку
із погіршенням фінансового стану він
не має можливості належним чином
сплачувати платежі на погашення
кредиту та відсотків за його
користування.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 23.04.2014 р. позов ПАТ
«Укрсоцбанк» задоволено.

Справа № 752/7508/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/7830/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Антонова
Н.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Укрсоцбанк»
заборгованість за кредитом у розмірі
1274376, 13 грн. та судовий збір в сумі 3441, 00
грн.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
ПАТ «Укрсоцбанк» задовольнити
частково, відмовивши у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
пені за несвоєчасне повернення кредиту
у розмірі 29561,20 грн., та в частині
стягнення пені за несвоєчасне
повернення відсотків у розмірі 56989, 51
грн., в решті позовних вимог ПАТ
«Укрсоцбанк» рішення суду залишити без
змін, посилаючись на те, що суд першої
інстанції неправильно застосував
позовну давність до стягнення
неустойки (пені), з приводу чого він
подав відповідну заяву до розгляду
справи по суті.

На обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що відповідно до ч.2 ст.258 ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (пені), а оскільки Банку стало
відомо про наявність у відповідача
простроченої заборгованості у вересні
2009 р., а з позовом він звернувся у 2013 р.,
то вважав, що суд мав застосувати
позовну давність до вимог про
стягнення пені.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну
скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи зазначена
юридична особа була повідомлена
належно.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, 16.07.2008 р. між ПАТ
«Укрсоцбанк» в особі Північного
комерційного макрорегіона ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений
договір кредиту № 031.29-08/620, відповідно
до якого банком відповідачу надано
грошові кошти в розмірі 82364,00 доларів
США на строк 15.07.2023 р. зі сплатою 13 %
річних.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором, 16.07.2008 р. між
Банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний
договір № 02-10/3022, предметом якого є
майнові права на незакінчене
будівництво - квартиру АДРЕСА_1.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З розрахунку наданого ПАТ «Укрсоцбанк»
в особі Північного комерційного
макрорегіона ПАТ «Укрсоцбанк»
убачається, що станом на 13.03.2014 р.
заборгованість ОСОБА_1 за вказаним
кредитним договором становить 1 274 376,13
грн., з яких заборгованість за кредитом
- 755 114,18 грн., по відсоткам - 432 711,25 грн.,
пеня за несвоєчасне повернення кредиту
29 561,20 грн., пеня за несвоєчасне
повернення відсотків 56 989,51 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_1, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відповідач не виконував належним чином
зобов'язання за договором.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованості по кредиту, відсоткам
за користування кредитом, а також в
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідачем не оскаржувалось, а тому
не є предметом перевірки суду
апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд неправильно застосував позовну
давність до вимог про стягнення пені за
несвоєчасне повернення кредиту та пені
за несвоєчасну сплату відсотків за
користування кредитом, є безпідставним
з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Умовами кредитного визначено строк дії
кредитного договору до 15.07.2023 р.

З наданого позивачем розрахунку
убачається, що нарахування пені за
несвоєчасне повернення кредиту та пені
за несвоєчасну сплату відсотків за
його користування, здійснювалось за
період з 12.03.2013 р. по 12.03.2014 р.

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором 26.04.2013 р., а тому
нарахування пені за несвоєчасне
виконання відповідачем зобов'язань за
кредитним договором здійснено в межах
одного року, з дотриманням вимог ч.2
ст.258 ЦК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 23 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: