Дата документу 24.06.2014
Справа N 320/5004/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 24» червня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
в складі:

Головуючого судді - Кучеренко В.В.,

При секретарі - Левандовськой Т.Ю.,

За участю зацікавленої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Мелітополі справу за
заявою ОСОБА_2 про встановлення факту,
що має юридичне значення, за участю
зацікавленої особи Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою, в
якій просить визнати факт її
непрацездатності та знаходження на
утриманні чоловіка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року, зазначивши, що вона є
непрацездатною з 2006 року по теперішній
час у зв'язку з захворюванням. Весь цей
час і до дня смерті чоловіка ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вона була
непрацездатною та знаходилась на його
утриманні. Її чоловік був пенсіонером
за віком, допомога від померлого була
постійним та єдиним джерелом
існування. Інших доходів вона не мала. З
21.10.2009 року вона отримує пенсію у
зв'язку з втратою годувальника та
знаходиться на обліку в Управління
пенсійного фонду України.

У судовому засіданні заявник повністю
підтримала вимоги, викладені в заяві,
та просила їх задовольнити.

Представник відповідача за дорученням
- ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги,
викладені в заяві, не визнала та суду
пояснила, що у 2008 році помер чоловік
заявниці - ОСОБА_3 Пенсію заявниця
отримує по втраті годувальника, в
зв'язку з тим, що з 21.10.2009 року їй
встановлена 2 група інвалідності.
Встановити факт перебування на
утриманні особи, яка померла, не
представляється можливим. А тому
просить відмовити у задоволенні заяви
в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
інші матеріали справи, суд вважає, що
заява не підлягає задоволенню за
наступними підставами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
у межах заявлених вимог та на підставі
наданих доказів.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

У судовому засіданні встановлено, що
заявниця з 30.12.2005 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 /а.с. 4/.

Згідно копії свідоцтва про смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер /а.с. 5/.

Також у судовому засіданні
встановлено, що заявниця з 21.10.2009 року
отримує пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992
року при вирішенні позовів про
відшкодування шкоди, заподіяної
втратою годувальника, слід мати на
увазі, що при наявності підстав,
передбачених статтями 456, 457, 461 ЦК
України і Законом N 1105-XIV (Абзац перший
пункту 20 із змінами, внесеними згідно з
Постановами Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 08.07.94року № 9 від 24.10.2003
року.

а) право на відшкодування такої шкоди
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого,
незалежно від родинних зв'язків, або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більше ніж десятимісячного
строку після його смерті. Зокрема, у
разі смерті потерпілого, який був
застрахований, право на одержання
страхових виплат на підставі Закону
N 1105-XIV мають: діти, котрі не досягли 16
років; діти з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші, які через вади
фізичного або розумового розвитку самі
не спроможні заробляти на життя; діти,
що є учнями, студентами (курсантами,
слухачами, стажистами) денної форми
навчання - до закінчення навчання, але
не більше ніж до досягнення ними 23
років; жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки - 60 років, якщо вони не
працюють; інваліди-члени сім'ї
померлого - на час інвалідності;дружина
(чоловік) або один із батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює і
доглядає дітей, братів, сестер, онуків
померлого, які не досягли
восьмирічного віку. В інших випадках
(статті 456, 457, 461 ЦК України до
непрацездатних утриманців
потерпілого, які мають право на
відшкодування шкоди, належать: діти
віком до 16 років, ті, що навчаються, - до
18 років, і непрацездатні діти старшого
віку; жінки, які досягли 55 років,
чоловіки - 60 років або особи, які є
інвалідами; один із батьків або
дружина (чоловік) померлого чи інший
член його сім'ї, якщо він не працює й
доглядає дітей, братів, сестер, онуків
померлого, які не досягли
восьмирічного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» непрацездатні громадяни -
особи, які досягли встановленого
законом пенсійного віку або визнані
інвалідами, у тому числі діти-інваліди,
а також особи, які мають право на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по III групі інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Суд не приймає до уваги медичні
документи, надані заявницею, про її
хвороби за наступними підставами.

Так, з наданих до суду медичних
документів /а.с. 49-55/ вбачається, що
заявниця має рід захворювань, однак
вказані захворювання не дають підстав
вважати, що заявниця не може працювати.

Крім того, відповідно до виписки із
акту огляду МСЕК № 127944 зазначено, що
ОСОБА_2, 1966 року народження, має 2-гу
групу інвалідності з 21.10.2009 року /а.с. 6/.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про
встановлення груп інвалідності
вбачається, що інваліди ІІ групи можуть
виконувати ту чи іншу роботу в
спеціально створених умовах, а також
можуть виконувати не протипоказані
види праці, в тому числі і
висококваліфіковані, у будь-яких
установах.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що заявниця хоча і має ІІ
групу інвалідності, однак може
працювати у спеціально створених
умовах.

Згідно довідки № 236 від 27.02.2014 року
ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області та отримує пенсію
згідно із ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» по
інвалідності 2 групи з 21.10.2009 року по
17.11.2009 року, та по втраті годувальника з
18.11.2009 року по 30.04.2014 року /а.с. 17/.

Таким чином, заявниці було правильно
призначено пенсію по втраті
годувальника.

Отже, з урахування норм законодавства,
а також досліджених у судовому
засіданні доказів, суд не вбачає
підстав для визнання ОСОБА_2
непрацездатною та знаходження на
утриманні.

Керуючись ст. 256 ЦПК України, Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», суд

В И Р І Ш В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
визнання її непрацездатною з 01.01.2006
року, знаходження на утриманні
чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
року, на день його смерті - повністю
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя:
В.В.Кучеренко