Провадження № 2/267/76/14
Справа № 267/3799/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
м.
Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області у складі:

головуючого судді
Кульбакова І.В.,

при секретарі
Баланюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Макіївка
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа КП «Житловик 2» про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

В
С Т А Н О В И В:

До Гірницького районного суду м.
Макіївки надійшла позовна заява ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням.

Позивач до суду надала заяву про
розгляд справи за її відсутності,
заявлений позов підтримала у повному
обсязі.

У судовому засіданні представник
позивач за довіреністю - ОСОБА_4
уточнивши заявлений позов, показав
суду, що на підставі договору міни,
посвідченого четвертого вересня 2007
року, його довірителька набула право
власності на квартиру АДРЕСА_2.

У вищевказаній квартирі окрім
позивача було зареєстровано
відповідача - ОСОБА_2, оскільки він
раніше перебував у зареєстрованому
шлюбі з донькою позивачки, та якого
було вселено в дану квартиру зі згоди
його довірительки та зареєстровано як
члена родини позивача.

Згідно рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки від 1 грудня
2010 року шлюб між донькою його
довірительки та відповідачем було
розірвано, у зв'язку з чим, останній
забрав всі свої особисті речі та на
теперішній час мешкає за іншою адресою.
Ніякої участі з утримання квартири
відповідач не приймає, комунальні
послуги не оплачує, у зв'язку чим,
позивач несе додаткове матеріальне
навантаження з утримання квартири.

За таких обставин представник
позивач вважав, що відповідач втратив
будь - який інтерес до спірної квартири,
оскільки не мешкає в ній понад один рік,
тому просив визнати відповідача такою
особою, що втратила право користування
жилим приміщенням.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти заявленого позову
зазначивши суду, що дійсно 27 червня 1998
року він зареєстрував шлюб з донькою
позивачки - ОСОБА_5.

В жовтні 2009 року зі згоди позивача
його була зареєстровано за адресою:
АДРЕСА_2, де він мешкав зі своїми дітьми
та дружиною - донькою позивачки. За
рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки від 1 грудня 2010 року шлюб між
ним та ОСОБА_5 було розірвано. Після
розірвання шлюбу він залишався
проживати в спірній квартирі, але
згодом донька позивачки створила такі
умови, які унеможливлювали сумісне
проживання в спірній квартирі, так як
його колишня дружина стала
підтримувати стосунки з іншими
чоловіками, його речі взагалі викинули
на вулицю з балкону, не впустили до
квартири. Через такі умови він
вимушений був придбати іншу квартиру,
де мешкає на теперішній час за адресою:
АДРЕСА_1.

Представник третьої особи - КП
«Житловик - 2» у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи був сповіщений належним чином,
на адресу суду надіслав листа, згідно
якого прохав справу розглядати за його
відсутністю та прийняти рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення
представник позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов обґрунтований
та підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Стаття 41 Конституції України
гарантує кожному право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що на підставі
договору міни, посвідченого 4 вересня
2007 року, позивач набула право власності
на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2.
(а.с. 5)

З копії домової книги на спірну
квартиру встановлено, що відповідач
значиться зареєстрованим у спрій
квартирі з 9 жовтня 2009 року у зв'язку з
перереєстрацією.

25 квітня 2013 року персоналом КП
«Житловик - 2» було складено акт, з яких
встановлено, що відповідач в квартирі
АДРЕСА_2 не проживає з 2011 року.

Вирішуючи питання про задоволення
позовних вимог суд не приймає доводи
відповідача, що в наслідок створених
певних умов він вимушений був залишити
своє постійне місце помешкання.

В підтвердження цих доводів
відповідач не надав суду жодного
аргументованого та достовірного
доказу, до цього ж судом було
встановлено, що відповідач за цих
підстав ні в правоохоронні органи не
звертався для захисту своїх прав, як і
не звертався до суду за захистом своїх
законних житлових прав та інтересів
хоча і з того часу минуло вже три роки.

У судовому засіданні було також
було встановлено, що тривалий час, а
саме на протязі трьох років, відповідач
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та вказана
квартира належить йому на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі - продажу.

Судом було встановлено, що
відповідач втратив будь - який інтерес
до спірної квартири, при цьому слід
звернути увагу, що судом критично
оцінюється посилання останнього на
квитанції (а.с. 68 - 73), які нібито
підтверджують саме наявність інтересу
відповідача до спірної квартири та
вказують на оплату ним відповідних
комунальних платежів.

При вирішенні питання про
задоволення позову, вказані квитанції
суд не приймає до уваги, оскільки за
вказаними фінансовими документами
отримувачем грошових коштів є ОСОБА_5,
яка не є власником спірної квартири і
тому, на думку суду, остання не може
приймати відповідну плату від будь -
кого за користування жилим
приміщенням.

В цій частині суд виходить з
фактичних обставин встановлених у
судовому засіданні та приймає до уваги
посилання представника позивача, який
зазначав, що у вказаних чеках
відображено перерахування з боку
відповідача на користь доньки позивача
аліментів на двох дітей за їх
домовленістю.

Слід зауважити, що реєстрація
відповідача відбулася у спірній
квартирі, коли останній був вселений в
спірну квартиру зі згоди власника
спірного житла та саме як член сім'ї
позивача, про що зазначав сам
відповідач.

Таким чином, аналізуючи пояснення
представника позивача та відповідача,
всі досліджені у судовому засіданні
докази, суд вважає, що позивачу - ОСОБА_1
були створені перешкоди у здійсненні
нею права вільного володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, що належить їй на праві
власності, оскільки в спірній квартирі
АДРЕСА_2, значиться зареєстрованим
відповідач, який понад один рік не
проживає в спірній квартирі, а тому
вимоги позивача про визнання
відповідача такою особою, що втратила
право користування жилим приміщенням
підлягають задоволенню з підстав
наведених вище.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 6, 10, 15, 214, 215, 218 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
КП «Житловик 2» про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою особою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня винесення рішення
апеляційної скарги.

Суддя