Справа № 161/4880/14-ц
Провадження № 2/161/1961/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

18 червня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючої - судді
Кирилюк В.Ф.

при секретарі
Поліщук Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра», Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції, Другого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції,
ОСОБА_1 про звільнення майна з-під
арешту,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
в суд з позовом до ПАТ КБ «Надра»,
Першого відділу ДВСЛМУЮ, Другого
відділу ДВСЛМУЮ, ОСОБА_2 про звільнення
майна з-під арешту.

Свій позов обгрунтовує тим, що 27.08.2008
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір № М3-76,
відповідно до умов якого останній
отримав кредитні кошти в сумі 80000
доларів США, зі сплатою за користування
кредитом 18% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 26.08.2013 року.

27.08.2008 року в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_2 передала в іпотеку банку
належну їй квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором рішенням Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
06.10.2011 року з ОСОБА_3, ОСОБА_2 було
стягнуто солідарно в користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 775775,36 грн. заборгованості
за кредитним договором № М3-76 від 27.08.2008
року.

В зв'язку із вжиттям заходів,
спрямованих на реалізацію предмета
іпотеки банку стало відомо, що Першим
та Другим відділом ДВС Луцького МУЮ
накладені арешти на все нерухоме майно
ОСОБА_2, в тому числі і на предмет
іпотеки.

Покликаючись на те, що державний
виконавець не має права звертати
стягнення на заставлене майно на
користь будь-яких третіх осіб, які не є
стягувачами-заставодержателями,
просить звільнити з-під арешту
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
та на яку було накладено арешт згідно
постанов Першого відділу ДВСЛМУЮ від
17.05.2010 року, 20.04.2012 року та постанов
Другого відділу ДВСЛМУЮ від 16.01.2012 року,
07.03.2012 року.

До початку розгляду справи представник
позивача ОСОБА_4 подав суду заяву про

розгляд справи у його відсутності.
Позовні вимоги підтримує, проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Представник Першого відділу ДВС ЛМУЮ
Куліш В.А. подав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності.

Представники інших відповідачів та
відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом за відсутності осіб,
які беруть участь у справі не
здійснюється.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2008 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № М3-76,
відповідно до умов якого останній
отримав кредитні кошти в сумі 80000
доларів США, зі сплатою за користування
кредитом 18% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 26.08.2013 року (а.с.6-8).

27.08.2008 року в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки, відповідно
до умов якого, остання передала в
іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

У зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним
договором рішенням Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
06.10.2011 року, яке набрало законної сили
24.10.2011 року, з ОСОБА_3, ОСОБА_2 було
стягнуто солідарно в користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 775775,36 грн. заборгованості
за кредитним договором № М3-76 від 27.08.2008
року(а.с.18-19).

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
іпотеку» (далі - Закон) встановлено, що
взаємні права і обов'язки іпотекодавця
та іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. У разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом - у черговості
їх державної реєстрації.

Згідно ст.7 цього Закону за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке

було прямо передбачене умовами
договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання.

Судом встановлено, що на все нерухоме
майно, що належить боржнику ОСОБА_2, в
тому числі квартиру АДРЕСА_1, накладено
арешт та заборону на його відчуження
згідно постанов головного державного
виконавця Першого відділу ДВС Луцького
МУЮ Ліщука О.О. від 17.05.2010 року, 20.04.2012
року та постанов старшого державного
виконавця Другого відділу ДВС Луцького
МУЮ Пироги С.С. від 16.01.2012 року та 17.02.2012
року (а.с.22-25).

Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації. Обтяжувач з вищим
пріоритетом має переважне право на
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Згідно ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з - під арешту.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
право заставодержателя звернутися до
суду про звільнення заставленого майно
з - під арешту.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.08.76 року
№6 «Про судову практику в справах про
виключення майна з опису» за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються як на праві
власності на описане майно, так і на
праві володіння ним і відповідачами в
справі суд притягує боржника, особу, в
інтересах якої накладено арешт на
майно.

З врахуванням вищевикладеного,
суд приходить до висновку, що слід
звільнити з-під арешту, накладеного
постановами головного державного
виконавця Першого відділу ДВС Луцького
МУЮ Ліщука О.О. від 17.05.2010 року, 20.04.2012
року та постановами старшого
державного виконавця Другого відділу
ДВС Луцького МУЮ Пироги С.С. від 16.01.2012
року та 17.02.2012 року, трьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Рішення суду є
підставою для реєстрації припинення
обтяження, накладеного зазначеними
постановами державних виконавців,
предметом якого є трьохкімнатна
квартира АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст. 572 ЦК України, ЗУ
«Про виконавче провадження», ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», ЗУ "Про іпотеку",
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 27.08.76 року №6 «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису», керуючись ст.ст. 10, 11, 58,
60, 213, 214, 215, 218,219, 224,226 ЦПК України, суд,-

В И Р
І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з під-арешту,
накладеного постановами головного
державного виконавця Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Ліщука О.О.
від 17.05.2010 року, 20.04.2012 року та
постановами старшого державного
виконавця Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького МУЮ Пироги
С.С. від 16.01.2012 року та 17.02.2012 року,
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду є підставою для
реєстрації припинення обтяження,
накладеного постановами головного
державного виконавця Першого відділу
державної виконавчої

служби Луцького міського управління
юстиції Ліщука О.О. від 17.05.2010 року,
20.04.2012 року та постановами старшого
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
МУЮ Пироги С.С. від 16.01.2012 року та 17.02.2012
року, предметом якого є трьохкімнатна
квартира АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
Волинської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду
В.Ф.Кирилюк