Номер провадження: 22-ц/785/2146/14
Номер справи місцевого суду: 1522/9286/12
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.,

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди,
заподіяної дорожньо-транспортною
пригодою, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 10. 10. 2013 р.,

в с т а н
о в и л а:

18. 04. 2012 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_3 22944,8 грн.
відшкодування матеріальної шкоди і 10000
грн. моральної шкоди та судових витрат
і вартості експертних досліджень з тих
підстав, що 14. 10. 2011 р. з вини ОСОБА_3 мала
місце дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП), внаслідок якої належному
позивачу автомобілю згідно зі звітом
експерта НОМЕР_4 від 17. 11. 2011 р. було
завдано шкоду в розмірі 72944,8 грн., з яких
50000 грн. було позивачем отримано від
страховика відповідача - ПРАТ
«Українська страхова компанія АСКА». В
обґрунтування позову з посиланням на
ст. 1194 ЦК України вказує на обов'язок
відповідача сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням), що
складає 22944,8 грн., і витрати на
експертні послуги з оцінки шкоди в
розмірі 600 грн., а також моральну шкоду з
урахуванням вимог ст. 23 ЦК України,
оскільки внаслідок ДТП у позивача
виник пригнічений стан, протягом
тривалого часу позивач шукала гроші
для ремонту автомобіля, почала до
всього нервово відноситися, не могла
спокійно спати, виник розлад стосунків
у родині позивача, після ДТП у зв'язку з
пошкодженням автомобіля зникла змога
на законний відпочинок за містом,
позивачеві довелося пересісти на
громадський транспорт, що викликало
суттєві незручності у пересуванні у
зв'язку з необхідністю їхати на роботу
через все місто, щоденно везти дитину
до школи в інший район міста, внаслідок
чого на проїзд змушена буле витрачати
більше в середньому на 1,5 години щодня,
що виснажувало позивача як фізично, так
і морально, зменшення часопроведення з
сім'єю, часу відпочинку та час на
домашні роботи; багато справ,
запланованих раніше, що потребували
пересування автотранспортом, довелося
відкласти, а від деяких відмовитися, що
спричинило проблеми. Розмір моральної
шкоди враховує емоційні страждання,
які довелося перенести позивачу, в тому
числі порушення звичайного стану
життя, негативного впливу на стан
здоров'я і моральних страждань,
пов'язаних з ДТП.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 10. 10. 2013 р. стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
розмірі 22944,8 грн., 5000 грн. моральної
шкоди, вартість проведених експертних
досліджень у сумі 600 грн. і судові
витрати в розмірі 462,25 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати як незаконне та
необґрунтоване в частині та стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму
матеріальної шкоди, яку встановить
судова автотоварознавча експертиза,
зобов'язавши ОСОБА_2 повернути замінені
частини автомобіля відповідачці.

Зокрема, вказує, що ОСОБА_2 є неналежним
позивачем в силу чого позов є
неправомірним тому, що відсутні
документи про право власності позивача
на момент аварії на автомобіль,
повістка про виклик в судове засідання
на 10. 10. 2013 р. була отримана 09. 10. 2013 р. на
порушення ч. 4 ст. 74 ЦПК України, за
експертними висновками одного і того ж
експерта без запрошення відповідачки
сума матеріальних збитків складає
різні суми 64802 грн. та 72944 грн., у зв'язку
з чим відповідачка вважає висновок
експерта, який покладено в основу
рішення суду суперечливим і зі змісту
висновку можливо прийти до висновку, що
більшість запчастин експертом
визначені як такі, що не підлягають
відновленню та підлягають заміні на
нові. Як приклад цього, наводиться
капот автомобіля, який ушкоджень немає
і під заміну вказані навіть петлі
капоту. Зазначає, що запасні частини та
деталі, які підлягали нібито повній
заміні згідно протоколу або які
замінені не повернуто позивачу, а суд
не врахував вартості цих деталей, що
мають реальну вартість на ринку
вживаних деталей. Вказує, що висновки
другої експертизи можна поставити під
сумнів тому, що після першої експертизи
позивач могла користуватися
автомобілем. Посилається, що факт
моральної шкоди у суді не доведено,
поняття моральної шкоди застосовано
неправильно, моральна шкода ОСОБА_2 не
перебуває у причинному зв'язку з
конкретним ДТП і пошкодженням
транспортного засобу.

В письмових поясненнях ОСОБА_4,
представника ОСОБА_2, ставиться питання
про відмову у задоволенні апеляційної
скарги ОСОБА_3 в повному обсязі з
деталізацією обґрунтованості позову.

В судовому засіданні ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
представники ОСОБА_3, підтримали
апеляційну скаргу, а ОСОБА_4,
представник ОСОБА_2, вважає рішення
суду правильним і підтримала доводи
письмових пояснень.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Задовольняючи частково зазначений
позов про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка зобов'язана відшкодувати
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди, завданої з її вини
автомобілю позивача внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, і
страховим відшкодуванням, і відповідну
моральну шкоду, завдану
дорожньо-транспортною пригодою.

Проте з рішенням суду в повному обсязі
погодитися не можна з таких підстав.

За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Зокрема, збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, заподіяна неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, що її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 187 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
використання якого створює підвищену
небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобовязана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

За загальним правилом та з огляду на
положення ст. 1192 ЦК України розмір
збитків визначається відповідно до
реальної вартості втраченого майна на
момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 14. 10. 2011 р. у м.
Одесі по вул. Французький бульвар з
вини ОСОБА_3, яка керувала автомобілем
Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_1,
сталася дорожньо-транспортна пригоди
за участю сторін, внаслідок якої
отримав механічні пошкодження
автомобіль Nissan Qashqai, реєстраційний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Згідно постанови Приморського
районного суду м. Одеси від 01. 12. 2011 р.
ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та її притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 01. 07. 2011 р. у ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», яким ОСОБА_2 було
виплачене страхове відшкодування в
межах ліміту відповідальності лише в
розмірі 50000 грн. за наявності звіту №
10-064 від 25. 10. 2011 р., складеного
спеціалістом-оцінювачем, про оцінку
вартості матеріальної шкоди - вартості
відновлювального ремонту автомобіля
Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2, в
розмірі 64802,18 грн.

Протоколом огляду транспортного
засобу НОМЕР_4 від 11. 11. 2011 р., складеним
цим же спеціалістом-оцінювачем за
участю представників сторін, визначено
пошкодження автомобіля Nissan Qashqai,
реєстраційний номер НОМЕР_2 та його
частини, які підлягають заміні.

Згідно зі звітом НОМЕР_4 від 17. 11. 2011 р.
про визначення розміру матеріальної
шкоди, завданої власнику автомобіля
Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2, з
урахуванням огляду автомобіля, який
мав місце 11. 11. 2011 р., розмір
матеріальної шкоди складає 72944,8 грн., з
яких вартість відновлювального
ремонту складає 64799,28 грн. і втрата
товарної вартості автомобіля складає
8145,52 грн.

Зазначені огляди автомобіля
потерпілої і звіти про визначення
розміру матеріальної шкоди, завданої
цьому автомобілю, проводилися
«Незалежною експертизою. Лабораторією
експертних досліджень «Пале»,
відповідно спеціалістом-оцінювачем,
який має відповідний державний
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності № 9533/10 від 16. 04. 2010 р. на строк
дії з 16. 04. 2010 р. по 16. 04. 2013 р. за
спеціалізацією «оцінка дорожніх
транспортних засобів».

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи.

В апеляційній скарзі поставлено лише
питання про скасування рішення суду в
частині та стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 суми матеріальної
шкоди, яку встановить судова
автотоварознавча експертиза, і
зобов'язання ОСОБА_2 повернути замінені
частини її автомобіля відповідачці.

Тому для встановлення розміру
матеріальної шкоди, завданої
автомобілю позивача, апеляційним судом
за клопотанням з боку відповідача та з
оплатою за рахунок відповідача була
призначена автотехнічна експертиза з
зобов'язанням позивача надати для
огляду автомобіль позивача, для чого
матеріали справи були направлені до
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України.

При цьому, враховувалися надання до
суду першої інстанції аналогічного зі
сторони відповідача клопотання і
відмови судом першої інстанції у
проведенні цієї автотехнічної
експертизи.

Але у відповідь апеляційному суду
вказаною експертною установою було
надано рахунок про необхідність оплати
відповідачем проведення експертизи в
розмірі 2361,6 грн. і клопотання від 10. 04.
2014 р., з якого вбачається про
необхідність надання експертній
установі рішення суду про можливість
проведення експертизи за матеріалами
цивільної справи без огляду автомобіля
тому, що за Методикою товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
та Фонду державного майна України №
142/5/2092 від 24. 11. 2003 р., у випадку
відновлення транспортного засобу на
час проведення експертизи калькуляція
відновлювального ремонту (розрахунок
вартості матеріального збитку) не
складається і надається повідомлення
про неможливість проведення
дослідження, але передбачена
можливість проведення експертизи за
матеріалами цивільної справи без
огляду транспортного засобу за
відповідним рішенням суду.

Сторони не оспорюють той факт, що
пошкоджений автомобіль позивача
повністю відремонтовано на час
розгляду судової справи, і це
підтверджено фотографіями автомобіля
позивача.

При обговоренні вказаного клопотання
експертної установи представники
відповідача, за клопотанням якої було
призначено експертизу, відмовилися від
проведення експертизи, про що в
судовому засіданні надали суду
письмову заяву про недоцільність
проведення експертизи на підставі
матеріалів справи, а представник
позивача заявила про відсутність
підстав для проведення автотехнічної
експертизи у даній справі.

За таких обставин автотехнічна
експертиза у справі не проводилася, в
тому числі з урахуванням вимог ст. 145
ЦПК України, за якою зазначена
експертиза не відноситься до випадків
обов'язкового призначення експертиз, і,
що проведення цієї експертизи з
дослідженням автомобіля є об'єктивно
неможливим.

Доводи з боку відповідача щодо незгоди
з наявною у справі оцінкою
матеріальної шкоди за вищевказаним
звітом НОМЕР_4 від 17. 11. 2011 р. стосуються
лише непогодження зі збільшенням
розміру матеріальної шкоди за
проведеними оцінками вищевказаних
звіту НОМЕР_4 від 17. 11. 2011 р. у зрівнянні
зі звітом № 10-064 від 25. 10. 2011 р., і незгоди
з вказівкою в матеріалах справи щодо
пошкоджень та заміни окремих частин
автомобіля.

Але, аналізуючи матеріали справи,
апеляційний суд встановив, що звіт №
10-064 від 25. 10. 2011 р. був складений з
дослідженням автомобіля позивача за
замовленням ПРАТ «Українська страхова
компанія АСКА» і за цим звітом про
оцінку вартості матеріальної шкоди ця
вартість визначена в розмірі 64802,18 грн.
і складає лише загальну вартість
ремонту автомобіля Nissan Qashqai,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
підлягає врахуванню при визначенні
страхового відшкодування потерпілій
ОСОБА_2 за вищевказаним договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 01. 07. 2011 р. та складається з
суми вартості ремонтних робіт,
додаткових витрат, окраски, запасних
частин.

Тобто, матеріальна шкода за звітом від
25. 10. 2011 р. визначена без врахування
шкоди, пов'язаної з втратою товарного
вигляду транспортного засобу, що
відповідає положенням п. 32.7 ч. 1 ст. 32
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», за якими
страховик або МТСБУ не відшкодовує
шкоду, пов`язану із втратою товарного
вигляду транспортного засобу.

Що стосується звіту НОМЕР_4 від 17. 11. 2011
р. про визначення розміру матеріальної
шкоди, завданої власнику автомобіля
Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2,
розмір якої визначено у розмірі 72944,8
грн., то це є визначений розмір
загальної цивільно-правової шкоди,
завданої автомобілю внаслідок його
пошкодження, яка розраховується за
відповідною сумарною формулою з
урахуванням не лише сум вартостей
ремонтних робіт, додаткових витрат,
окраски, запасних частин, як у
попередньому звіті, а й втрати товарної
вартості автомобіля в розмірі 8145,52 грн.,
що відповідає вимогам ст. 22 ЦК України і
вказаної Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів (п. п. 2.4, 8.3).

На підставі матеріалів справи
апеляційний суд приходить до висновку,
що зростання загальної визначеної при
оцінці суми матеріальної шкоди за
звітом НОМЕР_4 від 17. 11. 2011 р. у зрівнянні
зі звітом № 10-064 від 25. 10. 2011 р., які
проводилися одним і тим же оцінювачем,
пояснюється лише включенням до
вартості матеріальної шкоди додатково
ще й розміру втрати товарної вартості
автомобіля в сумі 8145,52 грн., що
відповідає вимогам законодавства, у
зв'язку з чим доводи з боку відповідача
про неправильне визначення
матеріальної шкоди внаслідок
ушкодження автомобіля в розмірі 72944,8
грн. є необґрунтованими, як і посилання
в скарзі на те, що після першої оцінки
позивач могла користуватися
автомобілем, що й потягло збільшення
при визначенні матеріальної шкоди,
оскільки ніяких змін у вказівці
пошкоджень автомобіля за цими звітами
немає.

Посилання ж в апеляційній скарзі на те,
що «звіт НОМЕР_4 від 17. 11. 2011 р. про
визначення розміру матеріальної шкоди,
завданої власнику автомобіля Nissan Qashqai,
реєстраційний номер НОМЕР_2, не
відповідає обставинам справи, є
суперечливим і якщо дослідити зміст
цього висновку, то можливо прийти до
висновку, що більшість запчастин
експертом визначені як такі, що не
підлягають відновленню та підлягають
заміні на нові. Наприклад: капот
автомобіля, але відповідно фото
таблиці будь-яких ушкоджень капот
немає. Більш того, під заміну на нові
запчастини вказані петлі капоту» є
нічим не підтвердженим, носить
загальний неконкретний характер і
спростовується матеріалами справи, в
тому числі Протоколом огляду
транспортного засобу НОМЕР_4 від 11. 11. 2011
р., складеним спеціалістом-оцінювачем
за участю представників сторін, які з
цього приводу заперечень не надали.

А єдине конкретне посилання щодо не
пошкодження капоту автомобіля
спростовується вищевказаним і цим же
Протоколом огляду транспортного
засобу НОМЕР_4 від 11. 11. 2011 р., складеним
спеціалістом-оцінювачем за участю
представників сторін, у якому
визначено пошкодження автомобіля Nissan
Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2, в тому
числі з зазначенням пошкодження капоту
з вказівкою, що він підлягає заміні.

Доводи апеляційної скарги, що не
встановлено належність пошкодженого
автомобіля на час ДТП позивачу, що
виключає задоволення позову,
спростовується матеріалами справи, з
яких вбачається, що позивач 14. 09. 2011 р.
отримала в РЕВ -1 ДАІ Одеської області
тимчасовий реєстраційний талон у
зв'язку з уточненням реєстраційних
даних на вищевказаний автомобіль, а 28.
12. 2011 р. цей тимчасовий реєстраційний
талон позивачу ОСОБА_2 було замінено на
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 від 28. 12. 2011
р. на її ім'я стосовно цього ж
автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Правильно та обґрунтовано з
урахуванням вищевикладених правових
положень суд першої інстанції прийшов
до висновку про необхідність стягнення
з відповідача на користь позивача 600
грн. витрат позивача за послуги
оцінювача, який склав звіт від НОМЕР_4
від 17. 11. 2011 р., що підтверджено рахунком
НОМЕР_4 від 11. 11. 2011 р. про необхідність
оплати цієї грошової суми у зв'язку з
витратами, пов'язаними з проведенням
експертних досліджень по визначенню
суми матеріальної шкоди, завданої
володільцю автомобіля Nissan Qashqai,
реєстраційний номер НОМЕР_2, проведених
на підставі заяви ОСОБА_2, на рахунок в
Южному ГРУ Приватбанку, а також
квитанцією про сплату в цей банк 16. 11. 2011
р. позивачем 600 грн. з призначенням: по
рахунку НОМЕР_4 від 11. 11. 2011 р.

Тому апеляційний суд приходить до
висновку про правильність та
обґрунтованість рішення суду про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальної шкоди у зв'язку з
пошкодженням автомобіля позивача в
розмірі 22944,8 грн. (різниця між 72944,8 грн.
матеріальної шкоди, завданої
автомобілю позивача, та 50000 грн.
сплаченого страховою компанією
відшкодування позивачу) і вартості
проведених експертних досліджень у
сумі 600 грн. при оцінці матеріальної
шкоди оцінювачем.

Одночасно апеляційний суд враховує, що
зі сторони відповідача не надано
доказів, які б спростовували все
вищевикладене.

Разом з тим, апеляційний суд відмічає,
що ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд з урахуванням
принципу диспозитивності, тобто за
заявою заподіювача шкоди, одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки при розгляді справи зі
сторони відповідача ставилося питання
про належність позивачу частин
автомобіля, які були замінені при
ремонті автомобіля позивача, а в
апеляційній скарзі ставиться питання
про зобов'язання ОСОБА_2 повернути
замінені частини автомобіля
відповідачці, то апеляційний суд
вважає необхідним змінити рішення суду
першої інстанції і з урахуванням
стягнення на користь позивача ОСОБА_2
матеріальної шкоди додатково
зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3
запчастини Nissan Qashqai, реєстраційний
номер НОМЕР_2, які підлягають заміні при
ремонті вказаного автомобіля
відповідно до звіту НОМЕР_4 від 17. 11. 2011
р. про визначення розміру матеріальної
шкоди, завданої власнику автомобіля
Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.
с. 10-13) після отримання відшкодування
шкоди від ОСОБА_3

В апеляційній скарзі не ставиться
питання про скасування або зміну
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди, але в
доводах апеляційної скарги вказується
на недоведеність моральної шкоди та що
слід відмовити у задоволенні моральної
шкоди в повному обсязі, у зв'язку з чим
апеляційний суд вважає необхідним
зазначити, що стосовно позовних вимог
про стягнення з відповідача моральної
шкоди в розмірі 10 тис. грн. суд першої
інстанції за вищевикладених обставин
правильно та обґрунтовано визнав
доведеним завдання позивачу моральної
шкоди і ухвалив рішення про часткове
задоволення цих позовних вимог лише в
розмірі 5 тис. грн. на підставі положень
ст. ст. 23, 1167 ЦК України, в тому числі з
урахуванням характеру правопорушення,
глибини душевних страждань та
порушення звичайного способу життя
позивача внаслідок встановлених ДТП та
пошкодження автомобіля. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
враховані вимоги розумності і
справедливості.

Що стосується посилань в апеляційній
скарзі відповідача на порушення ст. 74 ч.
4 ЦПК України тому, що повістку про
слухання справи 10. 10. 2013 р. отримано 09. 10.
2013р., то ця причина за діючим цивільним
процесуальним законодавством сама по
собі не є підставою для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
при розгляді справи в апеляційному
провадженні.

Крім того, апеляційний суд відмічає, що
10. 10. 2013 р. справа була розглянута судом
першої інстанції за відсутності
сторін, а в провадженні суду першої
інстанції дана справа знаходилася з
квітня 2012 р. і представники відповідача
приймали участь у судових засіданнях,
частина з яких відкладалася за їх
клопотанням.

З урахуванням зазначених обставин на
підставі положень закону щодо розгляду
справи в межах заявлених позивачем
вимог та доводів апеляційної скарги і
відповідно до вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК
України апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції у даній справі підлягає
зміні з підстав, викладених у даному
рішенні, з доповненням резолютивної
частини цього рішення суду наступним:
«Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3
запчастини Nissan Qashqai, реєстраційний
номер НОМЕР_2, які підлягають заміні при
ремонті вказаного автомобіля
відповідно до звіту НОМЕР_4 від 17. 11. 2011
р. про визначення розміру матеріальної
шкоди, завданої власнику автомобіля
Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.
с. 10-13) після отримання відшкодування
шкоди від ОСОБА_3».

В іншій частині рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 10. 10. 2013 р.
належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1 п. 3, 313-316, 317,
318, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково
задовольнити.

Змінити рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 10. 10. 2013 р. з
підстав, викладених у даному рішенні, і
доповнити резолютивну частину цього
рішення суду наступним:

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3
запчастини Nissan Qashqai, реєстраційний
номер НОМЕР_2, які підлягають заміні при
ремонті вказаного автомобіля
відповідно до звіту НОМЕР_4 від 17. 11. 2011
р. про визначення розміру матеріальної
шкоди, завданої власнику автомобіля
Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.
с. 10-13) після отримання відшкодування
шкоди від ОСОБА_3.

В іншій частині рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 10. 10. 2013 р.
залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич