Справа № 459/603/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року Червоноградський
міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових засідань
Черник Т.І.,

позивача
ОСОБА_2,

представника позивача
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представників відповідача
ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач
звернулася до суду з позовом, у якому, з
урахуванням останньої заяви про
збільшення позовних вимог від 02.07.2014
року, просить стягнути з відповідача на
її користь 33758,50 грн. пені (неустойки) за
несплату аліментів на утримання
малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. На
обгрунтування позову послалась на те,
що 20.09.2010 року Червоноградським міським
судом Львівської області вирішено
стягувати з ОСОБА_4 на її користь
аліменти на утримання синів ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 у розмірі 1/3 частини з усіх його
доходів щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. З листопада 2011 року
відповідач сплачував аліменти не в
повному обсязі, а з травня 2013 року
взагалі перестав сплачувати такі.
Станом на 20.03.2014 року загальна сума
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів становить 12050,83 грн. За період
з 01.11.2011 року по 01.04.2014 року сума пені по
несплачених аліментах становить 33758,50
грн.

31.03.2014 року відповідач подав
заперечення на позовну заяву, у якому
просить у задоволенні позову
відмовити. На обґрунтування
заперечення послався на те, що на
момент ухвалення Червоноградським
міським судом Львівської області
рішення про стягнення з нього на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він працював у
ПАТ КБ «Приватбанк», отримував
стабільну заробітну плату та сплачував
аліменти. 26.10.2011 року був звільнений з
роботи і по даний час
працевлаштуватися не може, унаслідок
чого немає змоги платити аліменти (а.с.
13).

27.05.2014 року відповідач подав
заперечення на заяву про збільшення
позовних вимог, у якому просить
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на відсутність його вини у
несплаті ним аліментів на утримання
синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Стверджує, що
після звільнення з роботи - 26.10.2011 року
він намагався влаштуватися на роботу у
Червоноградське відділення
«Укрсиббанк», однак йому було
відмовлено у цьому у зв'язку з його
дискредитацією позивачем перед банком.
У квітні 2014 року він став на облік у
Червоноградський міський центр
зайнятості як безробітний. Жодних
доходів з листопада 2011 року по даний
час не отримував. Взявши кредит у ПАТ КБ
«Приватбанк», повністю погасив
заборгованість по сплаті аліментів
(а.с.50).

Позивач та її представник у
судовому засіданні позов підтримали.
Позивач пояснила, що відповідач
ухилявся від сплати аліментів на
утримання дітей у зв'язку з їхніми
неприязними відносинами, тому вона
змушена була утримувати дітей
самостійно. Після подання до суду
позову відповідач сплатив усю
заборгованість по сплаті аліментів.
Пеню почала рахувати з 01 грудня 2011 року.
Зазначає, що у неї з відповідачем є
комерційна нерухомість, у здачі в
оренду якої перешкоджає відповідач.

Відповідач та його представники у
судовому засіданні позов не визнали.
Відповідач пояснив, що офіційно не
працевлаштований. У нього з позивачем є
спільне майно, яке остання не бажає
продавати. Поки працював, сплачував
аліменти на утримання дітей. Потім
позивач почала писати на нього скарги
на роботу, у зв'язку з чим був
звільнений. В подальшому позивач
створила таку репутацію, що в жодну
установу на роботу він влаштуватися не
може. Зазначає, що має на утриманні
непрацездатну матір, 1948 року
народження. Також у нього є працездана
рідна сестра - ОСОБА_11, 1972 року
народження. Він перебуває на обліку у
Червоноградському МЦЗ як безробітний.
Квартира, у якій він проживає, поділена
між ним та позивачем. При вирішенні
справи просить врахувати його важке
матеріальне становище та відмовити
позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 20.09.2010 року
відповідача зобов'язано до сплати на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3
частини зі всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Червоноградського
міського суду Львівської області від
18.12.2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання малолітніх дітей: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
сумі 573,50 грн. на кожну дитину щомісячно
до їх повноліття, починаючи з 27.09.2013
року з індексацією відповідно до
закону (а.с. 20).

Згідно з проведеними державним
виконавцем розрахунками
заборгованості відповідача зі сплати
аліментів така становить: 9135,90 грн. -
станом на 01.15.2014 року; 12050,83 грн. - станом
на 20.03.2014 року; переплата у 1500,10 грн. -
станом на 08.04.2014 року (а.с. 3, 33, 51).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Згідно з правовою позицією,
висловленою Верховним Судом України в
постанові від 11 вересня 2013 року у
справі № 6-81 цс 13, оскільки зобов'язання
зі сплати аліментів носить періодичний
характер і повинно виконуватися
щомісяця, то при розгляді спорів про
стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК
України пені від суми несплачених
аліментів суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розміри нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в
абз. 1 п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. №
3 «Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», передбачена ст.
196 СК відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

Вирішуючи питання про наявність
вини відповідача у виникненні
заборгованості зі сплати аліментів за
рішенням суду, суд виходить з того, що
відповідачем не подано жодного доказу
виникнення цієї заборгованості з
незалежних від нього причин. Доводи
відповідача про перешкоджання
позивачем у його працевлаштуванні
будь-якими доказами не підтверджені,
тому на увагу не заслуговують. Крім
того, судом ураховано молодий вік та
працездатність відповідача, зокрема, у
період виникнення заборгованості, що
свідчить про безпідставність його
твердження щодо неможливості
працевлаштування.

Визначена позивачем неустойка
(пеня) у сумі 33758,50 грн. від суми
несплачених аліментів за період з
01.11.2011 р. по 01.04.2014 р. ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права та здійснюється за
наступною формулою: Р = s * р * Q, де Р - сума
пені; s - сума заборгованості; р - ставка
пені у відсотках за день прострочення; Q
- загальна кількість днів прострочення.

Розрахунок пені:

за листопад 2011 року: 785,10 х 1% х 852 = 6689,05
грн.;

за січень 2012 року: 257,76 х 1% х 790 = 2036,30 грн.;

за лютий 2012 року: 247,76 х 1% х 761 = 1885,45 грн.;

за березень 2012 року: 236,97 х 1% х 730 = 1729,88
грн.;

за травень 2012 року: 89,25 х 1% х 669 = 597,08 грн.;

за липень 2012 року: 52,43 х 1% х 608 = 318,77 грн.;

за серпень 2012 року: 52,43 х 1% х 577 = 302,52 грн.;

за вересень 2012 року: 32,43 х 1% х 547 = 177,39
грн.;

за листопад 2012року: 544,01 х 1% х 486 = 2643,89
грн.;

за грудень 2012 року: 44,01 х 1% х 455 = 200,25 грн.;

за січень 2013 року: 138,65 х 1% х 424 = 587,88 грн.;

за лютий 2013 року: 48,65 х 1% х 396 = 192,65 грн.;

за березень 2013 року: 48,55 х 1% х 365 = 177,21
грн.;

за квітень 2013 року: 48,55 х 1% х 335 = 162,64 грн.;

за травень 2013 року: 1038,65 х 1% х 304 = 3157,50
грн.;

за червень 2013 року: 1038,65 х 1% х 274 = 2845,90
грн.;

за липень 2013 року: 1038,65 х 1% х 243 = 2523,92 грн.;

за серпень 2013 року: 1038,65 х 1% х 212 = 2201,94
грн.;

за вересень 2013 року: 1038,65 х 1% х 182 = 1890,34
грн.;

за жовтень 2013 року: 1038,65 х 1% х 151 = 1568,36
грн.;

за грудень 2013 року: 1038,65 х 1% х 90 = 934,79 грн.;

за січень 2014 року: 1038,65 х1% х 59 = 612,80 грн.

за лютий 2014 року: 1038,65 х 1% х 31 = 321,98 грн.

При цьому необхідно зазначити, що
за грудень 2011 року, квітень 2012 року,
червень 2012 року, жовтень 2012 року та
листопад 2013 року пеня не нараховується,
оскільки відповідач у грудні 2011 року
замість нарахованих 785,10 грн. аліментів
сплатив 1137,00 грн., у квітні 2012 року
замість 889,25 грн. сплатив 1188,12 грн., у
червні 2012 року замість нарахованих 889,25
грн. аліментів сплатив 1050,00 грн., у
жовтні 2012 року замість 944,01 грн. сплатив
1385,00 грн. та у листопаді 2013 року замість
нарахованих 1038,65 грн. аліментів сплатив
1050,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки, судом ураховано, що
на даний час відповідач не працює, лише
з 03.04.2014 року, тобто після відкриття
провадження у цій справі, перебуває на
обліку у Червоноградському міському
центрі зайнятості як безробітний (а.с.
54), має на утриманні непрацездатну
матір, 1948 року народження, обов'язок з
утримання якої покладено також і на
його рідну сестру - ОСОБА_11, в іншому
зареєстрованому шлюбі не перебуває та
не має інших дітей, працездатний,
молодого віку, є боржником за
виконавчим листом № 1327/4067 від 25.09.2013
року на суму 27965,00 грн. та стягувачем за
виконавчим листом № 2-381/11 від 27.06.2012
року на суму 130806,19 грн.

За таких обставин, ураховуючи
засади справедливості,
добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7
СК України), суд вважає за можливе
зменшити розмір неустойки (пені) з 33758,50
грн. до 20000,00 грн.

Отже, позов задовольняється
частково.

Сплачена позивачем сума судового
збору розподіляється між сторонами
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну
сплату аліментів на утримання
малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за листопад 2011
року та за періоди: з січня 2012 року по
березень 2012 року, за травень 2012 року, з
липня 2012 року по вересень 2012 року, з
листопада 2012 року по грудень 2012 року, з
січня 2013 року по жовтень 2013 року, за
грудень 2013 року, з січня 2014 року по
березень 2014 року, із застосуванням ч. 2
ст. 196 СК України, у сумі 20000 (двадцять
тисяч),00 грн. та 222 (двісті двадцять
два),40 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В. В. Грабовський