Справа № 127/8996/14-ц
Провадження № 2/127/3632/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Вінницький міський суд
Вінницької областів складі:
головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Шведа О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування збитків, завданих
забезпеченням позову, –

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування збитків, завданих
забезпеченням позову, мотивуючи
позовні вимоги тим, що позивач є
власником житлового будинку садибного
типу, загальною площею 29,3 кв.м. за
адресою м.Вінниця, вул. Стеценка, 57-А.

У зв’язку з тяжкою хворобою матері і
необхідністю термінового лікування
позивач змушена була звернутись до
голови кредитного комітету Кредитної
спілки «Юніон Вінниччина» із заявою
про надання їй кредиту у розмірі 150000,00
грн. строком на три роки.

За результатами розгляду заяви
позивача кредитним комітетом вказаної
спілки їй було відмовлено у наданні
кредиту у зв’язку з виявленням арешту
на нерухоме майно позивача, яке могло
бути використане в якості застави.

Арешт було накладено, на думку
позивача, в результаті необґрунтованої
заяви відповідача про забезпечення
позову, яка ухвалою Вінницького
міського суду Вінницької області була
задоволена у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області про скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно.

Позивач змушена була звернутись до
приватних осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
з проханням позичити вказану суму
коштів, яку зобов’язалась повернути
після того, як буде знятий арешт і буде
взято кредит.

Вказану суму коштів позивач отримала в
доларах США, але станом на 07.11.2013 року
офіційний курс долара складав 7,99 грн.
за один долар США, а станом на 04.04.2014
року, коли було знято арешт з
нерухомого майна позивача курс долара
складає 11,60 грн.

Таким чином, позивач вважає, що в
результаті забезпечення позову за
заявою відповідача їй були завдані
збитки в розмірі 46208,00 грн., які
складають різницю між сумами коштів,
які вона отримала та мала повернути в
гривневому еквіваленті, враховуючи
зростання курсу долара США, станом на
момент скасування забезпечення позову.

Тому, позивач у позовних вимогах
просила стягнути з відповідача на свою
користь збитки в розмірі 46208,00 грн.,
моральну шкоду в розмірі 10323,00 грн. та
витрати на правову допомогу в розмірі
2000,00 грн.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги з підстав
викладених у позові та просила суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповдача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав у
повному обсязі та просив у задоволенні
позову відмовити. Додатково пояснив
суду, що відповідач ОСОБА_3 звернулась
до суду із позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у здійсненні нею
права користування, шляхом знесення
будівлі літньої кухні, який рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 15.07.2013 року був задоволений
та ОСОБА_1 було зобов’язано знести за
власний рахунок самовільно збудовану
будівлю літньої кухні. Ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 12.09.2013 року рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
15.07.2013 року було залишено в силі. Однак
під час апеляційного оскарження
вказаного рішення суду, Реєстраційною
службою Вінницького міського
управління Вінницької області 26.08.2013
року було видано ОСОБА_1 свідоцтво про
право власності на нерухоме майно на
житловий будинок, до складу якого
увійшла і спірна літня кухня.

Тому ОСОБА_3 звернулась до суду із
позовом до ОСОБА_1, Реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області
про скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та
враховуючи можливість відчуження
ОСОБА_1 спірної будівлі літньої кухні
та унеможливлення у зв’язку з цим
виконання рішення суду від 15.07.2013 року,
подала заяву про забезпечення позову,
шляхом накладення заборони на
відчуження житлового будинку, який
належить ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 маючи низку можливостей
захистити, порушені на її думку права,
не оскаржувала ухвалу суду про
забезпечення позову, а отже погодилась
з правомірністю дій ОСОБА_3

Крім того, позичаючи кошти у інших
фізичних осіб у доларах США, ОСОБА_1 не
могла не усвідомлювати та не знати про
можливість коливання курсу валют.
Навпаки, сторони укладених договорів
позики передбачали можливість зміни
курсу долара США у зв’язку з
економічною кризою, яка носить
загальних характер та стосується обох
сторін договору. Тому, на думку
представника відповідача, понесення
збитків стороною договору позики
внаслідок змін курсів валют не може
стати обставиною, що тягне за собою
відшкодування збитків третьою
стороною.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що у
задоволенні позову слід відмовити з
таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Судом встановлено та сторонами не
заперечуються ті обставини, що позивач
є власником житлового будинку
садибного типу, загальною площею 29,3
кв.м. за адресою м.Вінниця, вул.
Стеценка, 57-А (а.с. 6-7).

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 23.03.2013 року була
задоволена заява ОСОБА_3 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області про скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно. Вказаною ухвалою суду
було забезпечено позов шляхом
накладення заборони на відчуження
житлового будинку садибного типу,
розташованого за адресою: м.Вінниця,
вул. Стеценка, 57-А, який належить ОСОБА_1
(а.с. 10).

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 14.02.2014 року було
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_1, Реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області про
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, а також
було скасовано заходи забезпечення
позову вжиті ухвалою Вінницького
міського суду Вінницької області від
23.03.2013 року (а.с. 10-14).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 04.04.2014 року було відхилено
апеляційну скаргу представника ОСОБА_3,
а рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 14.02.2014 року було
залишене без змін (а.с. 15-16).

Позивач ОСОБА_1 зверталась до голови
кредитного комітету Кредитної спілки
«Юніон Вінниччина» із заявою про
надання їй кредиту у розмірі 150000,00 грн.
строком на три роки (а.с. 17).

За результатами розгляду заяви
позивача, кредитним комітетом вказаної
спілки їй було відмовлено у наданні
кредиту у зв’язку з виявленням арешту
на нерухоме майно позивача, яке вона
запропонувала в якості застави для
забезпечення кредиту (а.с. 18).

Позивач позичила кошти у доларах США у
фізичних осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
того часу як буде скасовано
забезпечення позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилалась на необхідність
термінового лікування своєї матері, у
зв’язку з чим у неї виникла
необхідність отримання кредиту. Проте,
суд критично ставиться до такого
твердження позивача, оскільки
позивачем суду було надано копію
висновку міждисциплінарного
онкологічного маммологічного
консиліуму від 01.10.2013 року щодо
встановлення діагнозу та рекомендацій
відносно стану здоров’я та копії інших
документів щодо лікування у відділенні
променевої терапії ОСОБА_7 (а.с. 37-39), але
доказів щодо родинних зв’язків із
вказаною особою позивач суду не надала
та судом вони не були встановлені.

Також позивачем не було надано
належних та допустимих доказів щодо
витрат грошових коштів на лікування
матері на суму у розмірі 150000,00 грн.

Позивач не надала суду доказів щодо
неможливості, після відмови кредитного
комітету Кредитної спілки «Юніон
Вінниччина» у наданні кредиту,
отримати необхідну їй суму коштів у
гривнях у позику чи кредит від інших
фізичних чи юридичних осіб без
укладення договору застави нерухомого
майна.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до роз’яснень, що містяться
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27 березня 1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна тощо.

Відповідно до роз’яснень, що містяться
у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», з відповідними змінами та
доповненнями, обов’язковому
з’ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв’язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з’ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору

Суд вважає, що звернення ОСОБА_3 до суду
із заявою про забезпечення позову є
реалізацією нею своїх процесуальних
прав, передбачених ст. 151 ЦПК України, а
не зловживанням своїми правами з метою
завдання шкоди позивачу ОСОБА_1, а
відтак відсутні протиправність діяння
відповідача, вина у заподіянні збитків
та причинний зв'язок між шкодою та
діями відповідача.

Крім того, суд бере до уваги обставину
визнану сторонами та встановлену судом
під час розгляду справи про те, що
ОСОБА_1 не погоджуючись з ухвалою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 23.03.2013 року про
забезпечення позову, в апеляційному
порядку її не оскаржувала так само, як і
ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 25.11.2013 року про
відмову у задоволенні її заяви про
скасування заходів забезпечення
позову у вказаній цивільній справі (а.с.
129-130).

Таким чином, суд дійшов висновку про
недоведеність пред’явлених ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 позовних вимог про
відшкодування збитків, завданих
забезпеченням позову та моральної
шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 16, 22, 23 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
61, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, –

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про відшкодування збитків, завданих
забезпеченням позову – відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Вінницької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особою,
яка брала участь у справі, але не була
присутньою під час проголошення
рішення, може бути подана апеляційна
скарга на рішення протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя: