Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст. Семенцова
Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом
квартирно-експлуатаційного відділу
міста Житомира до ОСОБА_1 про захист
ділової репутації та спростування
недостовірної інформації

за апеляційною скаргою
квартирно-експлуатаційного відділу
міста Житомира

на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 24 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року
квартирно-експлуатаційний відділ
міста Житомира (далі - КЕВ м. Житомира)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
Посилається на те, що у своєму
зверненні до прокуратури м. Житомира
ОСОБА_1 вказав, що працівниками КЕВ м.
Житомира була надана недостовірна
інформація про кількість службового
житла відносно квартир АДРЕСА_1. КЕВ м.
Житомира шахрайським незаконним
рішенням визначив ці квартири, як
постійне житло, в обхід загальної
черги, чим порушив рішення комісії МОУ
по контролю за розподілом житла. Така
інформація не відповідає дійсності та
негативно впливає на ділову репутацію
КЕВ м. Житомира. Позивач просить
зобов'язати відповідача спростувати
недостовірну інформацію у спосіб, у
який вона була поширена, а саме,
звернутися до прокуратури м. Житомира з
відповідним листом, у якому вказати про
недостовірність свого повідомлення та
необґрунтованість своїх звинувачень.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 24 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, КЕВ м. Житомира подав
апеляційну скаргу. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити. Вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що звернення до
прокуратури м. Житомира було
направлено відповідачем не з метою
захисту своїх прав, а з метою
відобразити діяльність КЕВ м. Житомира
у негативному ракурсі, щоб зіпсувати
його імідж та ділову репутацію; при
вирішенні справ про захист честі,
гідності та ділової репутації суди
повинні забезпечувати баланс між
конституційним правом на свободу думки
і слова, правом на вільне вираження
своїх поглядів та переконань, з одного
боку, та правом на повагу до людської
гідності, конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя,
судовим захистом права на спростування
недостовірної інформації.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції обґрунтовано
послався на положення ч.4 ст.32, ст.40
Конституції України, ст.ст.94,277 ЦК
України та правильно виходив із того,
що звернення відповідача до
прокуратури відображає його бачення
дій посадових осіб КЕВ м. Житомира щодо
розподілу житла у новозбудованому
багатоквартирному будинку та
направлене до правоохоронного органу з
метою перевірки інформації щодо
фальшування КЕВ м.Житомира документів,
що є реалізацією конституційного
права, передбаченого ст.40 Конституції
України, а не поширенням недостовірної
інформації.

Судом встановлено та вбачається
із матеріалів справи, що відповідач
звернувся до прокурора міста Житомира
з письмовим клопотанням від 07 жовтня 2013
року провести розслідування по факту
шахрайських дій, вчинених працівниками
позивача при розподілі квартир
АДРЕСА_1 (а.с.7).

Звернення громадян до
правоохоронного органу, що містить
відомості про недодержання законів
посадовими або службовими особами,
передаються чи повідомляються не з
метою доведення таких відомостей до
громадськості чи окремих громадян, а з
метою їх перевірки уповноваженими на
це законом іншими посадовими особами.
Тому такі звернення не можуть
вважатися поширенням відомостей, які
порочать честь, гідність чи ділову
репутацію або завдають шкоди інтересам
посадової чи службової особи.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду»
встановлено, що суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Проблеми, пов'язані з особливостями
реалізації прав громадян на свободу
вираження поглядів і критику стосовно
дій (бездіяльності) посадових та
службових осіб, неодноразово були
предметом розгляду Європейського суду
з прав людини.

Застосовуючи положення статті 10
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод у рішеннях у справах
«Нікула проти Фінляндії», «Яновський
проти Польщі» та інших, Суд підкреслив,
що межі допустимої інформації щодо
посадових та службових осіб можуть
бути ширшими порівняно з межами такої ж
інформації щодо звичних громадян. Тому,
посадові чи службові особи мають бути
готовими до критичного реагування з
боку суспільства.

При розгляді даного спору слід також
враховувати висновки, викладені у
рішенні Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003 (справа про
поширення відомостей), згідно змісту
яких викладення у листах, заявах,
скаргах до правоохоронного органу
відомостей особою, на думку якої
посадовими чи службовими особами цього
органу при виконанні функціональних
обов'язків порушено її право, не може
вважатися поширенням відомостей, які
порочать честь, гідність чи ділову
репутацію або завдають шкоди інтересам
цих осіб.

Суду не надано належних та допустимих
доказів того, що звернення відповідача
було викликано не наміром виконати
свій громадський обов'язок або
захистити свої права, свободи чи
законні інтереси.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
відносно мети звернення відповідача до
прокуратури, як правоохоронного
органу, не ґрунтуються на вимогах
закону.

Посилання в апеляційній скарзі на
недотримання судом першої інстанції
балансу між конституційним правом на
свободу думки та правом на повагу до
людської гідності, конституційними
гарантіями невтручання в особисте і
сімейне життя не відповідає дійсності,
оскільки підставою цивільно-правової
відповідальності особи, що звернулася
до правоохоронного органу, може бути
поширення недостовірної інформації
стосовно особистого (сімейного) життя
посадової чи службової особи. У
зверненні відповідача до прокуратури
відсутня інформація щодо особистого
(сімейного) життя працівників КЕВ
м.Житомира, як людей і громадян, а
міститься інформація щодо виконання
працівниками позивача посадових
(функціональних) обов'язків, яка на
погляд відповідача заслуговує на увагу
та потребує перевірки.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції повно встановлено
обставини справи, висновки суду
відповідають обставинам, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, а відтак залишається
апеляційним судом без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
квартирно-експлуатаційного відділу
міста Житомира відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 24 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: