Справа 206/2578/14-ц
Провадження 2/206/761/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" червня 2014 р. Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Самарський районний відділ в м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби України,
про втрату піднаймачем права
користування житловим приміщенням та
зняття піднаймача з реєстрації місця
проживання,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2014р. позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська із позовом до
ОСОБА_3, третя особа: Самарський
районний відділ в м. Дніпропетровську
Головного управління Державної
міграційної служби України, про втрату
піднаймачем права користування
житловим приміщенням та зняття
піднаймача з реєстрації місця
проживання.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачі посилається на те, що вона
ОСОБА_2 з 2003р. була власником квартири
АДРЕСА_1 та проживала в квартирі разом з
її сином ОСОБА_3 Вона та її син були
зареєстровані у вищезгаданій квартирі.
У зв'язку з тяжким матеріальним станом
та сімейними обставинами, вона 11 грудня
2013р. продає належну їй квартиру по
договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та
придбає іншу квартиру у АДРЕСА_2. У п.6
договору купівлі-продажу належної їй
раніше квартири зазначено, що вона як
Продавець зобов'язується зняти з
реєстрації місця проживання усіх
зареєстрованих осіб до 11 березня 2014р.
Одразу ж після оформлення договору
купівлі-продажу квартири та придбання
нової квартири вона звернулася до
Самарського районного відділу в м.
Дніпропетровську Державної
міграційної служби України з проханням
зняти з реєстрації місця проживання її
та її сина. ЇЇ зняли з реєстрації, а у
відношенні її сина усно повідомили, що
це можливе тільки на підставі його
власної заяви та за наявністю
паспортного документа. Потім сумісно з
новим власником квартири ОСОБА_1 вони
письмово звернулися до Самарського
районного відділу в м. Дніпропетровськ
Державної міграційної служби України з
проханням зняти з реєстрації її сина
без його присутності та без
пред'явлення паспортного документу та
зареєструвати місця проживання її сина
за новою адресою належної їй квартири у
АДРЕСА_2. Через 10 днів отримала відмову.
При цьому вже більше року їй не відомо
місцезнаходження її сина.

На підставі викладеного позивач
просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_3, зняти його з реєстраційного
обліку (а.с.2).

Представник позивача та позивач ОСОБА_2
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та прохали задовольнити в
повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Відповідач в судове засідання на
слухання по справі не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, зокрема через засоби
масової інформації - газету «Вісті
Придніпров'я», випуску № 43-44 (1536-1537) від
12.06.2014р. (а.с.28), причини неявки суду не
відомі.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224
ЦПК України за правилами глави 8
розділу ІІ ЦПК України та винести по
справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд доходить висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_2 була власницею квартири
АДРЕСА_3, що підтверджується договором
купівлі-продажу (а.с.3).

Реєстрація ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4
підтверджується довідкою Комунального
підприємства «Житлове господарство
Самарського району» Дніпропетровської
міської ради (а.с.5).

Згідно договору купівлі-продажу від 11
грудня 2013 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_3 (а.с.6).

З договору купівлі-продажу квартири
від 12 грудня 2013 року вбачається, що
ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 квартиру №43 по
вул. Сировця у м. Дніпродзержинську.
(а.с.8).

З заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Самарського районного відділу ДМС
України в м. Дніпропетровську
вбачається, що вони звертали з метою
зняття з реєстрації місця проживання
та здійснення реєстрації нового місця
проживання ОСОБА_3 (а.с.10).

На заяву позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
зняття з реєстрації місця проживання
та здійснення реєстрації нового місця
проживання ОСОБА_3 Самарським відділом
ДМС України в м. Дніпропетровську було
відмовлено. (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_3 не проживає в
квартирі АДРЕСА_3 з березня 2013р, згідно
актів про не проживання (а.с.12).

Аналізуючи спірні правовідносини,
співставляючи їх із здобутими в
судовому засіданні доказами суд
доходить наступного:

Так, згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

В силу ст.391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування і
розпорядження цим майном.

Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК
України, позивач ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_5, наділений правом
володіння, користування та
розпорядження ним

У відповідності до ст.405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_6
не мешкає понад один рік, що перевищує
строки встановлені ст.405 ЦК України,
жодних домовленостей про його
тимчасову відсутність не встановлено,
а отже він не проживав в домоволодінні
без поважних причин.

Приймаючи до уваги викладене, беручи до
уваги ту обставину, що реєстрація
ОСОБА_3 в спірній квартирі носить
формальний характер, позовні вимоги
позивачів підлягають задоволенню в
заявлений ними спосіб.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК
України, ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 169, 208, 209,
212 - 215, 218, 224 - 225 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що
втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_3.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
реєстраційного обліку за адресою
АДРЕСА_7 у м. Дніпропетровську.

Стягнути із ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1
та ОСОБА_2 понесені ними судові витрати
зі сплати судового збору у розмірі
121,80грн. кожному.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков