АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4802/14
Головуючий 1 інст. - Чередник
Справа №640/8773/14-ц
Доповідач - Макаров Г.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,

при секретарі -
Таран В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
представника КП "Харківводоканал" -
Сашко Артема Олександровича на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 22 травня 2014 року за позовом ОСОБА_3
до Комунального підприємства
"Харківводоканал" про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

07 квітня 2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом до
Комунального підприємства
"Харківводоканал" про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, в якому просив захистити
його права, як споживача послуг,
визнати дії відповідача про відмову
виконати чергову періодичну повірку
лічильників такими, що порушують
вимоги чинного законодавства,
зобов'язати відповідача виконати
чергову повірку, обслуговування та
ремонт (якщо він необхідний, у тому
числі демонтаж, транспортування та
монтаж) лічильників за рахунок
підприємства, як це передбачено п.3 ст. 28
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» та
заборонити відповідачу вимагати від
позивача надавати показання
лічильників.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
посилались на те, що, згідно чинного
законодавства, чергова повірка
лічильників води проводиться за
рахунок виконавця послуг, тому
покладення обов'язку надати лічильник
для повірки, сплатити за його повірку
та надавати показання лічильників
відповідачу - не входить за законом до
повноважень позивача, як споживача
послуг.

Представник відповідача Сашко А.О.,
діючий на підставі довіреності, проти
позову заперечував, вважаючи його
необґрунтованим, оскільки здійснення
повірки засобів обліку в квартирах за
рахунок підприємства не входить до
компетенції КП «Харківводоканал», крім
того вони не мають ліцензії на
виконання вказаних робіт, більш
детально виклав свої заперечення в
письмовому вигляді, які містяться в
матеріалах справи.

Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 22 травня 2014 року,
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Зобов'язано КП «Харківводоканал»
провести за свій рахунок періодичну
повірку належних ОСОБА_3 засобів обліку
гарячої та холодної води, у тому числі
їх демонтаж, транспортування, монтаж та
повернення їх на абонентський облік за
місцем його реєстрації в квартирі
АДРЕСА_1. У задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з КП
«Харківводоканал» /код ОКПО 03361715/ на
користь держави судові витрати в
розмірі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі КП
«Харківводоканал» просить скасувати
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 22 травня 2014 року в частині
зобов'язання КП «Харківводоканал»
провести за свій рахунок періодичну
повірку належного ОСОБА_3 засобів
обліку гарячої та холодної води, у тому
числі їх демонтаж, транспортування,
монтаж та повернення їх на
абонентський облік за місцем його
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, та в цій
частині ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга КП
«Харківводоканал» задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного:

Статтями 10, 11, 58, 60, 61, 179, 212, 213 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Для встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», рішення є
законним тоді коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно розтлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, одним з основних принципів
судочинства, є законність. Принцип
законності визначається тим, що суд у
своїй діяльності при вирішенні справ
повинен правильно застосовувати норми
матеріального права до взаємовідносин
сторін.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу
України, плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
метрологію а метрологічну діяльність»,
підприємства і організації, які
надають послуги з водопостачання (
виконавці цих послуг) зобов'язані
контролювати установлені міжповіркові
інтервали та за свій рахунок проводити
періодичну повірку квартирних засобів
обліку, їх обслуговування та ремонт( у
тому числі демонтаж, транспортування,
монтаж).

Відповідно до п.9 Постанови Кабінету
Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 «Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
періодична повірка, обслуговування та
ремонт (у тому числі демонтаж,
транспортування та монтаж) виконується
за рахунок виконавця.

Згідно з п. 10 зазначених Правил
справляння плати за нормативами
(нормами) споживання за наявності
квартирних засобів обліку без
урахування їх показань не
допускається, за винятком випадків,
передбачених абзацом п'ятим пункту 16
цих Правил. Виконавець і споживач не
мають права відмовлятися від
врахування показань засобів обліку.

Пунктом 16 Правил передбачено, що у разі
виникнення сумнівів щодо правильності
показань квартирних засобів обліку
споживач в установленому порядку може
проводити їх позачергову повірку за
власні кошти, про що інформує
виконавця. Якщо виявлена у показаннях
помилка виходить за межі, передбачені у
паспорті квартирного засобу обліку,
виконавець повинен здійснити
перерахунок плати за споживання води
та/або теплової енергії з дня останньої
повірки або встановлення засобу
обліку, якщо його повірка не
проводилась, шляхом зменшення плати на
відсоток, який перевищує встановлені
межі точності для цього типу засобу
обліку, до моменту виявлення помилки.

Відповідно до п. 1.3 Наказу
Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005
р. № 60 «Про затвердження Порядку
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг у житловому
фонді», виконавцем житлово-комунальних
послуг, визначених у п. 1.1 Порядку, може
бути суб'єктом господарювання,
предметом діяльності якого є надання
відповідних житлово-комунальних
послуг та який може забезпечити
виконання обов'язків, визначених у ч. 1
ст. 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Пунктами 12,15 Правил надання населенню
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення передбачено, що у разі
встановлення квартирних лічильників
холодної та гарячої води споживання
сплачується за воду за показниками цих
лічильників.

Рішення суду першої інстанції
обґрунтоване встановленням таких
фактів та відповідних їм
правовідносин:

Судом встановлено та сторонами не
заперечувалось, що ОСОБА_3 мешкає в
квартирі АДРЕСА_1, на нього відкрито
особовий рахунок. За вказаною адресою
встановлено два засоби обліку - гарячої
та холодної води, термін чергової
повірки яких встановлено у 2 кварталі
2014 р.

Відповідно до Рішення Виконавчого
комітету Харківської міської ради від
21.12.2006 року № 1186, визначені виконавці
житлово-комунальних послуг у житловому
фонді комунальної власності
територіальної громади міста Харкова:
з управління будинком, споруд або
групою будинків - КП «Жилкомсервіс»; з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій в частині
технічного обслуговування
внутрішньобудинкових систем холодного
водопостачання - КП «ВТП «Вода».

Виходячи з статутної діяльності КП
«Харківводоканал», яке здійснює
централізоване водопостачання та
водовідведення, дане підприємство є
виконавцем послуг надання населенню
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення, отже обов'язок по
проведенню чергової повірки засобів
обліку, яке раніше покладалось на КП
«ВТП Вода», на теперішній час покладено
на КП «Харківіводоканал».

Сторонами не оспорювалось, що позивач
сплачував послуги за показаннями
лічильника.

Відсутність ліцензії на виконання цих
послуг прав та обов'язків позивача не
стосується.

Судова колегія вважає, що доводи
викладені в апеляційній скарзі
представника КП "Харківводоканал" -
Сашко А. О. не знайшли свого
підтвердження при розгляді справи
апеляційним судом.

З урахуванням наведеного суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 до Комунального
підприємства «Харківводоканал» про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка. Правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки та не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи не відносяться до тих
підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення відносно скасування
чи зміни оскаржуємого судового рішення
і висновків суду першої інстанції не
спростовують, в її задоволенні
належить відмовити на підставі ст.308
Цивільного процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317,
319, 321, 322, 324, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
КП "Харківводоканал" - Сашко Артема
Олександровича - відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Харкова від 22 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: