Номер провадження: 22-ц/785/5319/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Іванівського районного суду
Одеської області від 27 березня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ у виді стягнення частини
вартості в грошовому виразі нерухомого
майна,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, який в процесі розгляду справи
уточнила, про поділ у виді стягнення
частини вартості нерухомого майна в
грошовому виразі у сумі 96 754,50 гривень.
(а. с. 2-3, 114)

В обґрунтування позову посилалася на
те, що 23.10.1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
уклали шлюб, який в подальшому, на
підставі рішення Іванівського
районного суду Одеської області від
10.12.2010 року між ними було розірвано. (а.
с. 7-9) У період шлюбу сторони придбали
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1. (а. с. 10-17)
Спільне володіння і користування
будинком є неможливим.

Ухвалою суду від 17.10.2013 року по справі
призначено судову будівельно-технічну
експертизу. (а. с. 74-75)

Рішенням Іванівського районного суду
Одеської області від 27 березня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 про
розподіл спільного майна подружжя -
відмовлено. (а. с. 121-123)

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення скасувати, ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. (а. с. 127-129)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Судом встановлено, що 23 жовтня 1993 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі, який в
подальшому, рішенням Іванівського
районного суду Одеської області від 10
грудня 2010 року був розірваний (а. с. 7-9).

В період шлюбу, на підставі
договору купівлі-продажу від 24 жовтня
2000 року, подружжям був придбаний
житловий будинок АДРЕСА_1, який
позначений в плані під літ. А, загальною
площею 42,9 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м.,
с господарсько-побутовими будівлями та
спорудами: сарай, позначений під літ. Б,
цистерна - І, огородження - № 1-2 (а. с. 10-17).

Відповідно висновків судової
будівельно-технічної експертизи від 12
січня 2014 року № 21-13 вартість житлового
будинку АДРЕСА_1 складає 80 921 гривень,
враховуючи наявність самовільно
реконструйованого будинку і
самовільно зведених надвірних споруд,
провести розподіл житлового будинку
АДРЕСА_1 не представляється можливим.
Експертом запропоновано варіант
порядку користування спірним будинком
(а. с. 95).

При поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
в разі, якщо речі є неподільними,
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно допускається лише за його згодою
та попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (частини
четверта, п'ята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених статтею 365 ЦК
України.

Положеннями статті 365 ЦК України
передбачено підстави, за наявності
яких суд може задовольнити позов про
припинення права особи на частку у
спільному майні: частка є незначною і
не може бути виділена в натурі, річ є
неподільною, спільне володіння і
користування майном є неможливим, таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї. Отже, суд ухвалює рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.
Тобто для припинення права особи на
частку у спільному майні необхідно
встановити наявність будь-якої із
обставин, передбачених пунктами 1 - 3
частини першої статті 365 ЦК України за
умови, що таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї та попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

У тому разі, коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними,
відповідно до їх часток, без
застосування грошової компенсації і
припинення права власності одного з
подружжя на його частку в такому майні,
суд визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

Аналогічні роз'яснення містяться у п. 25
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя".

При ухваленні рішення про поділ майна
подружжя зазначені приписи закону
залишились поза увагою суду першої
інстанції. Так, судом не враховано, що
спірний будинок є неподільним, а
сторонами на депозитний рахунок
компенсацію частки вартості майна
подружжя не внесено, у зв'язку з
відсутністю коштів, а відтак наявні
правові підстави для визначення
ідеальних часток подружжя в цьому
майні без його реального поділу і
залишення майна у їх спільної
часткової власності.

Посилання суду першої інстанції на те,
що позивач таких вимог не заявляв, у
зв'язку з чим це буде порушенням
приписів ст.11 ЦПК України є
помилковими, оскільки предметом спору
є поділ майна подружжя, а визнання
ідеальних часток подружжя в цьому
майні без його реального поділу і
залишення майна у спільної часткової
власності є одним із варіантів такого
розподілу.

При указаних обставинах, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте не в повній мірі визначився з
характером спірних правовідносин,
неправильно застосував норми
матеріального права, що відповідно,
призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим рішення
Іванівського районного суду Одеської
області від 27 березня 2014 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового по суті
заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1
ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду
Одеської області від 27 березня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Провести розподіл сумісного майна
подружжя - житлового будинку АДРЕСА_1,
позначеного в плані під літ. А,
загальною площею 42,9 кв.м, житловою
площею 24,9 кв.м., с
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами: сарай, позначений під літ. Б,
цистерна - І, огородження - № 1-2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1,
позначеного в плані під літ. А,
загальною площею 42,9 кв.м, житловою
площею 24,9 кв.м., с
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами: сарай, позначений під літ. Б,
цистерна - І, огородження - № 1-2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1,
позначеного в плані під літ. А,
загальною площею 42,9 кв.м, житловою
площею 24,9 кв.м., с
господарсько-побутовими будівлями та
спорудами: сарай, позначений під літ. Б,
цистерна - І, огородження - № 1-2.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.