Справа № 189/153/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.2014 року Покровський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді
Пустовар О.С.

при секретарі
Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Покровське цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя,-

встановив:

Позивачка звернулася з позовом до
відповідача про поділ майна, мотивуючи
свої вимоги тим, що з ОСОБА_2 вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15
жовтня 2001 року та проживали АДРЕСА_1.
Від спільного проживання вони мають
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка
вказала, що у неї після того як вони
перестали проживати разом залишилося
майно - пилосос, крісло, тумбочка, ДКУ,
посуд, кухонний куточок, ліжко-диван,
тумбочка під телевізор, дві коляски,
водяний насос «Водолій». При цьому
коляски їм були подаровані. У
відповідача залишилося - меблева
стінка, передпокій, кухонні меблі,
холодильник, мікрохвильова піч,
телевізор, супутникова антена, ДВД,
побудовані ними гараж, сараї,
автомобіль ВАЗ. З таким поділом майна
вона не згодна, так як на весілля їм
було подаровано 24 000 грн., кухню
вартістю 3000 грн. стінку вартістю 3100
грн., холодильник вартістю 7400 грн.,
мікрохвильову піч вартістю 300 грн. Так,
20 жовтня вона зайняла у свого батька
кошти в сумі 15000 грн., а також додали
подаровані їм на весілля кошти та
придбали автомобіль ВАЗ-210990 НОМЕР_1, 2004
р.в. Також батько подарував трьох телят,
які вони потім вигодували і продали.
Батьки на день народження подарували
позивачці телевізор «DEX», DVD та
супутникову антену вартістю 4600 грн. всі
ці речі залишилися в будинку
відповідача. Крім того, за час
спільного проживання вони придбали 10
телят за 8000 грн. На даний час вартість
телят складає 25000 грн. Також сторони
разом побудували баню, гаражі, птичник.
Кошти на зазначене майно давай батько
позивачки, в цілому 23180 грн. На вказані
кошти були придбані - ракушняк, цемент,
дошка, брус, шифер, два пластикових
вікна. Таким чином, за час спільного
проживання ними було придбано майна на
загальну суму 121 700 грн. З
перерахованого майна позивачці було
віддано майно на суму 6400 грн., тому
ОСОБА_2 повинен віддати їй кошти в
розмірі 54450 грн. Тому позивачка просить
суд розділити спільно нажите майно,
виділивши їй при цьому 54450 грн. та
диван вартістю 1000 ( тисяча) грн., крісло
вартістю 300 (триста) грн., ДКУ для
дроблення зерна вартістю 2000 (дві
тисячі) грн., кухонний куточок вартістю
1800 ( тисяча вісімсот) грн., а всього
майна на загальну вартість 6400 (шість
тисяч чотириста) грн. А з відповідача
стягнути 54450 грн., виділивши йому
мікрохвильову піч вартістю 300 (триста)
грн., холодильник вартістю 7400 (сім тисяч
чотириста) грн., кухонні меблі вартістю
3000 (три тисячі) грн., а всього майна на
загальну вартість 10900(десять тисяч
дев'ятсот) грн.

В судовому засідання позивачка та
її представник позовні вимоги повністю
підтримали, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві та просять
позов задовольнити.

Представник відповідача позов
визнав частково пояснивши суду, що
згідно акту розподілу, майно подружжя
розділено, тому він не заперечує
розділити майно згідно даного акту. Що
стосується автомобіля, то він не
являється власністю подружжя, а на
баню, гараж, птичник не надано
документів, які б підтверджували право
власності.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4
суду пояснив, що він знає ОСОБА_1, він
позичав кошти в розмірі 15000 грн. її
батькові на покупку автомобіля доньці.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив у
судовому засіданні той факт, що після
одруження ОСОБА_1 її батько позичав
кошти у ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що
ОСОБА_1 його донька, а відповідач
колишній зять. Дійсно він позичав кошти
у Антонова для покупки автомобіля
доньці та зятю, які віддав доньці.
Донька проживала з чоловіком в будинку
його бабусі, де побудували під час
спільного проживання баню, держали 10
телят.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що
вона була присутня при поділі майна
подружжя, яке було поділено. Стосовно
телят, відповідач пообіцяв віддати їх
ОСОБА_1, після того як остання
випишеться.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що
він працював по найму в ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
в будинку бабусі відповідача. На
будівництво кошти давав ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він
являється рідним братом позивачки,
після її одруження батько давав їй
телят, зерно, після розлучення
відповідач нічого не повернув.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що
він являється сусідом батьків ОСОБА_1
та підтвердив той факт, що дійсно
батьки після одруження давали молодій
сім'ї телят, зерно.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що
спірний автомобіль купували у нього
сторони по справі. Кошти їм давав
батько позивачки.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши в судовому
засіданні позивачку, її представника,
представника відповідача, свідків,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи та вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що позовна заява
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Так, згідно зі ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи на
підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України
встановлює, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Згідно ст.59 ЦПК України
суд не бере до уваги докази, одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом і обставини, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як вбачається з рішення
Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 19.08.2013
року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано (а.с.6).

Відповідно до акту розподілу
майна від 22.01.2013 року, складеного
депутатом сільської ради ОСОБА_1 надано
майно - крісло, кухонний куточок (стіл,
диван, чотири стільця, кровать - диван,
тумбочка під телевізор, дві коляски,
водяний насос, пилосос, ДЕКУ,
одяг(одіяла, дитячий одяг), посуд
(каструлі, тарілки), а ОСОБА_2 - стінка,
прихожа стінка, кухня, холодильник,
мікрохвильова піч, тому дане майно суд
вважає підлягаючим поділу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Положеннями ст. 71 СК України
передбачено, що майно, яке є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі, за
винятком неподільних речей, які
присуджуються одному з подружжя.

При цьому, присудження одному з
подружжя грошової компенсації замість
його частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч.4, 5 ст. 71 СК
України).

Так, заявляючи вимогу про поділ
спільного сумісного майна в натурі
шляхом виділення їй коштів в сумі 54 450
грн., а відповідачу майно, позивачка не
внесла суми грошової компенсації
попередньо на депозитний рахунок суду,
як і не довела того, що відповідач
згоден на запропонований нею варіант
поділу спільного сумісного майна.

Разом з тим, законодавець не
передбачив можливості ділити у
судовому порядку окремі спільні речі
виходячи з того, коли саме за часом
відбулося порушення права особи саме
на цю річ. Порушення права особи хоч на
одну річ зі всього об'єму спільно
нажитого майна або бажання взагалі
розділити спільне майно - є підставою
для захисту права на всі спільно
нажиті речі (майно). Цей захист повинен
відбуватись шляхом встановлення
всього об'єму спільного майна та його
поділу. Такої точки зору рекомендує
дотримуватись Пленум ВСУ у своєї
постанові від 21 грудня 2007 року N 11 Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя, де в п. 23, 24
йдеться про те, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом (п. 23). До складу майна, що
підлягає поділу включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК)
(п. 24).

За положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
законом.

Однак, позивачка в судовому
засіданні не довела той факт, що майно,
а саме автомобіль, є спільним майном,
так як відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
серійний номер НОМЕР_2 він є власністю
ОСОБА_12, що стосується бані, гаража,
пташника, будматеріалів - то це все якщо
і будувалося(документи, що
підтверджують будівництво та право
власності відсутні), то в домоволодінні
бабусі відповідача ОСОБА_13 за адресою
АДРЕСА_1, де проживало колишнє подружжя.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позов
необхідно задовольнити частково, а
саме розділити спільно нажите майно
згідно акту розподілу, в останній
частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст.
10,11,60,88,209,212,214,215,218,224,228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя задовольнити частково.

Розділити спільне майно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, виділивши ОСОБА_1:

- диван вартістю 1000 ( тисяча) грн.,

- крісло вартістю 300 (триста) грн.,

- ДКУ для дроблення зерна вартістю
2000 (дві тисячі) грн.,

- кухонний куточок вартістю 1800 (
тисяча вісімсот) грн., а всього майна на
загальну вартість 6400 (шість тисяч
чотириста) грн.;

виділити ОСОБА_2:

- мікрохвильову піч вартістю 300
(триста) грн.,

- холодильник вартістю 7400 (сім
тисяч чотириста) грн.,

- кухонні меблі вартістю 3000 (три
тисячі) грн., а всього майна на загальну
вартість 10900(десять тисяч дев'ятсот)
грн.

У задоволенні інших позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
районний суд протягом десяти днів з дня
йогопроголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не булиприсутні у
судовому засіданніпід час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційнускаргупротягом
десяти днів з дня
отриманнякопіїцьогорішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
О.С.
Пустовар