Номер провадження: 22-ц/785/5004/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 04 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_3 про
приведення об'єкту до попереднього
стану, треті особи: ОСОБА_4, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області,

встановила:

01 березня 2013 року Київська районна
адміністрація Одеської міської ради
(далі - Київська РА ОМР) звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
ставила питання про приведення до
попереднього стану житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до технічного паспорту від
09 квітня 2004 року.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
ОСОБА_3 самочинно, без затвердженої
проектної документації провів
будівельні роботи із збільшенням площі
забудови та добудовою другого поверху
житлового будинку.

Представник позивача та треті сторони
просили суд задовольнити їх позовні
вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився.

Заочним рішенням Київського районного
м. Одеси від 18 грудня 2013 року позовні
вимоги Київської РА ОМР були
задоволені у повному обсязі.

18 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою, в якій ставив питання
про перегляд та скасування
вищевказаного заочного рішення, а
також про залишення без задоволення
позовних вимог Київської РА ОМР.

Свої вимоги мотивував тим, що він не був
належним чином повідомлений про судове
засідання, що позбавило його
можливості надати свої заперечення на
позов та захистити особисте право в
судовому порядку.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 11 лютого 2014 року заяву ОСОБА_3
було задоволено, заочне рішення
скасовано та справу призначено до
розгляду у загальному судовому порядку
у відкритому судовому засіданні.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував, у
задоволенні вимог позивача просив
відмовити у повному обсязі.

Справу було заслухано за відсутності
третіх осіб.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 04 березня 2014 року у
задоволенні позовних вимог Київської
РА ОМР було відмовлено.

В апеляційній скарзі Київська РА ОМР
ставить питання про скасування
вищевказаного рішення та ухвалення
нового, яким їх позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду було
ухвалено з порушенням норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що Київська
РА ОМР не є належним позивачем за даним
позовом, оскільки позовна заява може
бути подана представником юридичного
департаменту Одеської міської ради від
імені виконавчого комітету Одеської
міської ради або представником
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (далі - інспекція ДАБК
в Одеській області).

Також суд виходив із того, що згідно
роз'яснень, які містяться в пунктах 22 та
24 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності. Якщо
технічна можливість перебудови об'єкта
нерухомості відсутня або забудовник
відмовляється від такої перебудови,
суд, незалежно від поважності причин
відмови, за позовом зазначених органів
або особи, права чи інтереси якої
порушено таким будівництвом, ухвалює
рішення про знесення житлового будинку
або іншого нерухомого майна.

Оскільки матеріали справи не містять
доказів технічної можливості
здійснення перебудови об'єкта
нерухомості, та того, що забудовник
відмовляється від такої перебудови, то
у суду не було правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Крім того, суд виходив із того, що
доказів невідповідності
реконструйованої квартири
будівельним, санітарним, протипожежним
нормам і правилам позивач до суду не
надав.

Також матеріали справи не містять
доказів стосовно притягнення
відповідача до адміністративної
відповідальності за порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Суд також зазначив, що доводи позивача
про те, що самочинне будівництво
порушує права суміжного
землекористувача ОСОБА_4, належними та
допустимими доказами не підтверджені.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що відповідно до договору
дарування від 16.03.2004 року, який
зареєстровано в КП «Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» (далі
- КП «ОМБТІ та РОН»), відповідачу ОСОБА_3
на підставі права приватної власності
належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1,
яка розміщена на І поверсі,
одноповерхового будинку та
складається з трьох кімнат, загальною
площею 71,9 кв.м., з них житлової - 36,5 кв.м.,
підсобної - 35,4 кв.м.

У відповідності до ч. 7 ст. 376 ЦК України
у разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил, суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду
підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво.
Особа, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_3 як власник
вищевказаної квартири здійснив
будівельні роботи із збільшенням площі
забудови та добудовою другого поверху
до житлової квартири без наявного
дозволу на виконання вказаних робіт та
за відсутністю проектної документації.

08 листопада 2012 року суміжний
землекористувач - третя особа ОСОБА_4
звернулась до Київської РА ОМР з
письмовою скаргою щодо проведення
відповідачем самочинного будівництва
(а.с.9).

09 листопада 2012 року Київською РА ОМР на
адресу відповідача було надіслано
листа щодо зупинення усіх видів
будівельних робіт в триденний термін,
при цьому зобов'язавши останнього
надати декларацію Інспекції ДАБК в
Одеській області, проектну
документацію та правовстановлюючі
документи на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8).

25 січня 2013 року на підставі скарги
ОСОБА_4, позивачем проведено перевірку
та складено акт про те, що відповідачем,
без затвердженої у встановленому
законом порядку проектної
документації та необхідного дозволу
проведено будівельні роботи із
збільшенням площі забудови та
добудовою другого поверху до житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Листом № 01/12-597 від 28.01.2013 року Інспекція
ДАБК в Одеській області повідомила
заступника Київської РА ОМР, що право
ОСОБА_3 на виконання будівельних робіт
не реєструвалось, факт виконання
будівельних робіт встановлено не було
(а.с.7).

У відповідності до акту від 25.01.2013 року
06 лютого 2013 року Київська РА ОМР
винесла розпорядження № 60, згідно
якого відповідача ОСОБА_3 було
зобов'язано власними силами і за
рахунок власних коштів привести до
попереднього стану, відповідно до
технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН»,
самочинно реконструйовану квартиру
шляхом знесення у п'ятиденний термін
добудованого другого поверху за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Однак, відповідач ОСОБА_3 відмовився
виконати вищевказане розпорядження
Київської РА ОМР, що і змусило останню
звернутись до суду з даним позовом.

Вищевказаним спростовуються доводи
відповідача ОСОБА_3 з приводу того, що
йому не було запропоновано привести
реконструйовану квартиру до
попереднього стану і про те, що він не
відмовлявся здійснити цю
реконструкцію.

Відповідно до ч.4 п.4 «Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 жовтня 1992 р. № 572, власники, наймачі
(орендарі) приміщень житлових будинків
мають право на переобладнання і
перепланування житлових і підсобних
приміщень, балконів і лоджій за
відповідними проектами без обмеження
інтересів інших громадян, які
проживають у будинку, з дозволу
власника будинку (квартири) та органу
місцевого самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що
дії ОСОБА_3 з реконструкції будинку
проводилися з порушенням норм,
встановлених п.п.5.5,-5.6, «Положення про
порядок реконструкції вбудованих,
вбудовано-прибудованих та
прибудованих приміщень в м.Одесі»,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради №2153-ХХІІІ від 17.04.2001 року,
згідно яких реконструкція приміщень,
що була розпочата або проводиться без
реєстрації в інспекції ДАБК і без
дозволу на виконання будівельних
робіт, вважається самочинною і не
допускається всіма суб'єктами
містобудування, органами державного
управління, а також організаціями,
підприємствами, що забезпечують
фінансування.

Докази того, що ОСОБА_3 звертався до
відповідних органів з метою реєстрації
початку будівельних робіт, отримання
дозволів та вводу в експлуатацію
самочинно реконструйованого балкону в
матеріалах справи відсутні. Крім того
згідно акту від 21.01.2013 року, складеного
співробітниками відділу з благоустрою
території виявлено самочинне
будівництво за адресою: м. Одеса, вул.
Довга, 56, яка полягає у здійсненні
реконструкції квартири із збільшенням
площі забудови та у будівництві
другого поверху (а.с.6).

Відповідно до п.1.1. Положення про
Київську районну адміністрацію
Одеської міської ради, затвердженого
рішенням Одеської міської ради від
13.02.2014р. №4584-УІ, Київська РА ОМР є
виконавчим органом Одеської міської
ради та створюється нею з метою
реалізації функцій місцевого
самоврядування на території
Київського району міста Одеси, згідно
із Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Згідно з п.п.3 пункту «б» ч.1 ст.31 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать делеговані повноваження
щодо здійснення у встановленому
порядку державного контролю за
дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій;
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу.

На підставі п.3.2.5 Положення про
Київську районну адміністрацію
Одеської міської ради, до повноважень
адміністрації належить здійснення
контролю за недопущенням самовільного
будівництва у районі та звернення до
суду з позовом про знесення жилих
будинків разом з господарськими
спорудами, зведеними громадянами
самовільно.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17.02.2011 № 3038-УІ, за рішенням суду
самочинно збудований об'єкт підлягає
знесенню в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво.

Таким чином, зміст чинного
законодавства України свідчить про те,
що законодавець не визнає самочинне
будівництво об'єктом правового
захисту, крім передбаченого ч.3 ст.376 ЦК
України випадку, а тому правовими
наслідками самочинного будівництва, в
разі звернення до суду з позовом
відповідного органу, є або знесення
такого будівництва, або проведення
його перебудови до попереднього стану.

У відповідності до ч.2-3 ст. 309 ЦПК
України норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що судом не було враховано
того, що наявність технічного висновку
та відсутність або наявність у справі
доказів погіршення технічного стану не
змінює правового статусу
реконструйованого житлового
приміщення як самочинно збудованого.

Що стосується доводів відповідача
ОСОБА_3 з приводу того, що в нього є всі
дозвільні документи на здійснення
реконструкції його квартири, то
колегія суддів з ними не погоджується,
з огляду на вищевикладене та наступне.

17.07.2013 року відповідачу ОСОБА_3 дійсно
було надано Управлінням Архітектури та
містобудування ОМР Містобудівні умови
та обмеження забудови земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, однак
вказані умови не звільняють особу, яка
бажає здійснити реконструкцію
житлового приміщення, здійснювати її у
відповідності до належно затвердженої
проектної документації, без
реєстрації в інспекції ДАБК в Одеській
області і без дозволу на виконання
будівельних робіт (а.с.116).

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що і вищевказані
Містобудівні умови і повідомлення про
початок виконання будівельних робіт,
яке було надано 18.07.2013 року на адресу
Інспекції ДАБК (а.с. 199-202), були складені
вже після початку розгляду справи по
суті в суді, а тому також не давали
права відповідачу на виконання
будівельних робіт щодо здійснення
прибудови та надбудови другого поверху
на час звернення позивача до суду.

Також є необгрунтованими доводи ОСОБА_3
з приводу того, що згідно вищевказаних
Містобудівних умов назва об'єкту, який
підлягає реконструкції, є
домоволодіння, оскільки згідно
правовстановлюючих документів
відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної
власності належить не домоволодіння, а
квартира АДРЕСА_1, яка розташована на
першому поверсі (а.с.12), тобто на
земельній ділянці, яка належить
Одеській міській раді, та яка має
надавати згоду на здійснення прибудови
і надбудови на цій земельній ділянці.

Що стосується доводів відповідача
ОСОБА_3 про те, що його не було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, а тому
звернення до суду є передчасним, то
колегія судів зазначає, що в даному
випадку факт непритягнення його до
відповідальності не є перешкодою для
звернення Київською РА ОМР до суду з
позовом про зобов'язання особи, яка
здійснила самочинну реконструкцію,
привести житлове приміщення до
попереднього стану.

При цьому слід врахувати, що
вищевказане розпорядження Київської
РА ОМР № 60 від 06.02.2013 року про
приведення до попереднього стану
самочинно реконструйованої квартири
АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_3 в
добровільному порядку не було
виконано.

Що стосується тверджень відповідача
ОСОБА_3 про те, що матеріали справи не
містять доказів того, що самочинне
будівництво порушує права суміжного
землекористувача ОСОБА_4, то вони є
слушними, однак, як було зазначено вище,
у відповідності до ч. 7 ст. 376 ЦК України
для зобов'язання особи привести об'єкт
до попереднього стану достатньо того,
щоб самочинне будівництво, або
реконструкція буди здійснені без
належно затвердженого проекту і
дозволу, що в свою чергу свідчить про
те, що ці дії не відповідають вимогам
чинного законодавства в сфері
будівництва та суперечать суспільним
інтересам.

Стосовно того, що Київська РА ОМР не
наділена правом звернення до суду з
приводу виниклих правовідносин, чим
суд першої інстанції у тому числі
обгрунтовував свій висновок, з
посиланням на п.п. 2.9, 2.10 Рішення
виконавчого комітету ОМР № 1308 від
25.12.2009 р. «Про затвердження порядку
взаємодії виконавчих органів міської
ради та комунальних підприємств з
вирішення питань, пов'язаних із
самочинним будівництвом у місті
Одесі», то колегія суддів зазначає, що
за змістом вказаного Рішення Київська
РА ОМР наділена правом звернення до
суду з позовом щодо реконструкції
приміщень з прибудовою балконів від
другого поверху та вище, щодо
проведення будівництва або
реконструкції будівель (жилих або
нежилих), що здійснюється на земельних
ділянках, наданих (переданих) юридичним
або фізичним особам у встановленому
законом порядку.

Оскільки в даному випадку мова йде про
реконструкцію квартири відповідача
щодо прибудови над нею другого поверху,
а також щодо здійснення добудови на
земельній ділянці, що належать
місцевій громаді (а.с.6), то Київська РА
ОМР наділена повноваженнями звернення
до суду з позовом про знесення
самочинного будівництва або
приведення реконструйованого
приміщення до попереднього стану.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд при
ухваленні рішення помилково
застосував норми матеріального права,
які в даному випадку не підлягали
застосуванню, що призвело до ухвалення
незаконного оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його
повністю спростовують, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід задовольнити,
оскаржуване рішення суду скасувати і
ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги Київської РА ОМР
задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені ним судові витрати у
сумі 236,50 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4
ч1. ст. 309 ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 04 березня 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_3 власними силами і за
рахунок власних коштів привести до
попереднього стану житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до технічного паспорту КП
ОМБТІ та РОН від 09.04.2004 року № 2370.023.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради судовий збір у розмірі
236,50 грн. (двісті тридцять шість гривень
50 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко