АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-6495
Головуючий у1-й інстанції - Скрипка О.І.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Побірченко Т.І.

СоколовоїВ.В.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 20 грудня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 20 грудня 2013
року задоволено позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6
на користь Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" заборгованість
за кредитом в сумі 166 663 долари США 62
центи, що за курсом НБУ станом на 4
жовтня 2012 року становить 1 332 142 грн. 31
коп., заборгованість по відсоткам за
користування кредитом в сумі 89 098
доларів США 46 центів, що за курсом НБУ
станом на 4 жовтня 2012 року 712 163 грн. 99
коп., пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом у розмірі 69
569 грн. 56 коп., пеню за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
у розмірі 82 011 грн. 16 коп., та судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3 219 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5
через свого представника ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного та
необґрунтованого рішення, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволені
позовних вимог відмовити у повному
обсязі (т.2, а.с.34-39).

Поручителем боржника - ОСОБА_6, рішення
суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_4, яка підтримала подану нею
апеляційну скаргу та просила суд її
задовольнити, представника позивача
ПАТ "УкрСиббанк" - Кочіна Г.І., який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

29 серпня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк", та
ОСОБА_5 укладено кредитний договір
№0, відповідно до умов якого
позивачем відповідачу ОСОБА_5 надано
кредит в іноземній валюті у розмірі 200
000 доларів США, а відповідач
зобов'язався повернути наданий кредит
у повному обсязі не пізніше 29 серпня 2017
року згідно з графіком погашення
кредиту.

Відповідно до п.1.3.1 Кредитного договору
за користування кредитними коштами
протягом перших тридцяти календарних
днів, рахуючи з дати видачі кредиту,
процентна ставка встановлюється у
розмірі 12,40% річних. Після закінчення
строку та кожного наступного місяця
кредитування розмір процентної ставки
підлягає перегляду відповідно до умов
Договору. У випадку, якщо Банк не
повідомив Позичальника про
встановлення нового розміру
процентної ставки на наступний місяць
строку кредитування відповідно до умов
Договору, застосовується розмір
процентної ставки, діючий за цим
Договором в попередньому місяці.

Погашення нарахованих процентів,
згідно з п.1.3.4 кредитного договору, мало
відбуватись з 1 по 25 число (включно)
кожного місяця, наступного за тим, за
який були нараховані проценти.

Відповідно до п.1.5 Договору, кредит був
наданий шляхом зарахування позивачем
коштів на поточний рахунок відповідача
ОСОБА_5 НОМЕР_1

29 серпня 2007 року позивач та ОСОБА_5
уклали Додаткову угоду №1 до договору
про надання споживчого кредиту №0
від 29 серпня 2007 року, відповідно до якої
змінено п.1.3.5 договору: Позичальник
згідно умов Договору сплачує Банку
комісію на умовах, зазначених у цьому
Договорі.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору,
за порушення ОСОБА_5 термінів погашення
будь-яких своїх грошових зобов'язань,
передбачених Кредитним договором,
зокрема, термінів повернення кредиту
(всієї суми або його частини) та/або
термінів сплати процентів та/або
комісій, Банк має право вимагати від
ОСОБА_5 додатково сплатити Банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу. Пеня
нараховується за кожен день
прострочення, включаючи день погашення
заборгованості.

Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав у повному обсязі, натомість
відповідач ОСОБА_5 порушила умови
кредитног договору в частині погашення
кредиту та відсотків за користування
ним.

З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_5 за Кредитним
договором, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_6 29 серпня 2007 року
укладено договір поруки №137105,
відповідно до п.1.1 якого відповідач
ОСОБА_6 зобов'язався у повному обсязі
відповідати перед позивачем за
невиконання усіх зобов'язань
відповідачем ОСОБА_5, що виникли з
Кредитного договору, а відповідно до
п.2.2 Договору поруки, у випадку
невиконання відповідачем ОСОБА_5 своїх
зобов'язань по Кредитному договору,
позивач має право пред'явити свої
вимоги безпосередньо до відповідача
ОСОБА_6

Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконує, в результаті чого
станом на 4 жовтня 2012 року має
прострочену заборгованість по кредиту
в загальній сумі 274 726 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 4 жовтня 2012 року
становить 2 195 887 грн. 02 коп., яка
складається з наступного: 166 663 долари
США 62 центи, що за курсом НБУ станом на 4
жовтня 2012 року становить 1 332 142 грн. 31
коп. - заборгованість за кредитом; 89 098
доларів США 46 центів, що за курсом НБУ
станом на 4 жовтня 2012 року становить 712
163 грн. 99 коп. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом; 69
569 грн. 56 коп. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом;
82 011 грн. 16 коп. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам.

У зв'язку з виникненням заборгованості
по кредиту, банк 10 вересня 2010 року
відправив відповідачам
вимогу-попередження про дострокове
повернення кредиту, але ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 проігнорували законні вимоги
Банку та грубо порушили умови
Кредитного договору та норми чинного
законодавства України.

За встановлених обставин районний суд
прийшов до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
заявленого позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для
задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
встановлена районним судом обставина
отримання ОСОБА_5 грошових коштів за
кредитним договором не доведена, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення,
оскільки відповідно до наданих на їх
спростування та досліджених у порядку,
визначеному ч.2 ст. 303 ЦПК України,
письмових доказів кредит був наданий
шляхом зарахування на поточний рахунок
позичальника і його видача відбулась
із поточного рахунку (т.2, а.с.74).

Посилання апеляційної скарги на те, що
позивач не мав права надавати кредит у
іноземній валюті, також є
безпідставними, оскільки відповідно до
наданих на їх спростування та
досліджених у порядку, визначеному ч.2
ст. 303 ЦПК України, письмових доказів
позивач мав відповідну банківську
ліцензію та дозвіл (т.2, а.с.62-66).

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача про те, що
судом першої інстанції помилково не
було застосовано позовну давність до
вимог про стягнення пені, також не
можуть бути прийняті в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення
виходячи з наступного.

За правилом ч.3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Відповідно до матеріалів справи
відповідач ОСОБА_5, належним чином,
повідомлявся про місце та час розгляду
справи (т.1, а.с.106-107; 115, 122). Представник
відповідача - ОСОБА_4, приймала участь у
судових засіданнях, заявляла
клопотання, знайомилась з матеріалами
справи, подавала апеляційні скарги на
ухвалу суду про відкриття провадження
у справі (т.1, а.с.118, 123, 125-127; 139-141; 208, 212).

Однак, при цьому заява про застосування
позовної давності до вимог про
стягнення пені до суду першої
інстанції відповідачем чи його
представником не подавалась.

За таких обставин після винесення
рішення, в ході апеляційного розгляду
заява про застосування позовної
давності до вимог про стягнення пені
судом апеляційної інстанції не може
бути прийнята.

Доводи апеляційної скарги щодо
припинення поруки також не можуть бути
прийняті апеляційним судом виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення, і
визначається він роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами, а не
посиланням на подію, яка має настати.
Вказівкою на подію, яка має неминуче
настати, визначається термін - певний
момент у часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК). Таким
чином, умова договору поруки про
припинення поруки після повного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором не
може вважатися встановленим сторонами
договору поруки строком припинення
поруки.

У зв'язку з цим порука на підставі ч. 4
ст. 559 ЦК припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Згідно із частиною четвертою статті 559
ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (частина перша
статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (частина друга статті 251 та
частина друга статті 252 ЦК України).

Згідно з роз'ясненнями п.24 Постанови №5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Таким чином, суд касаційної інстанції
роз'яснив, що направлення/вручення
вимоги поручителю і пред'явлення до
нього позову є рівнозначними подіями,
які підтверджують пред'явлення вимоги
до поручителя, і на пред'явлення вимоги
шляхом пред'явлення позову
розповсюджується не загальний строк
позовної давності, а встановлений ч.4
ст. 559 ЦК шестимісячний строк.

За правилом ч.4 ст. 559 ЦК порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

У даному конкретному випадку строк
припинення поруки у договорі поруки не
встановлений.

Однак строк виконання зобов'язання у
кредитному договорі чітко визначений -
строк повернення кредиту встановлено
до 29 серпня 2017 року (п.1.2.2. Кредитного
договору; п. 1.2. Договору поруки; а.с.6, 23).

За таких обставин твердження
відповідача, що порука припинилась у
зв'язку з неподанням кредитором вимоги
до поручителя є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
укладений кредитний договір є проявом
агресивної нечесної підприємницької
практики з боку позивача, таж є
безпідставними, суперечать фактичним
обставинам справи, змісту та суті
кредитного договору. в даному випадку
відповідач вдається до умисного
перекручування та спотворювання
фактів на свою користь.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.І.
Побірченко

В.В.
Соколова