Справа № 152/867/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
Шаргородський районний суд Вінницької
області

в складі:

головуючої судді
Соколовської Т.О.

при секретарі судового засідання
Рошак К.В.

з участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Олійника Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
справу за позовом ОСОБА_1 до
Голинчинецької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області (третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідача
Реєстраційна служба Шаргородського
РУЮ) про встановлення факту права
власності на домоволодіння та визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом,

в с т а н о в и в :

19.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Голинчинецької
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області (третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача Реєстраційна служба
Шаргородського РУЮ) про встановлення
факту права власності на домоволодіння
та визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її
батько ОСОБА_6, який по день смерті
постійно проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1. Після смерті
батька відкрилась спадщина на майно,
яке складається в тому числі із
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1, спадкоємцем за
заповітом якого є вона - ОСОБА_1 Вона
прийняла спадщину у встановлені
законом терміни, оскільки протягом
шести місяців після смерті батька
подала заяву до Шаргородської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини.

В ході підготовки матеріалів для
оформлення спадщини на житловий
будинок та господарські будівлі
встановлено, що правовстановлюючий
документ на спадковий будинок батько
при житті не отримав. У зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на спадкове майно - житловий
будинок з господарськими будівлями
державним нотаріусом було відмовлено
їй у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом і рекомендовано
звернутися до суду. Позивачка просить
встановити факт належності
спадкодавцеві ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 житлового будинку з
господарськими будівлями,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за заповітом на
спадкове майно, яке складається із
житлового будинку, позначеного в плані
під літерою "А" загальною площею 45,68
м.кв, в тому числі житловою площею - 37,2
м.кв., літньої кухні з сараєм "Б",
погрібу "В" огорожі 1-3, загальною
вартістю 36991 грн., що знаходяться по
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2
підтримали позовні вимоги, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві.

Представник відповідача
Голинчинецької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області Олійник Ю.Д. в судовому
засіданні позов визнав. Суду пояснив,
що спадкодавець ОСОБА_6. проживав і був
зареєстрований у спадковому будинку -
в АДРЕСА_1. На підставі рішення
виконкому Шаргородської районної ради
народних депутатів Вінницької області
від 22.10.1987 року № 244 власником житлового
будинку з господарськими будівлями за
вказаною адресою є ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 проте, з невідомих причин
спадкодавець свідоцтво про право
власності на будинок в сільській раді
при житті не отримав, що є перешкодою
для позивачки в оформленні спадщини
після смерті батька - ОСОБА_6 За
вказаних підстав Голинчинецька
сільська рада Шаргородського району
Вінницької області не має заперечень
щодо задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

Представник третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача Реєстраційної служби
Шаргородського РУЮ в судове засідання
не з'явився. Від начальника
реєстраційної служби Шаргородського
РУЮ Залокоцької В.Д. надійшла заява про
розгляд справи у відсутності
представника Служби, щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує (
а.с.32).

Вирішуючи спір суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4
в с. Голинчинці Шаргородського району
Вінницької області помер ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим виконкомом
Голинчинецької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області 17.06.2013 року (а.с.6).

ОСОБА_6 постійно проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою
Голинчинецької сільської ради № 71 від
27.01.2014 року (а.с.11) та погосподарською
книгою на 2011 - 2015 рр., оглянутими в
судовому засіданні.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина.

Спадкоємцем за заповітом майна
померлого ОСОБА_6 є його донька - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Відповідно до заповіту,
посвідченого секретарем
Голинчинецької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області 07 червня 2005 року за реєстром №
51 ОСОБА_6 заповів усе своє майно, де б
воно не було і з чого воно б не
складалося, і взагалі все те, що буде
належати йому на день смерті і на що він
за законом буле мати право ОСОБА_1
(а.с.7).

На день смерті ОСОБА_6 вказаний
заповіт не змінено і не відмінено (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_1 спадщину після
смерті батька - ОСОБА_6 прийняла, що
підтверджується копією спадкової
справи № 328/13, оглянутою в судовому
засіданні.

В ході підготовки матеріалів для
оформлення спадщини за заповітом
з'ясувалося, що спадкодавцем не був
отриманий правовстановлюючий документ
на житловий будинок з господарськими
будівлями, у зв'язку з чим позивачка
ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом.

Із оглянутого в судовому
засіданні технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок по АДРЕСА_1 вбачається, що
свідоцтво про право власності на
домоволодіння в матеріалах технічного
паспорту відсутнє (а.с.12-16).

Відповідно до довідки виконкому
Голинчинецької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області № 71 від 27.01.2014 року свідоцтво
про право власності на домоволодіння
по АДРЕСА_1 не видавалося ( а.с.11).

Як вбачається із довідки КП
"Могилів - Подільське МБТІ" за № 9 від
21.01.2014 року право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1 не
реєструвалося ( а.с.12).

Відповідно до рішення 14-ої сесії
1 скликання Голинчинецької сільської
ради Шаргородського району Вінницької
області від 04.04.1994 року ОСОБА_6
передано безоплатно у приватну
власність земельну ділянку в розмірі
0,50 га по АДРЕСА_1

На зазначеній земельній ділянці
знаходиться спадковий будинок.

Державним нотаріусом
Шаргородської державної нотаріальної
контори Масилюк Р.М. 29.01.2014 року
винесено постанову про відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на житловий будинок з
господарськими спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 через
відсутність правовстановлюючого
документу на вказане спадкове майно
(а.с.8).

Із довідки КП "Могилів -
Подільське МБТІ" від 27.01.2014 року про
технічний стан та оцінку будинку за
АДРЕСА_1 вбачається, що спадкове
домоволодіння складається з житлового
будинку кам'яного, 1951 року забудови
загальною площею 45,68 м.кв, в тому числі
житловою площею - 37,2 м.кв. з надвірними
будівлями та спорудами, зокрема
літньої кухні з сараєм "Б", погрібу "В"
огорожі 1-3. Загальний стан будівлі
незадовільний, підлягає експлуатації
після ремонту, має 63 % зносу. Загальна
вартість вказаного нерухомого майна
становить 36991 грн. ( а.с. 13).

Таким чином, факт належності
спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 підтверджений
вище зазначеними письмовими доказами,
дослідженими судом і має для позивачки
ОСОБА_1 юридичне значення, від його
встановлення залежить реалізація її
права на отримання спадщини після
смерті ОСОБА_6, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_4
і іншого порядку його встановлення не
має.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

При вирішенні даного спору суд
враховує норми цивільного
законодавства, які діяли на час
виникнення права у спадкодавця ОСОБА_6
на нерухоме майно, зокрема зміну
редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та
інших норм цивільного законодавства,
положення ЦК України 1963 року, Законом У
країни " Про власність", ЗУ від 07.12.1990
року " Про місцеві Ради народних
депутатів та місцеве і регіональне
самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про
державний нотаріат", постановою Ради
Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про
порядок обліку житлового фонду в
Українські РСР", Вказівками по
веденню погосподарського обліку в
сільських Радах народних депутатів,
затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №
112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 -
24.

За змістом зазначених
нормативних актів питання узаконення
будівель та внесення записів про право
власності на будинки за громадянами у
погосподарські книги відносилось до
компетенції місцевих рад, а виникнення
права власності на житлові будинки не
залежало від державної реєстрації
цього права.

Відповідно до п.62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за №
45/5, підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року, і записи в них визнавалися в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності на нерухому та
рухоме майно.

Згідно з Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах, селищах міського типу УРСР,
затвердженої заступником Міністра
комунального господарства УРСР 31.01.1966
року, погодженої з заступником Голови
Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка
втратила чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995
року за № 56 вбачається, що державній
реєстрації підлягали лише будинки та
домоволодіння в межах міст і селищ
міського типу. Будинки та
домоволодіння в селах державній
реєстрації не підлягали.

На виконання постанови Ради
Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985
- 1988 роках сільськими, селищними,
районними радами народних депутатів
ухвалювалося рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних

Рад із додатками списків громадян, яким
ці будинки належали.

Рішенням виконавчого комітету
Шаргородської районної ради народних
депутатів Вінницької області від 22.10.1987
року № 244 "Про забезпечення державного
обліку житлового фонду в селах району"
та рішення виконавчого комітету
Шаргородської районної ради народних
депутатів Вінницької області від 20.06.1991
року № 102 " Про доповнення до рішення
райвиконкому № 244 від 22.10.1987 року
зобов'язано виконкоми сільських рад
забезпечити проведення первинного
обліку житлового фонду громадян, що
мають житлові будинки на праві
особистої власності в селах району.

На час проведення інвентаризації
житлового фонду в селах Шаргородського
району Вінницької області ОСОБА_6 був
головою колгоспного двору (особовий
рахунок № НОМЕР_2), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і до складу якого
входить житловий будинок 1951 року
забудови з господарськими прибудовами,
що підтверджується даними
погосподарської книги за 1986 -1990 рр
(а.с.24-25).

Він же залишався головою
вказаного двору на час відкриття
спадщини - 15.06.2013 року (а.с.6), що
підтверджується даними облікової
картки Голинчинецької сільської ради
об'єкта погосподарського обліку на 2011 -
2015 роки - домогосподарства номер
АДРЕСА_1 (а.с.26)

Відповідно до довідки
Голинчинецької сільської ради № 71 від
27.01.2014 року (а.с.11) та погосподарських
книг, оглянутих в судовому засіданні у
спадковому будинку № АДРЕСА_1 постійно,
з дня забудови будинку (1951 року) і до
дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав і був
зареєстрований ОСОБА_6

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду
показали, що проживають по сусідству з
батьком позивачки і їм достеменно
відомо, що будинок за АДРЕСА_1 належав
ОСОБА_6, який проживав в ньому до дня
смерті.

Факт належності спадкодавцю
ОСОБА_6 на праві власності житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1 підтверджений вище
зазначеними доказами, перевіреними і
дослідженими судом, має для позивачки
ОСОБА_1 юридичне значення, від його
встановлення залежить реалізація її
права на отримання спадщини після
смерті ОСОБА_6, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачкою ОСОБА_1 надані суду
докази про відсутність можливості
одержання чи відновлення
правовстановлюючого документу на
спадкове майно, зокрема відмову
Голинчинецької сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області у видачі свідоцтва про право
власності, відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, технічний
паспорт на житловий будинок, в якому
відсутній правовстановлюючий
документ.

Таким чином, на день смерті
ОСОБА_6 його право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 було набуто та
посвідчено у порядку, передбаченому
діючим на той час законодавством, а
тому зазначений житловий будинок з
господарськими будівлями входить до
складу спадщини після смерті ОСОБА_6

Встановленим судом фактам
відповідають цивільні правовідносини,
які регламентують порядок набуття
права власності на спадкове майно і
регулюються ст.ст. 13,41,55 Конституції
України, статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, п.1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216,1217,
1218,1220, 1223,1268 ЦК України.

Відповідно до ст.13 Конституції
України держава забезпечує захист прав
усіх суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції
України право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Права людини і громадянина
захищаються законом. Кожен має право
будь - якими не забороненими законом
способами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань.

Статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод встановлено, що
кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений свого
майна, інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом або загальними принципами
міжнародного права.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен при
вирішенні питання щодо його цивільних
прав та обов'язків … має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом…
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК
України).

За правилами ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкоємцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті (ст.1218 ЦК України).

В силу ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою. Умовою для
переходу в порядку спадкування прав
власності на об'єкти нерухомості, в
тому числі житловий будинок, інші
споруди, земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законом порядку.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України
позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину,
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на частину
спадкового майна, що підтверджується
спадковою справою № 328/13 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6,
оглянутою в судовому засіданні.

Так, 21.01.2014 року державним
нотаріусом Шаргородської державної
нотаріальної контори Вінницької
області Масилюк Р.М. видано ОСОБА_1
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на земельну ділянку розміром
1,6566 га, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6
(а.с.9).

За вказаних обставин суд
приходить до висновку, що право ОСОБА_1
на отримання у власність спадкового
майна порушено і підлягає судовому
захисту.

Керуючись ст.ст. 6,10,11,60,209,212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 13,41,55
Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, п.1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. ст.ст.
328,1216,1217,1218,1220,1223,1233,1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Голинчинецької
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області (третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача Реєстраційна служба
Шаргородського РУЮ) про встановлення
факту права власності на домоволодіння
та визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити.

Встановити юридичний факт, що
житловий будинок з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 належить на
праві власності спадкодавцеві ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі
Голинчинці Шаргородського району
Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
українкою, громадянкою України,
жителькою АДРЕСА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 на
спадкове майно, яке складається із
житлового будинку, позначеного в плані
під літерою "А" загальною площею 45,68
м.кв, в тому числі житлової площі - 37,2
м.кв., літньої кухні з сараєм "Б",
погрібу "В" огорожі 1-3, загальною
вартістю 36991 грн., що знаходяться по
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя