Номер провадження: 22-ц/785/2465/14
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
встановлення факту родинних відносин,
визнання права на спадкування та
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,-

встановила:

Позивачка звернулась до відповідача із
позовом, в якому просила суд встановити
факт родинних відносин, визнати за нею
право на спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5 та визначити додатковий
строк у три місяці для звернення до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини за законом після смерті тітки
- ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року. (а.
с. 1-3)

В обґрунтування позову посилалась на
те, що мати позивачки ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком був ОСОБА_7, про
що свідчить актовий запис № 4471 в Книзі
реєстрації народжень від 4 вересня 1951
року та повторне поновлене Свідоцтво
про народження, видане Першим відділом
РАЦС Приморського РУЮ м. Одеси.
Позивачка стверджує, що через свої
політичні переконання, історичні події
та збіг обставин, її дід у двадцятих
роках минулого сторіччя взяв псевдонім
і змінив прізвище на «ОСОБА_9», однак
документи про зміну прізвища не
збереглися. У 1932 році батьки матері
розійшлися, 28.07.1934 року, вже маючи
прізвище «ОСОБА_7», батько матері
позивачки одружився вдруге з ОСОБА_8,
від цього шлюбу він мав дочку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка стверджує, що на
протязі всього життя її мати і ОСОБА_5
вважали себе рідними однокровними
сестрами і спілкувалися як рідні
сестри, оскільки народилися від одного
батька. ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5
померла, після її смерті відкрилася
спадщина, спадкоємців першої черги
немає. Мати позивачки, як спадкоємиця
за законом другої черги звернулася із
заявою про прийняття спадщини до
Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори, але з'ясувалося,
що у неї недостатньо документів для
доказу родинних відносин з померлою, у
зв'язку з чим вона звернулась із заявою
про встановлення факту родинних
відносин.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Одеси від 19.12.2012 року її вимоги
були задоволені, однак у зв'язку з її
смертю 23.03.2013 року ухвалою апеляційного
суду Одеської області від 19.04.2013 року
рішення було скасоване, провадження у
справі закрито. Таким чином, позивачка,
як спадкоємиця за спадковою
трансмісією після смерті тітки,
просить вимоги задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року позов
ОСОБА_3 - задоволено частково.
Встановлено як такий, що має юридичне
значення, факт родинних відносин, та
визнано, що ОСОБА_3 приходиться
племінницею померлої ОСОБА_5 Визначено
ОСОБА_3 додатковий строк у три місяці з
моменту набрання рішення чинності, для
звернення до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини за законом після
смерті тітки - ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_5 року. В іншій частині
позову - відмовлено. (а. с. 110)

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати вказане рішення, ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 112-114)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 у частині
встановлення факту родинних відносин
та визначення додаткового строку для
прийняття спадщини суд першої
інстанції виходив з того, що факт
родинних відносин було встановлено
матеріалами справи та показаннями
свідків, що стало підставою для
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини. Суд першої
інстанції відмовив ОСОБА_3 у
задоволенні вимог про визнання права
на спадкування, вважаючи такі вимоги
зайвими.

З таким висновком суду слід погодитись,
оскільки він ґрунтується на законі і
відповідає матеріалам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_6
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий
запис № 4471 від 04.09.1951 року,
зареєстрований Першим відділом РАЦС
Приморського районного управління
юстиції. В свідоцтві про народження
батьками ОСОБА_6 зазначені ОСОБА_7 та
ОСОБА_10 (а. с. 8).

Відомості про народження ОСОБА_7
перевіряли за період 1886 -1888 роки, проте
не збереглися (а. с. 11, 159).

Зі змісту архівної довідки від 28.04.2011р.
№ В-173/05-03 вбачається, що 28 липня 1934 року
ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_8, про що
свідчить актовий запис № 3768 у Книзі
реєстрації актів про шлюб Одеського
міського відділу ЗАГСу за 1934 рік. (а. с.
12) Від даного шлюбу він мав дочку -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 13)

Твердження позивачки про те, її дід у
двадцятих роках минулого сторіччя взяв
псевдонім і змінив прізвище на
«ОСОБА_9», а також те, що ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідними сестрами по
батьку, кореспондуються з матеріалами
справи.

Так, відповідно довідки Прокуратури
Одеської області від 03.10.1991 року №
13/1135-91, а також довідки Управління КДБ
УРСР від 27.11.1991 року № п/п - 1069, виданої
на ім'я ОСОБА_6 у зв'язку з її зверненням,
вбачається, що 22 квітня 1937 року її
батько ОСОБА_7, був заарештований за
обвинуваченням по ст. ст. 54-10, 54-11 КК УРСР
за проведення антирадянської агітації,
репресований 28.03.1938 року, а ІНФОРМАЦІЯ_6
року його вбили при ліквідації втечі з
виправно-трудового табору. Свідоцтво
про смерть було направлене його дочці -
ОСОБА_5. 31 серпня 1989 року він був
реабілітований Прокуратурою Одеської
області. (а. с. 14, 15, 74, 78)

Аналогічні відомості містяться у
архівно-слідчій справі ОСОБА_7, яка була
заведена по заяві його доньки ОСОБА_5.(а.
с. 74-78)

Відомості про те, що на протязі всього
життя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вважали себе
сестрами і спілкувалися як рідні
сестри, оскільки народилися від одного
батька, підтвердили свідки, які були
допитані у судовому засіданні - ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Судова колегія не може погодитись з
доводом апеляційної скарги про те, що
відсутні докази того, що ОСОБА_7 і
ОСОБА_7 одна і та ж сама особа, а відтак
відсутні підстави вважати ОСОБА_3
родичкою ОСОБА_5.

Так, дійсно не збереглися відомості про
зміну прізвища з ОСОБА_5 на ОСОБА_5,
актові записи про зміну прізвища по
Біляївському району на зберігання не
надходили, що підтверджується листом
Державного архіву Одеської області за
№ Г-448 від 22.05.2014 року (а. с. 151) Проте,
наявні листи, вітальні листівки,
фотокартки за 1944, 1945, 1952, 1957, 1962, 1964, 1972, 1977
роки, які свідчать про те, що дружина
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були
знайомі і спілкувались між собою,
обговорювали питання дітей, навчання,
умов життя, евакуації і т.п.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є
рідними сестрами, народженими від
одного батька ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, а відтак ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 приходиться племінницею
ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 померла, про що
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
Одеського міського управління юстиції
04 червня 2012 року в Книзі реєстрації
смертей зроблено актовий запис за № 5420,
що вбачається зі свідоцтва про смерть,
серія НОМЕР_1 (а. с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_6 померла, про що
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
Одеського міського управління юстиції
23 березня 2013 року складено актовий
запис №3049 (а. с. 9).

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Отже, суд обґрунтовано врахував
зазначені обставини, встановив
поважність причин пропуску позивачкою
строку для прийняття спадщини,
застосувавши наслідки передбачені ч. 3
ст. 1272 ЦК України.

Інших доводів, які б спростували
правильні висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга не
містить.

При зазначених обставинах, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Цюра Т.В.