Справа № 359/1423/14-ц Головуючий у І
інстанції Кабанячий Ю.В.Провадження №
22-ц/780/4234/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Громадської організації
«Садове товариство «Масив
Кийлівський» про визнання недійсним
рішення правління та за зустрічним
позовом Громадської організації
«Садове товариство «Масив
Кийлівський» до ОСОБА_1 про
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що згідно рішення
правління ГО «СТ «Масив Кийлівський»
від 27 вересня 2009 року було встановлено
його борг за електроенергію в розмірі
976 грн. 10 коп.

Протокол засідання правління ГО
«СТ «Масив Кийлівський» від 27 вересня
2009 року було підписано лише чотирма
членами правління, тоді як відповідно
до Рішення загальних зборів від 03
серпня 2003 року було затверджено
правління у складі дев'яти членів
товариства.

Крім того зазначає, що у 2009 році
невстановленими особами було
пошкоджено лічильник електроенергії, у
зв'язку з чим нечітко відображались
показники електроенергії. Заява
позивача на ім'я голови правління ГО
«СТ «Масив Кийлівський» про
пошкодження лічильника та направлення
його на перевірку була залишена без
задоволення. Після перевірки
лічильника на заводі -виробнику було
встановлено, що лічильник правильно
обліковував електроенергію і його
внутрішня пам»ять фіксує показники
використаної електроенергії. ОСОБА_1
здійснював попередню оплату за
електроенергію, а тому у нього не було
заборгованості по оплаті за
використану електроенергію.

Враховуючи зазначене, позивач
просив суд визнати недійсним рішення
правління, які викладене у Протоколі
засідання правління ГО «СТ «Масив
Кийлівський» від 27 вересня 2009 року.

У березні 2014 року ГО «СТ «Масив
Кийлівський» було подано зустрічну
позовну заяву посилаючись на те, що
ОСОБА_1 крім заборгованості по несплаті
за використану електроенергію має ще й
заборгованість по несплаті членських
внесків та податку на землі загального
користування.

Загальна заборгованість члена ГО
«СТ «Масив Кийлівський» ОСОБА_1
становить 3791 грн. 44 коп. з яких:

2138 грн. 66 коп. - за спожиту
електроенергію;

572 грн. 78 коп. - податок на землі
загального користування;

1080 грн. - членські внески.

На підставі викладеного ГО «СТ «Масив
Кийлівський» просив задовольнити
зустрічні позовні вимоги та стягнути з
ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 3791 грн.
44 коп.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 червня 2014 року в задоволенні
позовів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині відмови у задоволенні його
позову ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що висновки суду про подання ним позову
поза межами позовної давності зроблені
на підставі неправильно встановлених
обставин справи.

Як зазначає ОСОБА_1, про існування
оскаржуваного рішення правління він
дізнався під час судового засідання,
яке відбулося 05 червня 2013 року в
Бориспільському міськрайонному суді
за його позовом до ГО «СТ «Масив
Кийлівський» про спростування
недостовірної інформації, стягнення
моральної та матеріальної шкоди.
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 вважає, що
суд першої інстанції дійшов до
невірного висновку про те, що позов
було пред'явлено з пропуском позовної
давності.

ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні його позову та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1 виходив з
того, що позов про оскарження рішення
правління від 27 вересня 2009 року позивач
подав лише в лютому 2014 року, тобто поза
межами позовної давності. При цьому
доказом, який доводив обізнаність
позивача про рішення правління, суд
визнав конверт, в якому направлялася
ОСОБА_1 копія протоколу правління від 27
вересня 2009 року. Цей конверт був
наданий суду представником
відповідача Калмиковим Г.Г.

Однак, судова колегія не може повністю
погодитися із висновками суду щодо
відмови ОСОБА_1 в задоволенні позову з
підстав пропуску трирічного строку на
звернення до суду з позовом виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, в межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність, згідно зі
ст. 257 ЦК України встановлюється
тривалістю у три роки, яка обчислюється
за загальними правилами визначення
строків, що встановлені ст. ст. 253-255
цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно зі ст. 267 цього Кодексу позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, до проголошення
судового рішення.

Як роз»яснено в п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18.12.2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійної підставою
для цього.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції повинен був спочатку
визначити чи порушене право позивача
ухваленням правління товариства
оскаржуваного ним рішення правління. І
лише встановивши, що право порушене,
суд міг прийти до висновку, що воно не
підлягає захисту внаслідок пропуску
позовної давності.

Разом із тим, суд першої інстанції
взагалі не дослідив обставини позову
ОСОБА_1, внаслідок чого ухвалив
незаконне та необґрунтоване рішення.

Не погоджуючись із висновками суду в
частині пропуску позивачем позовної
давності, судова колегія керуються
наступними нормативно-правовими
актами.

У відповідності з вимогами п. 116 Правил
надання послуг поштового зв'язку,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 270 від 05 березня 2009
року у разі неможливості вручення
одержувачам поштові відправлення,
внутрішні поштові перекази
зберігаються об'єктом поштового
зв'язку місця призначення протягом
одного місяця з дня їх надходження,
відправлення "EMS" - 14 календарних днів,
міжнародні поштові перекази -
відповідно до укладених угод.

Поштові відправлення, поштові
перекази, відповідно до п. 117 зазначених
Правил, повертаються об'єктом
поштового зв'язку відправнику у разі
його письмової заяви, письмової
відмови адресата від одержання чи
закінчення встановленого строку
зберігання.

Поштові відправлення, поштові перекази
повертаються також у разі неможливості
вручити їх через неправильно зазначену
адресу або її відсутність (змита,
відірвана чи пошкоджена в інший спосіб)
та з інших причин, які не дають змоги
оператору поштового зв'язку виконати
обов'язки щодо пересилання поштових
відправлень, поштових переказів.

Як вбачається з матеріалів справи,
оригінал конверту із надісланим
протоколом від 27 вересня 2009 року був
наданий суду для огляду саме
представником відповідача ГО «СТ
«Масив Кийлівський». Враховуючи
положення Правил надання послуг
поштового зв'язку можна стверджувати,
що лист дійсно направлявся ОСОБА_1,
однак повернувся до відправника без
вручення, оскільки на поштовому
повідомленні про вручення відсутній
підпис одержувача чи будь-якої іншої
довіреної особи. Зазначене
підтверджується копією надісланого
листа, що міститься в матеріалах справи
(а.с. 10).

Таким чином колегія суддів вважає, що
строк позовної давності не пропущено,
оскільки факт отримання позивачем
оскаржуваного рішення правління від 27
вересня 2009 року не доведено. Таким
чином суд мав погодитись із доводами
позивача про те, що про оскаржуване
рішення правління йому стало відомо
лише в червні 2013 року.

Оцінюючи обґрунтованість вимог
позивача, судова колегія виходить з
наступного.

Рішенням правління СТ «Масив
Кийлівський» від 27 вересня 2009 року
ОСОБА_1 була визначена заборгованість
за спожиту електроенергію в розмірі 976
грн. 10 коп. (а.с. 7).

Зазначений протокол правління, як
вбачається з його копії, підписаний
чотирма членами правління.

Відповідно до Протоколу № 1 від 03
серпня 2003 року було обрано правління ГО
«СТ «Масив Кийлівський» у складі
дев'яти осіб, які є членами садового
товариства (а.с. 48).

Представник відповідача в судовому
засіданні не заперечував того факту, що
протокол підписаний лише чотирма
членами правління із дев»яти , а також
із тим, що рішення мають прийматись
більшістю від кількості членів
правління, тобто не менше ніж п»ятьма
членами правління.

Таким чином, оскаржуване позивачем
рішення правління не має юридичної
сили, так як не підписане більшістю.
Тобто рішення не може вважатись
прийнятим.

Крім того в матеріалах справи
містяться квитанції про сплату коштів
за спожиту електроенергію, але зі
змісту поданих квитанцій незрозуміло
за який період вони сплачувалися, тому
колегія суддів не може прийняти їх як
допустимий та належний доказ.

Судова колегія враховуючи викладене та
дослідивши всі матеріали справи, в
межах доводів апеляційної скарги
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
порушив норми матеріального права та
дійшов до невірних висновків.

Колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити апеляційну скаргу,
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ГО «СТ «Масив Кийлівський»
про визнання рішення правління
недійсним у зв'язку з пропуском строку
позовної давності скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позов задовольнити.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалось, а тому судовою колегією
не перевірялось.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 червня 2014 року в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Громадської організації «Садове
товариство «Масив Кийлівський» про
визнання недійсним рішення правління
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Громадської
організації «Садове товариство «Масив
Кийлівський» про визнання недійсним
рішення правління задовольнити.

Визнати недійсними рішення правління
Громадської організації «Садове
товариство «Масив Кийлівський», які
містяться в протоколі засідання
правління від 27 вересня 2009 року.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: