У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

18 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Олійник А.С.,

Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання договору
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 18 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, просив визнати
недійсним договір іпотеки нерухомого
майна, укладений 13 листопада 2010 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідно до рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого
2003 року він є власником нерухомого
майна, а саме: будівлі вагової з
автовагами (інвентарні №№ 1863 та 616 літ.
А), будівлі зерноскладу (інвентарний №
530 літ. Б), будівлі зерноскладу
(інвентарний № 547літ. Г), будівлі
автовагів (інвентарний № 1851 літ. В),
будівлі зерноскладу (інвентарний № 679
літ. Д), зерноочищувача ЗАВ-20
(інвентарний № 707 літ. Ж літ. № 6),
будівлі зерноскладу (інвентарний № 643
літ. З), огорожі (інвентарний № 808, № за
планом 1-5), навісу (інвентарний № 800 літ.
И), яке розташоване по АДРЕСА_1

У лютому 2011 року він отримав
повідомлення ОСОБА_6 про припинення
посягань на вказане нерухоме майно, яке
було передане їй в іпотеку за укладеним
нею із ОСОБА_5 13 листопада 2010 року
договором іпотеки.

Оскільки він є власником іпотечного
майна, а судові рішення, на підставі
яких за ОСОБА_5 було визнано право
власності на таке майно, скасовано, то
укладений між відповідачами договір
іпотеки підлягає визнанню недійсним.

Справа розглядалась судами різних
інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням Вільнянського
районного суду Запорізької області від
26 грудня 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 18 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позову частково. Визнано
недійсним договір іпотеки, укладений 13
листопада 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Вільнянського нотаріального округу
ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за
№ 2834, у частині передачі в іпотеку
нежитлових будівель зерносховища -
інвентарний № 707 літ. Ж №6; інвентарний
№1863, 616 літ.А; інвентарний № 1851 літ. В;
інвентарний № 530 літ. Б; інвентарний №
679 літ. Д; інвентарний № 547 літ. Г;
інвентарний № 643 літ. З; літ. И із
надвірними побутовими та господарчими
спорудами у АДРЕСА_1. В іншій частині
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення апеляційного суду у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про визнання
недійсним укладеного між
відповідачами договору іпотеки в
частині передачі в іпотеку будівель
зерносховища - інвентарний № 707 літ. Ж
№6; інвентарний №1863, 616 літ.А;
інвентарний № 1851 літ. В; інвентарний №
530 літ. Б; інвентарний № 679 літ. Д;
інвентарний № 547 літ. Г; інвентарний №
643 літ. З; літ. И із надвірними
побутовими та господарчими спорудами у
АДРЕСА_1, оскільки встановив, що його
власником є позивач.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 не
спростовують висновків апеляційного
суду, оскільки не ґрунтуються на
доказах.

Висновки апеляційного суду
відповідають нормам матеріального
права і встановленим у справі
обставинам.

З огляду на викладене, касаційна скарга
ОСОБА_6 підлягає відхиленню, а рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 18 лютого 2014 року - залишенню без
змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко