Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Добропілля

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого
одноособово судді
Діденко С.О.

при секретарі
Сухіна О.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в
приміщенні Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2014 року ОСОБА_1
звернулась до Добропільського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності за
набувальною давністю, посилаючись в
позовній заяві на те, що вона тривалий
час мешкає в м. Білицьке, де також
проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в яких у
власності перебувала квартира площею
54,6 кв.м., що розташована за адресою в
АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було
оформлено згідно до свідоцтва про
право власності на житло від 24
листопада 1994 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вона
доглядала за квартирою, маючи намір
придбати її для себе у спадкоємця -
відповідача по справі.

Проводила поліпшення житлових умов,
підтримувала квартиру у задовільному
стані, та в 2003 році почала мешкати у
спірній квартирі, по теперішній час
проплачую всі комунальні послуги.

Просить визнати право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

Позивач, відповідач в судове засідання
не з'явились, позивач надав заяву про
слухання справи в його відсутність, на
задоволенні позовних вимог наполягає,
відповідач надав листа з проханням
розглянути справу в їх відсутність, не
заперечує проти задоволення позовних
вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
суд вважає можливим розглянути справу
в відсутність позивача, відповідача.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню. Позиція суду
підтверджується наступним.

Правовідносини по даній справі
регулюються Цивільним Кодексом
України

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У судовому засіданні встановлено:

Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної
підсудністю є позови, що виникають з
приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

Спірний житловий будинок розташований
за адресою в АДРЕСА_1, тобто на
території Добропільського району.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 07 жовтня 1998 року, і видане
Виконкомом Білицької міської ради м.
Добропілля Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 07 жовтня 1999 року, і видане
Виконкомом Білицької міської ради м.
Добропілля Донецької області.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 24 листопада 1994
року, житлова квартира АДРЕСА_1, яке
видане бюро по приватизації житла при
Добропільському Управлінні
житлово-комунального господарства в/о
«Добропіллявугілля», квартира дійсно
належить на праві приватної власності:
ОСОБА_3, ОСОБА_5. (арк.справа 6)

Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивач
доглядала за квартирою, мала намір
придбати її для себе у спадкоємців
ОСОБА_5. Впродовж 4-5 років спадкоємці
не прийняли спадок, тому вона, як
вбачається з позовних вимог,
викладених в позовній заяві, провела
поліпшення житлових умов, зробила
косметичний ремонт, та в 2003 році почала
мешкати у спірній квартирі. Проплачує
всі комунальні послуги.

З позовної заяви вбачається, що
після смерті ОСОБА_5, позивач перейшла
мешкати у спірну квартиру за адресою в
АДРЕСА_1, та мешкає по теперішній час. З
того часу вона постійно утримує
вказану житлову квартиру, своєчасно
здійснює всі платежі, в установленому
законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2, який в судове
засідання не з'явився, в заяві просив
розглянути справу в його відсутність,
позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно зі ст. 321 ЦПК України и ст. 41
Конституції України право власності є
непорушним і ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України,
право власності вважається таким, що
набуте правомірно, якщо інше не
випливає прямо із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом.

Як вбачається зі ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває права
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Набуття права власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 14, 130, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 321, 328, 1216, 1218
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності, -
задовольнити.

Визнати право власності за гр.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт.
Олександрівка Олександрівського
району Донецької області, на житлову
квартиру АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Складено одноособово у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя
С.О.Діденко

15.05.2014