Єдиний унікальний номер 248/2216/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5572/2014
інстанції - Сидорова М.В.
Доповідач - Лісовий О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: КІШКІНОЇ І.В., ПРИНЦЕВСЬКОЇ В.П.

При секретарі ПАПОЯН К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на ухвалу Харцизького міського суду
Донецької області від 02 червня 2014 року
за скаргою ОСОБА_1, заінтересована
особа - Відділ державної виконавчої
служби Селидівського міського
управління юстиції Донецької області,
ОСОБА_2, державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Донецької області Петренко
О.С., начальник відділу державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької
області Макарова Н.В. про визнання дій
державного виконавця неправомірними,
скасування постанови про арешт майна
та оголошення заборони на його
відчуження, скасування опису майна -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Харцизького міського суду
Донецької області від 02 червня 2014 року
у задоволені скарги ОСОБА_1 про
визнання дій державного виконавця
неправомірними, скасування постанови
про арешт майна та оголошення заборони
на його відчуження, скасування опису
майна, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу суду скасувати,
постановити нову якою задовольнити
його вимоги, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, вважає, що висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам справи, суд не в повній мірі
з'ясував всі обставини, що мають
значення по справі.

ОСОБА_1 звернувшись до суду із
вказаною скаргою про визнання дій
державного виконавця неправомірними,
скасування постанови про арешт майна
та оголошення заборони на його
відчуження, скасування опису майна
зазначив, що постановами державного
виконавця державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. від 4 лютого 2014
року відкрите виконавче провадження
про стягнення з нього на користь ОСОБА_2
пені за прострочку сплати аліментів на
підставі виконавчого листа
Харцизського міського суду, а також
про стягнення неустойки та судового
збору.

Іншою постановою державного
виконавця державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Петренко О.С. від 4 лютого 2014
року накладений арешт на його
автомобіль ЗАЗ-ДЕО та заборонено його
відчужувати.

Вважає постанову про арешт
майна та заборону його відчужувати
незаконною, дії державного виконавця
вважає неправомірними, оскільки в
порушення вимог діючого законодавства,
державний виконавець не ознайомив його
з постановою про арешт автомобіля, не
дав можливості оскаржити постанову в
установлений 10 денний строк, вважає
неправильною суму заборгованості по
аліментам, на яку послався державний
виконавець, вважає, що вартість
автомобіля значно перевищує суму
заборгованості, на його думку
відчуження та арешт майна боржника
повинно виконуватися в межах суми
заборгованості.

ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційного суду не з»явивися, про час
та місце слухання справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши доповідача,
заінтересовану особу - ОСОБА_2, яка
просила ухвалу залишити без змін,
заперечуючи проти апеляційної скарги
ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної
справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлених судом першої інстанції
обставин, на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Селидівського МУЮ знаходиться зведене
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на утримання двох
неповнолітніх дітей у розмірі 1/3
частини усіх видів доходу, на
утримання дружини у розмірі ? частини
усіх видів доходу, пені за
прострочення уплати аліментів у
розмірі 25 612,12 грн. та у розмірі 23 515,74
грн. за різні періоди, а також про
стягнення судового збору та витрат на
правову допомогу.

Таким чином, постанова про
арешт майна боржника та про заборону
його відчуження, яку оскаржує ОСОБА_1,
винесена у відповідності до вимог
чинного законодавства, в межах
виконавчого провадження, оскільки
арешт майна боржника є одним із
заходів примусового виконання
судового рішення, заявник відповідно
до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав
доказів про неправомірність дій
державного виконавця та прийняття ним
такого рішення.

25.03.2014 року державним виконавцем ВДВС
Селидівського МУЮ Петренко О.С. при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження №42686482 на
посту ДАІ с. Михайлівка в присутності
двох понятих, боржника ОСОБА_1,
стягувача ОСОБА_2 було складено акт
опису й арешту майна.

Згідно змісту вказаного акту, описане
майно - автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO,
легковий седан жовтого кольору,
державний номер НОМЕР_1, в акті опису
зазначені відмінні ознаки автомобілю,
зокрема, те, що автомобіль має чисельні
невеликі вм'ятини, подряпини, задній
бампер відсутній, на капоті автомобіля
є чисельні прояви іржи, пошкодження
лакового покриття на кузові,
автомобіль в робочому стані, тощо.

В акті зазначено, що автомобіль
прийняла на відповідне зберігання
стягувач ОСОБА_2, при цьому на описане
майно встановлено обмеження права
користування: заборонено псувати,
шкодити.

В акті є відмітка про роз'яснення
зберігачеві майна обов'язків із
збереження майна, попередження про
кримінальну та матеріальну
відповідальність за його розтрату,
відчуження, приховування чи підміну.

Акт опису й арешт майна підписаний
державним виконавцем, стягувачем
ОСОБА_2, боржником ОСОБА_1, понятими,
також наявна помітка про те, що копію
акта отримали стягувач та боржник, а
також про те, що сторонам роз'яснено їх
право на оскарження дій державного
виконавця в суді.

Зауваження або заяви стягувача, або
інших осіб, що були присутні при описі,
в акті відсутні.

Також зі змісту акту вбачається, що
описане майно потребує експертної
оцінки та буде передане для реалізації
не раніше 01.04.2014 року.

Як свідчать матеріали справи, майно,
стосовно якого був складений акт опису
й арешту, належить ОСОБА_1 на праві
власності.

Арешт на майно боржника ОСОБА_1 був
накладений державним виконавцем, як
один із способів, встановлених
законодавством, відповідно до якого ж
було проведено й вилучення майна у
боржника, державний виконавець діяв у
відповідності до ЗУ «Про виконавче
провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 02 квітня
2012 року та зареєстрованої в Мінюсті
України 02 квітня 2012 року за № 489/20802.

При проведенні зазначеної
процесуальної дії, права ОСОБА_1 були
забезпечені шляхом його участі,
оспорюваний акт складено з достатньою
перевіркою належності рухомого майна
боржнику, тому, суд першої інстанції, з
висновками якого погоджується і
апеляційний суд , правильно прийшов до
висновку, що права ОСОБА_1 як боржника
не були порушені при проведенні
оспорюваної виконавчої дії, заявник
ОСОБА_1 не довів належними і
допустимими доказами факт порушення
його прав як боржника виконавчого
провадження.

Таким чином, боржником не доведено
наявність порушень з боку начальника
ВДВС Селидівського МУЮ Макарової Н.В.
під час винесення постанови про арешт
майна боржника та державного виконавця
Петренко О.С. під час складання акту
опису та арешту майна, у зв'язку із чим у
задоволенні вимог скарги належить
відмовити.

Крім того, відповідно до ст.385 ЦПК
України скаргу може бути подано до
суду: у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод. Пропущений з поважних причин
строк для подання скарги може бути
поновлено судом.

ОСОБА_1 заявив клопотання про
поновлення строку для оскарження акту
опису та арешту автомобілю від 25.03.2014
року, яке мотивоване тим, що про
можливість оскарження таких дій
державного виконавця він дізнався
лише 03.04.2014 року, отримавши копію
постанови від 14.02.2014 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, в самому акті
роз'яснень порядку та строку його
оскарження не міститься.

Інших причин поважності пропуску
строку заявник не зазначив та лише
12.04.2014 року надіслав до суду скаргу, про
що свідчить поштовий конверт з
відтиском печатки поштового
відділення.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
відсутність підстав для поновлення
заявнику строків звернення до суду з
вимогами про визнання незаконними дій
державного виконавця Петренко О.С. та
скасування акту опису та арешту майна
від 25.03.2014 року.

Строк для подання скарги про визнання
дій начальника ВДВС Селидівського МУЮ
неправомірними та скасування
постанови про арешт майна не
пропущений, оскільки доводи заявника
про дату отримання копії постанови про
арешт майна не спростовуються
матеріалами виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 були
предметом розгляду у суді першої
інстанції, висновків суду вони не
спростовують.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України
апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Харцизького міського суду
Донецької області від 02 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом
двадцяти днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: