Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/235/14-ц
Провадження № 2/670/109/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області у складі:

головуючого судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

представника позивача - Слишинської
В.О.

прокурора - Максимчук Л.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Віньківці
цивільну справу за позовом органу
опіки та піклування в особі
Віньковецької районної державної
адміністрації Хмельницької області в
інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2
та ОСОБА_5 про позбавлення
батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов органу опіки та
піклування в особі Віньковецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області в інтересах
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_5, у
якій орган опіки та піклування,
уточнивши позовні вимоги, просив
позбавити відповідачів батьківських
прав відносно їхнього малолітнього
сина ОСОБА_3, який перебуває у
Хмельницькому спеціалізованому
будинку дитини «Берізка» та стягнути
на його користь аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі по 400 гривень,
стягуючи кошти на особовий рахунок
дитини, та крім того відповідачку
ОСОБА_2 позбавити батьківських прав
відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Позов обґрунтовано тим, що після
відібрання дітей у матері ОСОБА_2
згідно рішення Віньковецького
районного суду від 28.03.2012 року, ОСОБА_3
влаштовано до Хмельницького
спеціалізованого будинку дитини
«Берізка», а ОСОБА_4 проживає у батька
ОСОБА_5, тобто відповідача, у АДРЕСА_1.
Після цього батьки не цікавились
життям та здоров'ям сина ОСОБА_3, не
відвідували його, відповідачка не
змінила свою поведінку та продовжує
зловживати спиртними напоями, проживає
із співмешканцем у будинку останнього,
не працює. Невиконання відповідачами
своїх батьківських обов'язків
свідчить про їх безвідповідальне
ставлення до дітей, що стало підставою
для обговорення даного питання на
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини від 20.02.2014 року, та за
наслідками розгляду надано висновок
щодо надання згоди на позбавлення
відповідачів батьківських прав.

У судовому засіданні представник
позивача, начальник служби у справах
дітей Віньковецької районної
державної адміністрації
Слишинська О.В. позов підтримала
повністю, з підстав зазначених у ньому,
та просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала. В заперечення пояснила, що в
неї є своя квартира у с. Осламів, де вона
зробила ремонт і проживає із
співмешканцем. Постійного місця роботи
немає, а живе за рахунок тимчасових
підробітків. Із відповідачем ОСОБА_5
вона шлюб розірвала, після чого було
вирішено, що син ОСОБА_4 переїде жити до
нього у АДРЕСА_1, де з того часу він
постійно мешкає та вчиться в школі. Про
те, що можна відвідувати у дитячому
будинку сина ОСОБА_3, відповідачка не
знала, тому поїхала до нього лише у
червні 2013 року, а потім знову не
відвідувала тривалий час, бо доглядала
хвору матір співмешканця та була
зайнята на підрізці дерев. Про хвороби
ОСОБА_3 їй відомо, вважає, що на стан
його здоров'я могло вплинути прийняття
нею у період вагітності ліків з метою
викидня. Із сином ОСОБА_4 вона
спілкується по телефону, та щоліта він
приїжджає на канікули у с. Осламів.
ОСОБА_2 заперечувала, що вживає
алкогольні напої. Додатково пояснила,
що у червні 2014 року двічі відвідувала
ОСОБА_3 у дитячому будинку, гуляла з ним,
тому просила повернути їй сина.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнав
частково, лише в частині позбавлення
його батьківських прав відносно сина
ОСОБА_3, а в частині стягнення аліментів
не визнав, посилаючись на те, що він
інвалід третьої групи, і йому не
вистачає коштів. Пояснив, що із ОСОБА_2
він фактично розірвав шлюбні стосунки
у 2009 році, і у тому ж році у червні
місяці переїхав на постійне місце
проживання у АДРЕСА_1. Син ОСОБА_4
переїхав до нього три роки тому назад,
у 2011 році, оскільки мати його не
доглядала, а дбала лише про себе та свої
інтереси: постійно пила, їсти не
готувала, син часто бував голодний,
тому змушений був збирати металолом,
щоб щось купити. З того часу ОСОБА_5
повністю забезпечує свого сина ОСОБА_4.
Відповідачка будь-якої матеріальної
допомоги на утримання дитини не надає,
дуже рідко телефонує до нього, а коли
він приїжджає влітку на канікули в с.
Осламів, то проживає не в будинку
матері, а у сестри ОСОБА_9. Крім того,
відповідач ОСОБА_5 у судовому
засіданні пояснював, що він не
впевнений, чи є кровним батьком ОСОБА_3,
бо на той час він із ОСОБА_2 шлюбних
стосунків майже не підтримував, хоча й
перебував з нею у зареєстрованому
шлюбі, проте батьківство не оспорював.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
думку прокурора, дослідивши письмові
докази по справі, суд дійшов висновку
про наступне.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішенням Віньковецького районного
суду від 28 березня 2012 року було
вирішено відібрати у матері ОСОБА_2 її
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, та передати органу
опіки та піклування (службі у справах
дітей Віньковецької районної
державної адміністрації) для
подальшого влаштування з підстав
ухилення відповідачки від виконання
своїх обов'язків по утриманню,
вихованню та матеріальному
забезпеченню дітей.

Після цього ОСОБА_3 був поміщений у
Хмельницький спеціалізований будинок
дитини «Берізка», де й перебуває на
теперішній час, а ОСОБА_4 залишився
проживати із батьком ОСОБА_5 у АДРЕСА_1.

Згідно довідок Хмельницького
спеціалізованого будинку дитини
«Берізка» від 03.04.2013 року № 399, від
02.08.2013 року № 783 за весь період
виховання дитини у закладі з 11.11.2011 року
батьки та родичі дитину не
відвідували, не цікавились його
розвитком та станом здоров'я, листівок
на адресу закладу не надходило,
матеріальної допомоги не надавали.
Тому заклад звернувся до служби у
справах дітей Віньковецької
райдержадміністрації із питанням про
позбавлення батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_2
батьківських прав та стягнення
аліментів на користь їхнього сина
ОСОБА_3.

Відповідно до висновків органу опіки
та піклування Віньковецької районної
державної адміністрації від 23.09.2013 року
та 13.02.2014 року, мати ОСОБА_2 не змінила
свою поведінку та спосіб життя,
продовжує зловживати алкогольними
напоями, не цікавиться життям та
здоров'ям своїх дітей, морально та
матеріально їх не підтримує; батько
ОСОБА_5 не підтримує ніяких зв'язків із
сином ОСОБА_3, брати участь у подальшому
його вихованні не має змоги та бажання,
крім того ОСОБА_3 відстає у психічному
та фізичному розвитку, потребує
медикаментозного та реабілітаційного
лікування, додаткових занять з
логопедом та педагогом. Тому з метою
соціального захисту дитини, відповідно
до рішення комісії з питань захисту
прав дитини від 20 лютого 2014 року
відносно ОСОБА_3, та рішення комісії з
питань захисту прав дитини від 15 серпня
2013 року відносно ОСОБА_4, орган опіки та
піклування Віньковецької
райдержадміністрації вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
а ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_3.

Із показань у судовому засіданні
свідка ОСОБА_10, лікаря Осламівської
амбулаторії, вбачається, що сім`я
ОСОБА_5 відноситься до неблагополучної.
Син ОСОБА_3 народився у матері з
маленькою вагою, хворий, але
відповідачка замість того, щоб
належним чином доглядати
новонароджену дитину, почала пити, на
бесіди щодо необхідності належного
догляду за сином не реагувала, тому
через загрозу життю та здоров'ю дитину
у матері було вилучено. На даний час
ОСОБА_2 продовжує періодично
зловживати алкогольними напоями, та
на ґрунті цього має нестійку психіку.

Пояснення ОСОБА_10 підтвердив у суді
Осламівський сільський голова І.М.
Іващук.

Допитана судом як свідок дитяча
патронажна сестра Хмельницького
спеціалізованого будинку дитини
«Берізка» ОСОБА_12 у судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_3 поступив у заклад у
листопаді 2011 року у віці 1 рік 7 місяців.
Як для свого віку він був неналежно
розвинутий - погано ходив, був
малорухливий, не грався іграшками. З
того часу мати ОСОБА_2 навідувала сина
у травні, червні, липні, серпні та
грудні 2013 року, у 2014 році не
відвідувала сина жодного разу. У
зв'язку із незадовільним станом
здоров'ям через утробну патологію, а
саме зловживання матір'ю в період
вагітності алкоголем, ОСОБА_3 надано
статус дитини - інваліда з дитинства до
18 років. На даний час дитина потребує
постійного медикаментозного
лікування, нагляду лікаря та
відповідного догляду, оскільки без
сторонньої допомоги обходитись не
може. Навідуючись до сина, ОСОБА_2
привозила йому в основному солодощі, та
годувала його печивом, цукерками, що
йому протипоказано, але на зауваження
працівників закладу не реагувала.

Свідок ОСОБА_9, дочка відповідачки, суду
пояснила, що її мати періодично входить
у запої, після народження ОСОБА_3 не
доглядала його, а тому ОСОБА_3 забрали у
дитячий будинок.

Допитаний судом у якості свідка
неповнолітній син сторін - ОСОБА_4,
пояснив, що в період, коли він жив із
матір'ю у с. Осламів, вона дуже пила,
бували випадки, що п'яна спала у будинку
і не пускала його у середину. Крім того,
мати гуляла, до неї постійно приходили
різні чоловіки. Одягу та необхідного
навчального приладдя у ОСОБА_4 не було,
харчі вдома були відсутні, і він часто
ходив голодний, тому збирав металолом,
щоб щось собі купити. Проживаючи у
батька, на літні канікули ОСОБА_4
приїжджає у с. Осламів, але до
матері не йде, а живе у сестри, бо мати
гонить його та гнівно обзиває.
Спілкуватись з нею син не бажає, і
вважає, що її необхідно позбавити
батьківських прав.

Згідно характеристики Осламівської
сільської ради, відповідачка ОСОБА_2
характеризується з негативної сторони,
проживає із співмешканцем, та обоє
зловживають алкогольними напоями.

За даними акту обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_2 від
19.06.2014 року, вона мешкає в АДРЕСА_2,
санітарно-гігієнічні умови житла
задовільні, є місце для сну дитини та
шафа для речей.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України
визначено обов'язки батьків щодо
дитини. Вони зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно ст. ст. 152, 155 СК України права
дитини на належне батьківське
виховання забезпечується системою
державного контролю, а ухилення від
виконання батьківських обов'язків є
підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Згідно п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України,
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, зокрема, якщо
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, та є
хронічними алкоголіками.

Разом з тим, відповідно до ст. 166
Сімейного Кодексу України, особа
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини та одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача вирішити
питання про стягнення аліментів на
дитину.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_2, хоча й не перебуває на обліку у
лікаря - нарколога, але зловживає
алкогольними напоям, що послужило
підставою для відібрання у неї дітей,
але й після цього не перестала
зловживати спиртним і не змінила своєї
поведінки на краще. Відповідач ОСОБА_5
самоусунувся від виховання сина
ОСОБА_3, і не бажає брати будь-якої
участі у його житті.

Згідно з положеннями ст. 171 Сімейного
Кодексу України, думка дитини має
бути врахована при вирішенні
питань, що стосуються її життя.

Таким чином, враховуючи думку
неповнолітнього ОСОБА_4, якому на на
час розгляду справи виповнилось
14 років, суд приходить до висновку,
що поведінка відповідачки
свідчить про ухилення від виконання
своїх батьківських обов'язків по
відношенню до нього, що виражається в
тому, що вона, будучи матір'ю,
не піклується про здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток свого
сина, не цікавиться його життям, а
тому має бути позбавлена
батьківських прав.

Крім того, у судовому засіданні
встановлені та підтверджені
матеріалами справи переконливі
докази винної поведінки відповідачів
щодо ухилення від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
сина ОСОБА_3, і це дає суду підстави для
позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_5
батьківських прав.

Суд також доходить висновку, що станом
на день розгляду справи у суді ще не
відпали повністю ті причини, що
перешкоджали належному вихованню
дітей відповідачкою ОСОБА_2 і
послужили їх відібранню, та зокрема
факт зловживання нею алкогольними
напоями, у зв'язку з чим суд не
знаходить на даний час підстав для
повернення відповідачці сина ОСОБА_3.

Щодо позовних вимог про стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_3 у
розмірі по 400 гривень з кожного з
відповідачів, то враховуючи, що дитина
перебуває на повному державному
утриманні, йому нараховується пенсія
по інвалідності, беручи до уваги
матеріальне становище відповідача
ОСОБА_5, наявність на його утриманні
сина ОСОБА_4, матеріальне становище
відповідачки ОСОБА_2, суд доходить
висновку про часткове задоволення
позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 150, 152, 155, 164, 166 Сімейного Кодексу
України, ст. ст. 8, 10, 60, 212 -215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування в
особі Віньковецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4
до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про позбавлення
батьківських прав задовольнити
частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2 відносно дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути аліменти із ОСОБА_2 у розмірі
150 (сто п'ятдесят) гривень та з ОСОБА_5 у
розмірі 50 (п'ятдесят) гривень,
починаючи з 20 березня 2014 року, на
утримання дитини - ОСОБА_3, який
перебуває у Хмельницькому
спеціалізованому будинку дитини, на
особовий рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_2 в
обласному управлінні Ощадного банку
р/р , КОД 09315357, МФО 315784.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 121,80 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення, протягом 10 днів після
отримання копії цього рішення через
Віньковецький районний суд до
апеляційного суду Хмельницької
області.

Суддя
О.М.Волкова