Справа № 2-4487/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

01 липня 2014 року суддя Солом'янського
районного суду м. Києва Калініченко
О.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сімє'ю
чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 21.06.2014 року звернулася з
позовом, в якому просила встановити
факт її проживання однією сім'єю з без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 22.06.2009 року
по 28.04.2013 року, мотивуючи свої вимоги
тим, що після смерті останнього
встановлення факту проживання однією
сім'єю їй необхідно для захисту прав
спільної сумісної власності подружжя.

Дані вимоги просить вирішити в порядку
позовного провадження цивільного
судочинства.

Разом з тим, главою 6 розділу ІV
ЦПК України встановлений відповідний
порядок розгляду судом справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Проте, ч. 4 ст. 256 ЦПК України встановлює,
що суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право, що
в свою чергу не позбавляє можливості в
порядку позовного провадження
встановленню фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на права
й обов'язки інших осіб у спорі між ними.

Таким чином, вбачається, що
встановлення факту в порядку позовного
провадження має бути пов'язане з
подальшим вирішенням спору про право.

Так, як вбачається з матеріалів позову,
позивачкою заявлено вимоги про
встановлення факту проживання її
однією сім'єю з ОСОБА_4 без реєстрацію
шлюбу з 22.06.2009 року по 28.04.2013 року, з
метою захисту прав спільної сумісної
власності подружжя.

Однак справи про визнання права
спільної сумісної власності подружжя
розглядаються судами в порядку
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на права
спільної сумісної власності подружжя й
обов'язки інших осіб та (або) за
наявності спору між ними.

Якщо ж виникнення права спільної
сумісної власності подружжя залежить
від доведення певних фактів, особа може
звернутись в суд із заявою про
встановлення цих фактів, яка у
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.

Між тим, з матеріалів позовної заяви
вбачається, що позивачка, визначаючи у
справі відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
окрім вимоги про встановлення факту
проживання однією сімє'ю чоловіка та
жінки без шлюбу, інших
матеріально-правових вимог, які б
свідчили про наявність спору про право
цивільне між позивачкою та
відповідачами не висуває.

До того ж, викладення обставин та
посилання на докази, які б свідчили про
спір між сторонами щодо спільного
сумісного майна подружжя за час
перебування у шлюбних відносинах
позивачки з ОСОБА_4 та виникнення
обставин щодо порушення відповідних
прав позивачки відповідачами, в тексті
позовної заяви відсутнє.

На підставі викладеного
вбачається, що спір про право між
позивачкою та відповідачками
відсутній, що виключає можливість
розгляду заявленої вимоги про
встановлення факту проживання однією
сімє'ю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу в порядку позовного провадження
цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах в порядку цивільного
судочинства.

Оскільки позивачкою не вірно
визначений порядок подання заяви, слід
застосувати аналогію права на підставі
ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якою передбачено
що, якщо спірні відносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини (аналогія закону), а за
відсутності такого - суд виходить із
загальних засад законодавства
(аналогія права).

Виходячи з того, що даний позов не
підлягає розгляду в судах у порядку
позовного провадження цивільного
судочинства, суд приходить до висновку
про відмову у відкритті провадження.

Разом з тим, виходячи з викладених в
позовній заяві обставин, а саме мети
встановлення факту проживання однією
сім'єю їй необхідно для захисту прав
спільної сумісної власності подружжя,
то суд вважає за необхідне звернути
увагу позивачки, що за викладених
обставин вона не позбавлена можливості
звернутися з такою вимогою в межах
вирішення спору цивільного шляхом
подачі позовної заяви в порядку
позовного провадження, проте, разом із
заявленням матеріально-провової
вимоги, яка повинна мати правові
наслідки щодо прав та інтересів
визначених нею у позові сторін, зокрема
щодо спільного сумісного майна
подружжя, та яка, окрім того, має бути
подана до суду з дотриманням правил
територіальної підсудності,
встановлених нормами ЦПК України,
зокрема, в разі виникнення спору з
приводу нерухомого майна з дотриманням
правил виключної підсудності,
встановленої нормою чт.114 ЦПК України.

Також за викладених обставин згідно з
п.3 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір»
підлягає поверненню позивачці
сплачений нею судовий збір.

Керуючись ст.ст.8, 122, 243, 256 України,
суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в справі за її позовом до
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сімє'ю
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Повернути ОСОБА_1 243,60 грн. судового
збору, сплаченого згідно з квитанцією
№552 від 17.06.2014 року на р/р 0010.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд м. Києва протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: