справа № 1007/9309/2012
провадження № 2/361/489/14
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарях Бас Я.В., Чуняк
Н.А.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист
честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в :

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому, враховуючи
уточнення позовних вимог, зазначав, що
у липні 2012 року при ознайомленні з
медичною документацією він виявив
рекомендаційний лист, складений щодо
нього 14 березня 2011 року відповідачем -
лікарем-психіатром Броварської
центральної районної лікарні ОСОБА_5,
який був направлений на
лікарську-консультаційну комісію (далі
- ЛКК) до Комунального закладу
Київської обласної ради "Обласне
психіатрично-наркологічне медичне
об'єднання" (далі - КЗ КОР "ОПНМО") для
уточнення його діагнозу.

У цьому листі, виготовленому
російсько-українською мовою, у
десятому абзаці стосовно нього
містилася інформація наступного
змісту: "За відомостями органів міліції
протягом останніх декількох років пише
численні звернення, скарги, заяви в
різні інстанції, які жодного разу не
підтвердилися перевірками".

Відповідач - лікар-психіатр ОСОБА_5, не
перевіривши професіонально виконані
ним роботи в галузі юриспруденції,
звинуватив його у тому, що нібито всі
написані ним заяви та скарги за останні
два роки не принесли жодних позитивних
результатів, що не відповідає
дійсності. Ця інформація є
недостовірною, принижує його честь,
гідність та ділову репутацію.

Починаючи з 2004 року він представляє
інтереси громадян у цивільних справах,
що є одним із основних видів його
заробітку, оскільки за позитивний
результат у справі його довірителі
щедро оплачують йому надані послуги.

Ним було виграно ряд справ у судах
Київської області, що підтверджується
судовими рішеннями. На підставі
особисто написаних ним заяв
працівників міліції за неправомірні
дії було притягнуто до
відповідальності.

На сьогоднішній день оригінал
вказаного вище рекомендаційного листа
від 14 березня 2011 року знаходиться у КЗ
КОР "ОПНМО" за адресою: смт. Глеваха
Васильківського району Київської
області, вулиця Вокзальна, 8, у медичній
документації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
метою захисту його прав зазначений
лист необхідно відкликати.

Просив:

- визнати факт поширення ОСОБА_5 у
десятому абзаці рекомендаційного
листа, складеного ним 14 березня 2011 року,
недостовірної інформації такого
змісту: "За відомостями органів міліції
протягом останніх декількох років пише
численні звернення, скарги, заяви в
різні інстанції, які жодного разу не
підтвердилися перевірками";

- визнати десятий абзац
рекомендаційного листа, складеного 14
березня 2011 року лікарем-психіатром
Броварської центральної районної
лікарні ОСОБА_5, наступного змісту: "За
відомостями органів міліції протягом
останніх декількох років пише численні
звернення, скарги, заяви в різні
інстанції, які жодного разу не
підтвердилися перевірками",
недостовірною інформацією та такою, що
не відповідає дійсності;

- зобов'язати ОСОБА_5 відкликати з КЗ КОР
"ОПНМО" направлений ним на ЛКК
рекомендаційний лист від 14 березня 2011
року (т. 1 а. с. 2-4, 68-71, т. 2 а. с. 31-38, 50-57, 103).

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні,
допитаний як свідок, позов підтримав та
пояснив, що 29 листопада 2010 року з
приводу безсоння він звернувся до
лікаря-психіатра Броварської
центральної районної лікарні ОСОБА_5,
який вийшов за межі його (позивача)
звернення та почав проводити
розслідування шляхом витребування з
Броварського міського відділу міліції
документів. Отримавши чотири копії
постанов про відмову в порушенні
кримінальної справи, не маючи жодних
юридичних знань, поширив у
рекомендаційному листі, складеному ним
14 березня 2011 року, у десятому абзаці
листа недостовірну інформацію щодо
нього наступного змісту: "За
відомостями органів міліції протягом
останніх декількох років пише численні
звернення, скарги, заяви в різні
інстанції, які жодного разу не
підтвердилися перевірками".

Дана інформація є недостовірною, вона
не відповідає дійсності, принижує його
честь, гідність та ділову репутацію.

Вважає, що лікар ОСОБА_5 взагалі не
лікував його безсоння, вийшов за межі
його звернення та встановив діагноз
замість порушення сну - параноїдна
шизофренія.

На підставі вказаного вище
рекомендаційного листа ЛКК КЗ КОР
"ОПНМО" 28 квітня 2011 року поставила йому
діагноз - шизотепічний розлад, так як
повірила своєму колезі психіатру.
Голова лікарської комісії ОСОБА_6
пояснив йому, що до спростування
інформації, зазначеної в десятому
абзаці листа лікаря ОСОБА_5 від 14
березня 2011 року, змінити поставлений
діагноз комісія не може.

Маючи намір працевлаштуватися, у
довідці від психіатра буде вказаний
цей діагноз, тому ніхто із роботодавців
не захоче брати на роботу шизофреника.

Викладена в десятому абзаці
рекомендаційного листа від 14 березня
2011 року лікарем ОСОБА_5 інформація не
відповідає дійсності, спростовується
значною кількістю рішень судів різних
інстанцій у справах на користь
громадян, інтереси яких він
представляв.

Більш того, лікарями Республіканського
психоневрологічного центру МОЗ
України при його обстеженні
параноїдного розладу не виявлено.

Департаментом охорони здоров'я
Київської обласної державної
адміністрації за його зверненням
проведено перевірку, у ході якої при
вивченні медичної карти амбулаторного
хворого ОСОБА_4 не було виявлено даних,
які б давали право на внесення до
виписки оспорюваної ним інформації, і
встановлено, що ця інформація не
відповідає фактичним даним та є
недостовірною, про що свідчить лист від
19 червня 2014 року за вих. № 1-104-452/9.

Просив суд задовольнити його позовні
вимоги, визнати оспорювану ним
інформацію недостовірною та
спростувати її шляхом зобов'язання
відповідача ОСОБА_5 відкликати
складений ним 14 березня 2011 року лист із
КЗ КОР "ОПНМО".

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
ОСОБА_8 у суді позов не визнали та
пояснили, що оспорювана позивачем
інформація є оціночною думкою лікаря,
вона не може порушувати честь, гідність
та ділову репутацію ОСОБА_4 Лист від 14
березня 2011 року, який направлявся на
ЛКК, передавався внутрішньою поштою
для уточнення встановленого позивачу
діагнозу. Викладена у листі інформація
не поширювалась. Відповідно до закону
оціночні судження спростуванню не
підлягають. Просили у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст.32 Конституції
України кожному гарантується судовий
захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 34 Конституції
України кожному гарантується право на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань.
Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

У ч. 1 ст. 270 ЦК України встановлено, що
відповідно до Конституції України
фізична особа має право на охорону
здоров'я, право на недоторканність
особистого і сімейного життя, право на
повагу до гідності та честі.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК
України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію.

Пленум Верховного Суду України у п. 15
постанови № 1 від 27 лютого 2009 року "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи" роз'яснив, що
недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).
Під поширенням інформації слід
розуміти викладення її в
характеристиках, заявах, листах, а
також в іншій формі хоча б одній особі.

У п. 18 цієї постанови Пленум Верховного
Суду України зазначив, що згідно із
положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10
ЦПК України обов'язок довести, що
поширена інформація є достовірною,
покладається на відповідача, проте
позивач має право подати докази
недостовірності поширеної інформації.
Позивач повинен довести факт поширення
інформації відповідачем, а також те, що
внаслідок цього було порушено його
особисті немайнові права.

За змістом роз'яснень п. 19 вказаної
постанови Пленуму Верховного Суду
України, відповідно до ст. 277 ЦК України
не є предметом судового захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності

(на відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10
Конвенції.

Судом встановлено, що 14 березня 2011 року
відповідач лікар-психіатр Броварської
центральної районної лікарні ОСОБА_5
для уточнення діагнозу позивача ОСОБА_4
- параноїдного розладу особистості,
шизофренії параноїдної склав
лист-направлення на ЛКК до КЗ КОР
"ОПНМО", у десятому абзаці якого
містилася інформація стосовно ОСОБА_4
наступного змісту: "За відомостями
органів міліції протягом останніх
декількох років пише численні
звернення, скарги, заяви в різні
інстанції, які жодного разу не
підтвердилися перевірками" (т. 1 а. с. 7).

Цей лист-направлення відповідачем
ОСОБА_5 разом із медичною документацією
щодо ОСОБА_4 був направлений до КЗ КОР
"ОПНМО".

Зазначений висновок
лікарем-психіатром ОСОБА_5 було
зроблено на підставі витребуваних ним
із Броварського МВ ГУ МВС України в
Київській області чотирьох постанов
про відмову в порушенні кримінальних
справ від 14 травня, 28 червня, 23 і 26
жовтня 2010 року за заявами ОСОБА_4 (т. 1 а.
с. 78-79, 85-86, 97, 105-106).

З наведеного вбачається, що вказані
вище чотири постанови про відмову в
порушенні кримінальних справ винесені
в період з травня по жовтень 2010 року,
тобто лише за півроку, що свідчить про
те, що викладена відповідачем у
листі-направленні інформація щодо
періоду написання ОСОБА_4 скарг і заяв
(протягом останніх декількох років) не
відповідає дійсності, тобто є
недостовірною.

Із зазначених чотирьох постанов про
відмову в порушенні кримінальних справ
також видно, що із заявами і скаргами
позивач звертався лише до однієї
інстанції - Броварського МВ ГУ МВС
України в Київській області, що
підтверджує неправдивість у
листі-направленні від 14 березня 2011 року
інформації про звернення ОСОБА_4 із
скаргами та заявами у різні інстанції.

З наданих суду позивачем копій судових
рішень та листів видно, що ОСОБА_4
звертався у 2007-2011 роках до суду,
прокуратури та міліції з відповідними
заявами про захист своїх прав та
інтересів і як представник прав та
інтересів інших осіб (т. 1 а. с. 25-63).

За наслідками розгляду вказаних заяв і
скарг судом та міліцією приймалися
позитивні рішення про їх задоволення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
викладена в десятому абзаці
листа-направлення від 14 березня 2011
року, складеного лікарем-психіатром
Броварської центральної районної
лікарні ОСОБА_5, інформація про
позивача ОСОБА_4 не відповідає
дійсності, тобто є недостовірною
інформацією.

Лист-направлення від 14 березня 2011 року
із викладеною у ньому неправдивою
інформацією стосовно позивача
відповідачем разом із медичною
документацією відносно ОСОБА_4 був
направлений на
лікарську-консультаційну комісію КЗ
КОР "ОПНМО". Зазначена недостовірна
інформація щодо позивача стала відомою
як мінімум трьом членам лікарської
комісії, що підтверджує факт поширення
ОСОБА_5 недостовірної інформації щодо
позивача ОСОБА_4, внаслідок чого було
порушено його особисті немайнові
права, зокрема право на повагу до
гідності та честі.

Із листа Департаменту охорони здоров'я
Київської обласної державної
адміністрації від 19 червня 2014 року за
вих. № 1-104-452/9 вбачається, що при
вивченні медичної карти амбулаторного
хворого ОСОБА_4 не виявлено даних, які б
давали право на внесення до
листа-направлення оспорюваної
позивачем інформації, та встановлено,
що внесена інформація не відповідає
фактичним даним та є недостовірною (т. 2
а. с. 101).

Відповідно до ч. 1 ст. 16, ч. 7 ст. 277 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового права та
інтересу. Спростування недостовірної
інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності,
враховуючи, що факт поширення ОСОБА_5
неправдивої інформації стосовно
ОСОБА_4 у десятому абзаці
листа-направлення від 14 березня 2011 року
знайшов своє підтвердження, суд дійшов
висновку, що позов ґрунтується на
вимогах закону та підлягає
задоволенню, тому вказаний вище лист
від 14 березня 2011 року, направлений до КЗ
КОР "ОПНМО", відповідач повинен
відкликати.

Доводи ОСОБА_5 про те, що викладена ним у
десятому абзаці зазначеного листа
інформація про позивача є оціночними
судженнями лікаря, тому вони не можуть
порушувати честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_4, є безпідставними,
судом до уваги вони приймаються,
оскільки дійсності не відповідають.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

У ст. 79 ЦПК України встановлено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких відносяться: витрати на
правову допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Позивач ОСОБА_4 просив стягнути з
відповідача ОСОБА_5 на його користь
понесені ним судові витрати, пов'язані
з розглядом справи, на загальну суму 563
грн. 30 коп. (т. 2 а. с. 103-104), зокрема
судовий збір за подання позовної заяви
та заяви про забезпечення доказів,
апеляційної та касаційної скарг,
витрат на ксерокопіювання документів,
за послуги банку та поштові послуги (т. 1
а. с. 5, 6, 64-66, 162, 163; т. 2 а. с. 1, 2).

Враховуючи наведене вище, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що на
користь позивача з відповідача
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 536 грн. 50
коп. за подання позовної заяви, заяви
про забезпечення доказів, апеляційної
та касаційної скарг.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати десятий абзац
листа-направлення, складеного 14
березня 2011 року лікарем-психіатром
Броварської центральної районної
лікарні ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4,
наступного змісту: "За відомостями
органів міліції протягом останніх
декількох років пише численні
звернення, скарги, заяви в різні
інстанції, які жодного разу не
підтвердилися перевірками"
недостовірною інформацією.

Встановити факт поширення ОСОБА_5 у
десятому абзаці листа-направлення від
14 березня 2011 року недостовірної
інформації стосовно ОСОБА_4 такого
змісту: "За відомостями органів міліції
протягом останніх декількох років пише
численні звернення, скарги, заяви в
різні інстанції, які жодного разу не
підтвердилися перевірками".

Зобов'язати ОСОБА_5 відкликати із
Комунального закладу Київської
обласної ради "Обласне
психіатрично-наркологічне медичне
об'єднання" складений ним стосовно
ОСОБА_4 лист-направлення від 14 березня
2011 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
судові витрати в розмірі 536 (п'ятсот
тридцять шість) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Броварський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Дутчак І. М.