22-ц/775/694/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Ікорська Є.С.
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:
Головуючого - Ткаченко
Суддів - Баркової
Л.Л., Гаврилової Г.Л.
При секретарі - Макаровій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 27 березня 2014
У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_2, неодноразово
збільшуючи свої позовні вимоги,
просила стягнути з відповідача на її
користь неустойку (пеню) за період з 01
березня 2010 року по 24 лютого 2014 року в
розмірі 65 916 грн. 86 коп. та судові
Посилалась на те, що перебувала в
шлюбі з відповідачем, з якого на
утримання їх дитини, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуті аліменти в
розмірі ? частки щомісячно зі всіх
видів його заробітку (доходу),
починаючи з 18 квітня 2005 року і до
повноліття дитини. Рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 22 листопада 2010 року з відповідача
на користь позивачки була стягнута
неустойка (пеня) від суми несплачених
аліментів за період з вересня 2008 року
по 01 березня 2010 року в сумі 3042 грн.05 коп.
Станом на 19 серпня 2013 року загальна
заборгованість по виплаті аліментів
становить 20 004 грн.47 коп. .
Рішенням Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 27 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 24000 грн. неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
згідно з виконавчим листом № 2-3314 від 05
травня 2005 року, виданим Жовтневим
районним судом міста Маріуполя, за
період з 01 березня 2010 року по 24 лютого
2014 року, 1970 грн. витрат на правову
допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

З рішенням суду не згодний
відповідач, який просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин страви, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема вказує, що суд не з'ясував
фактичний розмір несплачених
аліментів по кожному з періодичних
платежів, не врахував строк до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано.

Стягуючи неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів, суд
вказав, що бере за основу дві довідки,
надані державним виконавцем, але при
цьому зазначив три довідки: від 27
лютого 2014 року, від 29 серпня 2013 року,
наданих державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції (далі -
Жовтневий ВДВС) та від 24 лютого 2014 року,
наданої державним виконавцем
Приморського ВДВС, при цьому суд не
визначив загальну суму заборгованості
по аліментам.

Суд дійшов неправильного
висновку, що відповідач не спростував
відомості, зазначені у вищезгаданих
довідках, оскільки представник
відповідача, не погоджуючись з
відомостями, зазначеними у цих
довідках, надала квитанції, розписки
про отримання позивачкою від нього
аліментів, надав свій розрахунок
заборгованості.

Не дана судом правова оцінка
розбіжностям у відомостях зазначених у
довідках, наданих державним виконавцем
Жовтневого ВДВС та необґрунтовано
відмовлено у задоволенні клопотання
його представника про виклик у судове
засідання в якості свідка державного
виконавця для з'ясування розбіжностей
у відомостях..

Погодившись з довідкою
державного виконавця, судом не
враховано, що з урахуванням його
фактичного заробітку у ТОВ «Тондо» за
період з 01 лютого 2011 року по 31 грудня 2013
року він не мав заборгованості по
аліментам.

Погоджуючись з наданим
позивачкою розрахунком заборгованості
у розмірі 65 916 грн.86 коп., суд не навів
розрахунків, з яких виходив при
визначення розміру неустойки (пені), не
врахував, що аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісячно,
тому пеня нараховується не на всю суму
заборгованості, а її нарахування
обмежуються лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилося стягнення аліментів.

Поза увагою залишись і доводи
щодо сплати аліментів в наступних
місяцях за попередні, коли виникала
заборгованість.

Розмір неустойки перевищує
суму фактичної заборгованості, а при
визначенні його розміру не враховано,
що у нього на утриманні знаходяться ще
двоє дітей та непрацездатна дружина.

На підтвердження оплати послуг
адвоката, представником позивачки були
надані квитанції, які оформлені не у
встановленому законом порядку.
Визначаючи розмір компенсації
правової допомоги, суд у порушення норм
закону, не врахував відповідності
понесених витрат складності, обсягу та
характеру наданої адвокатом допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності позивачки, відповідача,
які належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду
справи. З заявами про відкладення
розгляду справи до суду не звернулись.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відповідача -
ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну
скаргу, просила змінити рішення суду,
зменшив розмір неустойки (пені),
заперечення представника позивачки -
ОСОБА_5, який просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін з
таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов,
суд дійшов висновку, що у виникненні
заборгованості зі сплати аліментів,
нерегулярна сплата аліментів і не в
повному обсязі суми, що призначена
судовим рішенням, наявна вина
відповідача.

Розраховуючи розмір неустойки
(пені) , суд виходив з того, що
розрахунок проводиться відповідно до
формули: розмір неустойки = сума
несплачених за місяць аліментів х 1% х
кількість днів прострочки.

Розрахунок суми пені,
проведений позивачкою в уточненій
позовній заяві ( а.с.113 - 116), відповідачем
не спростовано. Відповідно до даного
розрахунку неустойка за період з 01
березня 2010 року по 24 лютого 2014 року
складає 65 916,86 грн., перевіривши
правильність його обчислення, суд
погодився з наданим позивачкою
розрахунком.

Враховуючи знаходження на
утриманні у відповідача ще двох
неповнолітніх дітей, що є істотними
обставини, що сума пені значно
перевищує суму заборгованості за
аліментами, дійшов висновку про
можливість зменшити розмір пені
пропорційно до суми заборгованості, а
саме до 24000 грн.

З таким висновком не можна не
погодитися.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути
зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Як встановлено судом першої
інстанції і це підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя від 29 квітня 2005 року з ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частки щомісячно зі всіх
видів його заробітку (доходу),
починаючи з 18 квітня 2005 року і до
повноліття дитини.

Виконавчий лист № 2-3314 від 05
травня 2005 року, виданий Жовтневим
районним судом міста Маріуполя був
пред'явлений до виконання до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції (а.с.15).

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 22 листопада 2010
року скасовано рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя від 28
вересня 2010 року та ухвалено нове
рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 неустойку з суми прострочених
аліментів за період з вересня 2008 року
по 01 березня 2010 року в розмірі 3042 грн.05
коп.(а.с. 9 - 14).

З довідки державного виконавця
Приморського ВДВС № 2/580 від 13 березня
2014 року (а.с.132) вбачається, що
вищезазначене рішення суду щодо
стягнення з ОСОБА_2 пені відповідачем
не виконується відповідачем,
заборгованість по аліментам продовжує
зростати.

У зв'язку з нерегулярною сплатою
аліментів з боку відповідача,
відповідно до довідки головного
державного виконавця Жовтневого ВДВС
ММУЮ від 27 лютого 2014 року, утворилась
заборгованість, яка за період з 01
березня 2011 року по 08 січня 2013 рік
складала 2867 грн.80 коп., відповідно до
довідки від 29 серпня 2013 року за період з
01 квітня 2005 року по лютий 2011 року
складала 14833 грн. (а.с. 118 - 120)

З довідки державного виконавця
Приморського ВДВС ММУЮ від 24 лютого 2014
року вбачається, що станом на 24 лютого
2014 року за період з 08 січня 2013 рік по 24
лютого 2014 року ОСОБА_2 нараховано до
сплати аліменти в сумі 26587 грн.37 коп., з
них сплачено - 2110 грн., загальна
заборгованість становить 24477, 37 грн. (
а.с.117).

Як вбачається з матеріалів,
перевіряючи наведений позивачкою в
позовній заяві від 28 лютого 2014 року
розрахунок неустойки (пені) та
погоджуючись з ним, судом взято довідки
Жовтневого ВДВС від 27 лютого 2014 року №
В - 15/15 (а.с.118) та від 29 серпня 2013 року № В
- 15/15 (а.с.119 - 120), враховуючи ті обставини,
що в них відображена заборгованість за
аліментами з урахуванням отриманих в
ході розгляду справи доказів
часткового погашення аліментів
відповідачем, які зафіксовані у
банківських чеках, у розписці, які
узгоджуються даними виписки по
банківському рахунку позивачки за
період з 01 січня 2010 року по 12 листопада
2013 року, роздруківки з ТОВ «Тондо» про
утримання із заробітної плати
відповідача аліментів за період з 01
лютого 2011 року по 31 грудня 2013 року,
виписки про рух грошових коштів ОСОБА_2
і ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2012 року по
11 листопада 2013 року (а.с. 42 - 59, 86, 97 - 105, 121 -
129).

Правильність відомостей щодо
розміру і періоду сплачених
відповідачем аліментів за період з 08
січня 2013 рік по 24 лютого 2014 року,
наведених в розрахунку заборгованості
проведеного Приморським ВДВС від 24
лютого 2014 року № 7/б/н-13 представник
відповідача в суді не заперечувала.

Доводи апеляційної скарги, що
судом фактично взято за основу три
довідки, а в рішенні суд зазначив про
те, що за основу прийнято дві довідки,
являються неспроможними, оскільки в
рішенні зазначено які саме дві довідки
Жовтневого ВДВС, з якими не
погоджувалась представник
відповідача, прийняті судом при
ухваленні рішення, з посиланням на
аркуші справи.

Перерахунок заборгованості
наведений у вищевказаних довідках
Жовтневого ВДВС здійснено після
додаткового надання довідок щодо
отриманих доходів ОСОБА_2 та після
надання ним чеків, розписки позивачки
про направлення та отримання останньою
аліментів, що підтвердив в
апеляційному суді представник
позивачки та не спростовано
представником відповідача.

Як вбачається з довідок
Жовтневого ВДВС В-15/15 від 27 лютого 2014
року, від 29 серпня 2013 року та
розрахунку заборгованості
Приморського ВДВС від 24 лютого 2014 року
№ 7/б/н 13, загальна заборгованість
станом на 24 лютого 2014 року становить
24477 грн.37 коп.

Заперечуючи проти
достовірності відомостей, зазначених у
довідках держвиконавців Жовтневого та
Приморського ВДВС, представник
відповідача не надала як суду першої
інстанції так і під час розгляду справи
апеляційним судом належних і
допустимих доказів у спростування
відомостей, викладених у довідках, не
скориставшись своїм диспозитивним
правом у разі незгоди з діями або
бездіяльністю держвиконавця
оскаржити їх у встановленому законом
порядку, або надати суду належну
довідку про розмір заборгованості за
аліментами.

Відомості щодо сплачених
відповідачем аліментів, надані
Жовтневим ВДВС апеляційному суду, не
спростовують дані, наведені в довідках
Жовтневого ВДВС В-15/15 від 27 лютого 2014
року, від 29 серпня 2013 року.

Погодитися з доводами
апеляційної скарги щодо сплати
відповідачем аліментів по 550 грн.
щомісячно за період з вересня 2011 року
по 08 січня 2013 року (а.с.19), відповідно до
якої позивачка визначила неустойку
(пеню) в первісному позові не можна,
оскільки під час розгляду справи, після
надання відповідачем чеків про
перерахування коштів в рахунок сплати
аліментів та розписки позивачки від 08
жовтня 2011 року про отримання аліментів,
державним виконавцем проведено
відповідний перерахунок
заборгованості по аліментам. При цьому
як відповідачем до апеляційної скарги,
так і його представником в
апеляційному суді не надано доказів на
перерахування та сплату позивачці
аліментів по 550 грн. щомісячно за
вказаний період.

Більш того, представник
позивачки пояснив в апеляційному суді,
що не заперечувалось представником
відповідача, між сторонами виникли
відносини, що сплата аліментів
обов'язково фіксувалась чеками,
квитанціями або розпискою позивачки
про отримання аліментів. Однак, чеками,
розписками і зарахуванням на картковий
рахунок позивачки зазначених
представником сум, не підтверджується.

Судом при перевірки
розрахунку неустойки (пені) правильно
також не взято до уваги платіж,
зроблений відповідачем в липні 2012 року
на суму 450 грн., копія банківського чека
якого надана відповідачем в двох
примірниках (а.с.98-99), що
підтверджується єдиним номером чека
0517, оскільки в ньому зазначено про
перерахування зазначених коштів не на
карту позивачки, а на карту іншої
особи. Відповідно до виписки наданої
ПАТ КБ «ПриватБанк», вказана сума не
зараховувалась на рахунок позивачки.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи відповідач з 22
лютого 2011 року по 06 квітня 2012 року
працював у ТОВ «Тондо» і з нього за
вказаний період стягувалась аліменти
на підставі виконавчого листа у
розмірах, зазначених в довідках
підприємства (а.с.32, 84 -86, 173).

Утримані підприємством
аліменти, розмір яких відображений в
довідках ТОВ «Тондо», співпадає з
розміром і періодом сплачених
аліментів, наведений в довідці
Жовтневого ВДВС В - 15/15 від 27 лютого 2014
року.

Законом України «Про
Державний бюджет на 2011 рік» та Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік», встановлено прожитковий
мінімум на дітей віком від 6 до 18
років: з березня 2011 року - 977 грн.; з
квітня 2011 року - 997 грн.; з жовтня 2011 року
- 1022 грн.; з грудня 2011 року - 1042 грн.; з
січня 2012 року - 1112 грн.; з квітня 2012 року -
1134 грн.

Враховуючи положення ч.2
ст.182 СК України, відповідно до якої
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу, а з відповідача стягнуті
аліменти у частці від заробітку,
колегія суддів погоджується з тим, що
під час роботи відповідача у ТОВ
«Тондо» та утримання аліментів за цей
період підприємством, у нього за
період: лютий, березень, червень -
вересень, листопад, грудень 2011 року, та
березень 2012 року виникала
заборгованість по аліментам у сумі, яка
становила різницю між 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку та сумою утриманих з
відповідача за цей період аліментів,
що також відображено в довідці
Жовтневого ВДВС В - 15/15 від 27 лютого 2014
року.

Неспроможні і доводи
апеляційної скарги щодо сплати
відповідачем аліментів в наступних
місяцях за попередні, оскільки
зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, і матеріали
справи не містять доказів, що сплачуючи
деякі періоди аліменти в більшому
розмірі, ніж ? частку, відповідач тим
самим сплачував аліменти за попередні
місяці, коли виникла заборгованість, а
не погашав заборгованість, яка виникла
у нього з 2005 року по сплаті аліментів та
пені, стягнутої за рішенням суду.

Приймаючи до уваги дані,
наведені в довідках Жовтневого ВДВС
В-15/15 від 27 лютого 2014 року, від 29 серпня
2013 року щодо нарахованого щомісячно
розміру аліментів, які підлягали
сплаті відповідачем та суми фактично
ним сплачені та положення ст.196 СК
України, розмір неустойки (пені) за
період з 01 березня 2010 року по 24 лютого
2014 року, розрахована виходячи з 1
процента суми заборгованості та
кількості днів прострочки,
застосовуючи період з 1 квітня 2010 року
по 24 лютого 2014 року з становить: - в 2010
році:

- в квітні - 00 грн. (0,00 грн. х 1% х 1426 днів); -
в травні - 7678 грн. (550 грн. х 1% х 1396 днів);

- в червні - 0,00 грн. (0,00 грн. х 1% х 1365 днів);
- липні - 7342,50 грн. ( 550 грн. х 1% х 1335 днів); -
серпні - 0,00 грн. ( 0,00 грн. х 1% х 1304 днів); -
вересні 1145,70 грн. (90,00 грн. х 1% х 1273 днів); -
в жовтні - 1118,70 грн. ( 90,00 грн. х 1% х 1243
грн.); - в листопаді - 1090,80 грн. (90,00 грн. х 1%
х 1212 днів); - грудні -1063,80 грн. ( 90,00 грн. х 1%
х 1182 днів);

- 2011 році:

- в січні - 1035,90 грн. ( 90,00 грн. х 1% х 1151
днів); - в лютому - 1008,00 грн.. ( 90,00 грн. х 1% х
1120 днів); - в березні - 982,80 грн. ( 90,00 грн. х
1% х 1092 дні); - в квітні - 3108,73 грн. (293,00 грн.
х 1% х 1061 днів); - в травні - 0,00 грн. (0,00
грн. х 1% х 1031 днів);

- в червні - 0,00 грн. (0,00 грн. х 1% х 1000 днів);
- липні - 813,83 грн. ( 83,90 грн. х 1% х 970 днів); -
серпні - 787,82 грн. ( 83,90 грн. х 1% х 939 днів); -
вересні 482,87 грн. (53,18 грн. х 1% х 908 днів); -
в жовтні - 466,92 грн. ( 53,18 грн. х 1% х 878 грн.);
- в листопаді - 0,00 грн. ( 0,00 грн. х 1% х 847
днів); - грудні - 81,37 грн. (9,96 грн. х 1% х 817
днів);

- 2012 році:

- в січні - 125,45 грн. ( 15,96 грн. х 1% х 786 днів);
- в лютому - 0,00 грн. ( 0,00 грн. х 1% х 755 днів);
- в березні - 0,00 грн. ( 0,00 грн. х 1% х 726
днів); - в квітні - 543,70 грн. (78,23 грн. х 1% х
695 днів); - в травні - 0,00 грн. (0,00 грн. х 1% х
665 днів);

- в червні - 0,00 грн. (0,00 грн. х 1% х 634 днів); -
липні - 4620,60 грн. ( 765,00 грн. х 1% х 604 днів); -
серпні - 4383,45 грн. (765,00 грн. х 1% х573 днів); -
вересні 1463,40 грн. (270,00 грн. х 1% х 542 днів); -
в жовтні - 3916,80 грн. (765,00 грн. х 1% х 512
грн.); - в листопаді - 793,65 грн. (165,00 грн. х 1%
х 481 днів); - грудні - 1646,15 грн. (365,00 грн. х 1%
х 451 днів);

- 2013 році:

- в січні - 3213,00 грн. ( 765,00 грн. х 1% х 420
днів); - в лютому - 2266,24 грн. ( 582,58 грн. х 1% х
389 днів); - в березні - 2588,80 грн. ( 717,12 грн. х
1% х 361 днів); - в квітні - 2564,50 грн. (777,12
грн. х 1% х 330 днів); - в травні - 1731,36 грн.
(577,12 грн. х 1% х 300 днів);

- в червні - 1686,95 грн. (627,12 грн. х 1% х 269
днів); - липні - 1379,32 грн. (577,12 грн. х 1% х 239
днів); - серпні - 992,41 грн. (477,12 грн. х 1% х208
днів); - вересні - 1375,50 грн. (777,12 грн. х 1% х
177 днів); - в жовтні - 1142,37 грн. (777,12 грн. х
1% х 147 грн.); - в листопаді - 0,00 грн. (0,00 грн.
х 1% х 116 днів); - грудні - 668,32 грн. (777,12 грн.
х 1% х 86 днів);

- 2014 році:

- в січні - 427,42 грн. (777,12 грн. х 1% х 55 днів);
- в лютому - 186,51грн. (777,12 грн. х 1% х 24 днів);

Усього сума неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів за
період з 01 березня 2010 року по 24 лютого
2014 року складає 65915 грн.86 коп.

При цьому погодитись з
розрахунком заборгованості наданим
представником відповідача колегія
суддів не може, оскільки в ньому
невірно відображені суми та періоди,
за які відповідачем сплачувались
аліменти.

Погоджуючись з рішенням суду
про зменшення суми пені до 24000 грн.,
тобто в межах загальної заборгованості
відповідача по аліментам, колегія
суддів зазначає, що заборгованість
виникла саме з вини відповідача, який
тривалий час не працює, стан здоров'я
його задовільний, на обліку в службі
зайнятості, як особа, яка потребує
працевлаштування не знаходився.
Несплата аліментів, або сплата їх в
меншому розмірі носить тривалий і
регулярний характер. І на час розгляду
справи як судом першої інстанції, так і
апеляційним судом, відповідач також не
сплачує аліменти на утримання дитини.

Дійшовши висновку про
зменшення розміру пені до зазначеної
суми, судом враховано обставини
наявності у відповідача ще двох
малолітніх дітей, що підтверджується
наданими до матеріалів справи копіями
свідоцтв про народження ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.95,96).

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат пов'язаних з
розглядом справи, належать: витрати на
правову допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Як встановлено ч. 1 ст. 84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Відповідно до довідок адвоката ОСОБА_5
від 03 лютого 2014 року № 722, № 723 від 04
лютого 2014 року, з яким ОСОБА_1 уклала
договір про надання правової допомоги
від 23 вересня 2013 року, ОСОБА_1
проведена оплата за надану правову
допомогу, а саме за консультацію 100 грн.,
на що витрачено 45 хв., складання заяви
про відстрочку сплати судового збору і
позовної заяви 350 грн. , витрачено часу -
2 год.30 хв., проведення розрахунку
неустойки (пені) 300 грн., складання заяви
про збільшення позовних вимог 500 грн.,
витрачено часу - 5 годин, складання
процесуальної заяви і копій документів
50 грн., витрачено часу -30 хв. А всього
сплачено 1300 грн., про що в книзі
реєстрації доходів і витрат
проведений відповідний запис 03 лютого
2014 року і видана розрахункова
квитанція за № 083945 від 03 лютого 2014 року
(а.с. 34-36, 92 - 93).

Відповідно до довідок від 14 березня 2014
року № 732, № 733, ОСОБА_1 проведена
оплата за надану правову допомогу, а
саме за консультацію 50 грн., на що
витрачено часу - 0 год.30 хв., складання
позовної заяви про збільшення
позовних вимог 600 грн., витрачено часу - 3
год. 30 хв., на підготовку документів для
залучення до матеріалів справи 20 грн.,
витрачено часу 0 год. 20 хв. А всього
сплачено 670 грн., про що в книзі
реєстрації доходів і витрат
проведений відповідний запис 14 березня
2014 року і видана розрахункова
квитанція за № 083950 від 14 березня 2014
року (а.с.133,134).

Згідно розрахунковими квитанціями №
083945 від 03 лютого 2014 року та № 083950 від 14
березня 2014 року, які оформлені належним
чином, адвокатом ОСОБА_5 03 лютого 2014
року та 14 березня 2014 року прийнято
гонорар в сумі 1300 грн. та 670 грн.
відповідно ( а.с.92, 133).

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги щодо надання
адвокатом неналежно оформлених
довідок про сплату позивачкою витрат
на правову допомогу, являються
неспроможними. Відшкодовані
позивачці понесені нею витрати на
правову допомогу на загальну суму 1970
грн., не перевищують граничного
розміру, встановленого Законом України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20
грудня 2011 року.

Доводи апеляційної скарги також не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення
суду позивачем та його представником
не надано.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315 ЦПК України,
колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької
області від 27 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Т.Б.Ткаченко

Судді:
Л.Л.Баркова

Г.Л.Гаврилова