АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 28 березня 2014 року в справі за
позовом Приватного підприємства Фірма
«Волна» до ОСОБА_2, третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вектор і Ко» про
стягнення матеріальних збитків, -

В С
Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення
матеріальних збитків, посилаючись на
те, що власником автозаправочного
комплексу за адресою: м. Київ, проспект
Г. Ватутіна, 2-А є ПП Фірма «Волна». 11.02.2013
року о 9.35 годині ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «MAN 8.163», державний номер
НОМЕР_1, здійснив зіткнення з навісом
автомийки, яка знаходиться за адресою:
м. Київ, проспект Г. Ватутіна, 2-А, чим
завдав підприємству матеріальних
збитків на суму 15 992, 54 грн. Оскільки
постановою Дніпровською районного
суду м. Києва від 15.03.2013 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
адміністративних правопорушень,
передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП
внаслідок вищевказаної ДТП, позивач
просив стягнути з відповідача 15 992, 54
грн. заподіяних матеріальних збитків.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 28.03.2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПП Фірма «Волна» матеріальні
збитки в сумі 15 992 грн. 54 коп. та судові
витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування вимог посилається на
те, що на момент вчинення ДТП він
перебував у трудових відносинах з ТОВ
«Вектр і Ко», яке повинно нести
відповідальність за заподіяну їхнім
працівником шкоду. Суд не дав належної
оцінки тому, що в момент скоєння ДТП
він розпочав виконання своїх трудових
обов'язків о 09.00 год., в час,
передбачений правилами внутрішнього
трудового розпорядку ТОВ «Вектр і Ко»
та в той же час почав рух з місця
стоянки автомобіля до передбаченої
подорожнім листом від 11.02.2013 року
початкової точки маршруту. Також судом
не враховано, що на момент ДТП його
відповідальність була застрахована в
ПрАТ «СК «Лафорт» згідно страхового
полісу АВ/6298871 від 28.02.2012 року, страхову
компанію до участі у справі залучено не
було. З наданого позивачем укладеного
23.04.2013 року з ТОВ «Альфа Пласт» договору
на обґрунтування розміру заподіяної
відповідачем шкоди не можна
встановити, що проведення ремонтних
робіт здійснювалося на усунення шкоди,
заподіяної саме відповідачем та при
експлуатації транспортного засобу
11.02.2013 року.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала,
просила її задовольнити.

Представник ПП Фірма «Волна» просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, посилаючись на його законність та
обгрунтованість.

В судове засідання суду
апеляційної інстанції представник ТОВ
«Вектор і Ко» не з'явився, третя особа
належним чином повідомлена про розгляд
справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
11.02.2013 року о 9.53 ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «MAN 8.163», д.н. НОМЕР_1 по
просп. Ватутіна в м. Києві на території
АЗС «ОККО», власником якої є ПП Фірма
«Волна», при виникненні небезпеки для
руху та перешкоди, не вжив заходів
безпечного руху, внаслідок чого
здійснив зіткнення з навісом
розташованої за адресою: м. Київ,
проспект Генерала Ватутіна, 2- А
автомийки, чим порушив вимоги п. 2.10, п.
12.3 ПДР України, завдав матеріальних
збитків підприємству та залишив місце
дорожньо-транспортної пригоди до якої
він був причетний (а.с. 8, 23).

Згідно постанови Дніпровського
районного суду м. Києва від 15.03.2013 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
адміністративних правопорушень,
передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн. (а.с. 8).

23.04.2013 року між TOB «Альфа-Пласт» та
ПП Фірма «Волна» було укладено договір
№ 611606, відповідно до умов якого
виконавець TOB «Альфа-Пласт»
зобов'язувався здійснити комплекс
ремонтних робіт за адресою замовника
по пр-ту. Г. Ватутіна, 2-А в м. Києві.
Згідно додатку до вказаного договору
від 23.04.2013 року , ремонт вентильованого
фасаду з наступною установкою
композитних панелей, під каркасної
системи прилягання до стін будівлі
складає 15 992,54 грн. (а.с. 11).

Як зазначає відповідач,
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «MAN», державний
номер НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ
«Страхова компанія «Лафорт» з лімітом
відповідальності за шкоду заподіяну
майну (на одного потерпілого) 50000 грн. 00
коп. та франшизою 0 грн., що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/6298871 строком
дії з 28.02.2012 року по 27.02.2013 рік (а.с. 46).

Разом з тим, судам першої та
апеляційної інстанцій оригінал
зазначеного полісу наданий не був,
представник відповідача пояснила, що у
ОСОБА_2 мається лише його копія.

Задовольняючи позов та стягуючи з
ОСОБА_2 на користь ПП Фірма «Волна»
заподіяні внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди збитки,
суд виходив з того, що відповідач в
момент скоєння ДТП 11.02.2013 року о 09.35 год.
знаходився по просп. Г. Ватутіна, 2-А в м.
Києві у вільний від роботи час, а тому
має нести відповідальність по
відшкодуванню завданої ним шкоди
позивачу.

Проте з такими висновками суду не
погоджується колегія суддів
апеляційного суду м. Києва.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
діями, рішеннями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 3 Закону України
від 01.07.2004 року «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» застережено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено
правило, згідно якого при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоровю, майну третьої особи, і ст. 33 -
зобовязання учасника
дорожньо-транспортної пригоди
повідомити страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, зокрема
в підп. 33.1.2 п. 33.1 застережено, що учасник
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язаний вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обовязкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
зазначені особи з поважних причин не
мали змоги виконати зазначені дії, вони
мають підтвердити це документально
(абз. 2 підп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону).

Згідно матеріалів справи, 11.02.2013
року ОСОБА_2 повідомив страховика ПрАТ
«Страхова компанія «Лафорт» про
обставини події за участю
транспортного засобу забезпеченого
полісом обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власника
наземного транспортного засобу (а.с. 35).

Отже, повідомивши страховика про
настання страхового випадку ОСОБА_2
виконав вищезазначені умови договору
страхування та Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 на підставі наказу №10-К від
03.11.2011 року був прийнятий на роботу до
ТОВ «Вектор і Ко» на посаду водія
автотранспортних засобів та на
підставі наказу директора цього ж
товариства №14-К від 18.02.2013 року,
звільнений за власним бажанням з 18.02.2013
року на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.
53, 65).

З наявних в матеріалах справи правил
внутрішнього трудового розпорядку ТОВ
«Вектор і Ко», затверджених 01.04.2011 року
директором вказаного товариства,
вбачається, що на підприємстві
встановлюється п'ятиденний тиждень і
розпорядок роботи, відповідно до якого
початок роботи 09.00 год., закінчення о 18.00
год. Працівники мають право також на
короткотермінові перерви
санітарно-гігієнічного призначення (п.
3.3. правил).

Згідно постанови судді Дніпровського
районного суду м. Києва від 15.03.2013 року,
ДТП було скоєно 11.02.2013 року ОСОБА_2 об 09.53
год., тобто в межах встановленого
підприємством розпорядку роботи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що матеріальні
збитки позивачу були заподіяні
відповідачем під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків, а
тому, відповідно до положень ст. 1172 ЦК
України обов'язок відшкодувати таку
шкоду лежить на підприємстві на якому
працювала особа, яка її заподіяла.
Разом з тим, за умови доведеності
існування полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, який має
зберігатися на підприємстві,
відшкодування шкоди має бути здійснено
страховою компанією.

Зважаючи на вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2
не є належним відповідачем у справі за
позовом ПП Фірма «Волна» про стягнення
матеріальних збитків, заподіяних
внаслідок ДТП, що є підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового про відмову у задоволенні
позову до нього.

Разом з тим, виходячи з принципу
диспозитивності цивільного
судочинства (ст. 11 ЦПК України), за умови
непред′?явлення позову ні до ТОВ
«Вектор і Ко», ні до ПрАТ «Страхова
компанія «Лафорт», відсутності
клопотання позивача про залучення
співвідповідача (ст. 33 ЦПК України) суд
позбавлений можливості вирішити
позовні вимоги ПП Фірма «Волна.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 березня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову Приватного підприємства Фірма
«Волна» до ОСОБА_2, третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вектор і Ко» про
стягнення матеріальних збитків
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий суддя:

Судді:

Справа № 755/19508/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6852/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.