Справа № 489/4481/14-ц
Номер провадження 2/489/2029/14
Ухвала

Іменем України

23 червня 2014 року
місто
Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.
Миколаєва Кокорєв В. В., розглянувши
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 в якому просив стягнути на його
користь матеріальну шкоду в розмірі 28
121,74 грн., свої вимоги мотивував тим, що
відповідачем було видано йому
довіреність на право оформлення та
отримання правовстановлюючих
документів з метою подальшого
відчуження нерухомості за адресою: м.
Миколаїв, вул. Очаківська, 5. В
зазначеному будинку ним за власний
рахунок було зроблено ремонт та
відновлено газопостачання до будинку.
На вказаний ремонт ним було витрачено
суму в розмірі 28 121,74 грн. Однак,
купівля-продаж зазначеного нерухомого
майна не відбулась з вини відповідача,
оскільки, як з'ясувалось на вказане
нерухоме майно накладено заборону на
відчуження на підставі іпотечного
договору.

Разом із позовною заявою до суду
надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
житловий будинок № 5 по вул.
Очаківській в м. Миколаєві. Позивач
зазначає, що у зв'язку з тим, що
відповідач може ухилитись від
виконання своїх обов'язків щодо
відшкодування йому матеріальної шкоди
і окрім зазначеного нерухомого майна
іншого майна вона не має, на теперішній
час вказане нерухоме майно знаходиться
в іпотеці і у будь-яку мить може бути
відчужене на користь іпотекодержателя,
це може значно ускладнити виконання
судового рішення, або зробити його
виконання неможливим.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку про те, що в
задоволенні заяви слід відмовити
виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у
п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову” № 9 від 22.12.2006, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Особам, які беруть
участь у справі, має бути гарантована
реальна можливість захистити свої
права при вирішенні заяви про
забезпечення позову, оскільки існує
ризик спричинення їм збитків у разі,
якщо сам позов або пов'язані
матеріально-правовими обмеженнями
заходи з його забезпечення виявляться
необґрунтованими.

Одним із видів забезпечення позову
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України є
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Позивач у своїй заяві просив накласти
арешт на зазначений житловий будинок,
та зазначив, що у зв'язку з тим, що
відповідач може ухилитись від
виконання своїх обов'язків щодо
відшкодування йому матеріальної шкоди
і окрім зазначеного нерухомого майна
іншого майна вона не має, на теперішній
час вказане нерухоме майно знаходиться
в іпотеці і у будь-яку мить може бути
відчужене на користь іпотекодержателя,
це може значно ускладнити виконання
судового рішення, або зробити його
виконання неможливим.

Разом з тим, згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як вбачається з позовної заяви та
доданих до неї матеріалів 04.09.2013 ОСОБА_2
уклала договір позики з ОСОБА_3
Вказаний договір був забезпечений
іпотечним договором від 04.09.2013
укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та
посвідченому приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 Предметом іпотеки є
будинок № 5 по вул. Очаківській в м.
Миколаєві.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Враховуючи те, що у ОСОБА_3, який є
іпотекодержателем є безумовне та
безспірне право у разі невиконання
зобов'язання за договором позики
задовольнити свої вимоги за рахунок
предмета іпотеки в порядку
встановленому договором іпотеки від
04.09.2013, переважно перед іншими
кредиторами іпотекодавця, суд вважає,
що забезпечення даного позову шляхом
накладення арешту на будинок № 5 по вул.
Очаківська м. Миколаєва, є
недопустимим.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
суд –

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Суддя
В. В. Кокорєв