Справа №
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2014 р.

смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької
області у складі: головуючого судді
Нагорного А.О., при секретарі судового
засідання Сафоновій І.О., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Калниш В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Cільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» про
стягнення шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Дружба»
про стягнення 13856,92 грн., на
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, розміром 8,47 га., що
належить позивачеві на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, серії 11-ЗП №028854.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що
він є власником земельної ділянки і у
2006 році з відповідачем уклав договір,
строк дії якого сплив у грудні 2011 року,
але після закінчення строку дії
договору відповідач протягом 2012 та 2013
років продовжував використовувати
земельну ділянку. 27.02.2014 р. він на адресу
відповідача подав заяву про повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки
та проведення повного розрахунку за
користування земельною ділянкою за
2012-2013 роки, проте, його заява залишилася
не розглянутою, письмової відповіді
від відповідача він не отримав. По
даному факту він 26.02.2014 р. звертався із
заявою до прокуратури Веселівського
району Запорізької області та до
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області,
проте, будь-якої письмової інформації
про стан розгляду заяви не надходило.

ОСОБА_3 вважає, що між ним та
відповідачем виникли деліктні
правовідносини, не засновані на
договорі та не пов'язані будь-якими
зобов'язаннями сторін, а викликані
виключно неправомірними діями
відповідача, внаслідок яких було
самовільно зайнято земельну ділянку,
площею 8,74 га., яка належить йому на
праві власності, спричинивши
матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки. Позивач надав суду розрахунок
спричиненої шкоди, яка склала 13856,92 грн.
Також ОСОБА_3 просить стягнути з
відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав повністю.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача Калниш В.Г.
позовні вимоги не визнав і пояснив, що у
2011 році СТОВ «Дружба» з ОСОБА_3 укладено
договір оренди земельної ділянки,
площею 8,47 га., у якому міститься підпис
позивача, що є підтвердженням його
згоди про передачу права користування
земельною ділянкою.

Представник відповідача зазначає, що
позивач підтвердив укладення договору
у позовній заяві, стверджуючи, що до
нього укладені додаткові угоди,
зокрема від 28.11.2012 р. Підпис ОСОБА_3 на
вказаній додатковій угоді свідчить про
підтвердження його волі щодо
користування СТОВ «Дружба» земельною
ділянкою та розміру орендної плати. До
договору 2011 року додається акт
приймання-передачі земельної ділянки
від ОСОБА_3 СТОВ «Дружба», що скріплено
підписом позивача, що є підтвердженням
фіксації волевиявлення ОСОБА_3 про
передачу земельної ділянки
відповідачеві і абсолютно виключає
застосування поняття «самовільне
зайняття».

Представник відповідача заявив, що
протягом 2012-2013 років ОСОБА_3 жодного
разу не намагався витребувати
земельну ділянку у СТОВ «Дружба»,
власними силами обробляти її, надати в
оренду іншій особі або розпоряджатись
іншим чином, що свідчить про його згоду
на користування земельною ділянкою
СТОВ «Дружба».

Протягом 2012-2013 року ОСОБА_3 отримував
від СТОВ «Дружба» грошові кошти за
користування земельною ділянкою та не
пред'являв претензій щодо розміру
орендної плати.

На думку представника відповідача
зазначені ним факти спростовують
твердження ОСОБА_3, що правовідносини
між ним та СТОВ «Дружба» виникли на
підставі лише неправомірних дій
відповідача та спростовують будь-яку
можливість застосування поняття
«самовільного зайняття земельної
ділянки».

Представник відповідача Калниш В.Г.
просить суд відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, повно і
всебічно з'ясувавши обставини, на які
посилається позивач ОСОБА_3 як на
підставу своїх вимог, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд приходить до
висновку про задоволення позову з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно п.1 та п.2 ч.2 ст.11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини, завдання майнової
(матеріальної) шкоди іншій особі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю,
серії ІІ-ЗП №028854, виданого
Гоголівською сільською Радою народних
депутатів 27.04.2001 р. є власником
земельної ділянки, площею 8,47 га., яка
розташована на території Гоголівської
сільської ради Веселівського району
Запорізької області.

29.12.2006 р. позивач уклав з відповідачем
договір оренди землі строком на 5 років,
який 29.12.2006 р., зареєстрований у
Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК»,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис за реєстраційним
№80.

29.12.2011 р. строк дії вищевказаного
договору оренди землі від 29.12.2006 р.
закінчився.

Після закінчення строку дії договору
оренди землі від 29.12.2006 р., відповідач на
протязі 2012-2013 років продовжував
використовувати належну позивачеві на
праві власності земельну ділянку, про
що свідчить довідка Гоголівської
сільської ради Веселівського району
Запорізької області від 16.01.2014 р. вих.
№22, відповідно до якої вбачається, що
СГ ТОВ «Дружба» на протязі 2011, 2012, 2013
років дійсно використовували земельну
ділянку, площею 8,47 га., яка належить на
праві власності ОСОБА_3, проте, кошти за
користування земельною ділянкою
позивачеві не сплачувалися.

Факт використання відповідачем на
протязі 2012-2013 років земельної ділянки
підтверджується укладеними
додатковими угодами до договору оренди
землі від 15.12.2011 р., додатковою угодою
від 28.11.2012 р. та листом СГ ТОВ «Дружба»
від 08.01.2014 р. вих. №336, якою
підтверджується використання
відповідачем спірної земельної
ділянки за 2012-2013 роки.

Вказані додаткові угоди не
зареєстровані в порядку, передбаченому
чинним законодавством.

Зазначений факт того, що у 2011 та 2013
роках відповідач використовував
земельну ділянку позивача визнається
сторонами по справі та відповідно до
вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК
України відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються законом.
Спеціальним Законом, який регулює
орендні відносини, є Закон України
«Про оренду землі».

Згідно ст.14 Закону України «Про оренду
землі», договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

За приписами ст.ст.18, 20 Закону України
«Про оренду землі» та ст.210 ЦК України,
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації та
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Частиною 4 ст.203 ЦК України визначено, що
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Таким чином, єдиним доказом досягнення
домовленості про право СТОВ «Дружба»
на оренду земельної ділянки, розміром
8,47 га., що належить ОСОБА_3 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю, серії 11-ЗП №028854, є
наявність договору про оренду
земельної ділянки та державна
реєстрація цього права.

Проте, судом встановлено, що відповідач
право на оренду зазначеної земельної
ділянки не має, так як СТОВ «Дружба» з
ОСОБА_3 договір про оренду земельної
ділянки і державну реєстрацію права на
її оренду не проводили.

Оренда СТОВ «Дружба» земельної
ділянки, яка належить позивачеві без
права на оренду земельної ділянки,
кваліфікується як самовільне зайняття
земельної ділянки.

Тому посилання представника
відповідача на укладений у 2011 році з
ОСОБА_3 договір оренди земельної
ділянки, про відсутність самовільного
зайняття земельної ділянки є
безпідставними, так як договір у
встановленому порядку не
зареєстрований, дата укладення
договору відсутня. Відповідач права на
оренду земельної ділянки не має.

Згідно п.б ч.1 ст.211 ЗК України, громадяни
та юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до
законодавства, зокрема за самовільне
зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» №963-ІV від 19.06.2003 року
зазначено, що самовільне зайняття
земельної ділянки - це будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Пунктом «д» ч.1 ст.156 ЗК України
передбачено відшкодування збитків
власникам землі за неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст.157 ЗК України
передбачено, що відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування,
громадяни та юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів або погіршує якість
земель, розташованих у зоні їх впливу, в
тому числі внаслідок хімічного і
радіоактивного забруднення території,
засмічення промисловими, побутовими та
іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Визначення розміру шкоди, заподіяної
фізичним особам, на всіх категоріях
земель внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок
визначається відповідно до Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 липня 2007 року №963.

Відповідно до п.4 даної Методики розмір
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, визначається для всіх
категорій земель (крім земель житлової
та громадської забудови) за такою
формулою:

Шс = Пс x Нп x Кф x Кі,

де Шс - розмір шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, гривень;

Пс - площа
самовільно зайнятої земельної ділянки,
гектарів;
Нп - середньорічний дохід, який
можна отримати від використання земель
за цільовим призначенням, визначений у
додатку 1, з урахуванням переліків,
наведених у додатках 2 і 3;
Кф - коефіцієнт функціонального
використання земель, визначений у
додатку 4; Кі -
коефіцієнт індексації нормативної
грошової оцінки земель, який дорівнює
добутку коефіцієнтів індексації
нормативної грошової оцінки земель за
2007 та наступні роки, що визначаються
відповідно до Порядку проведення
індексації грошової оцінки земель,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2000 р. №783
(далі Порядок проведення індексації).

Відповідно до п.1 цього Порядку
проведення індексації передбачено, що
грошова оцінка сільськогосподарських
угідь, земель населених пунктів та
інших земель несільськогосподарського
призначення індексується станом на 1
січня поточного року на коефіцієнт, що
визначається за формулою:

Кі = [I - 10]: 100,

Де І - середньорічний індекс
інфляції року, за результатами якого
проводиться індексація. Якщо значення
Кі не перевищує одиниці, індексація не
проводиться.

Cередньорічний індекс інфляції за
2012 рік складає 99,8%, за 2013 рік 100,5%.

Розрахунок коефіцієнту
індексації нормативної грошової
оцінки землі за 2012 рік [99,8% - 10]: 100 =
0,898, (менше 1), отже індексація за
результатами 2012 року не здійснюється.

Розрахунок коефіцієнту
індексації нормативної грошової
оцінки землі за 2013 рік [100,5% - 10]: 100 =
0,905 (менше 1), індексація за результатами
2013 року не здійснюється.

Розрахунок розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття відповідачем земельної
ділянки за 2012 рік складає 6928,46 грн.: 8,47
га. (площа самовільно зайнятої
земельної ділянки, гектарів) х 818
(середньорічний дохід, який можна
отримати від використання земель за
цільовим призначенням, визначений у
додатку 1 Методики) х 1 (коефіцієнт
функціонального використання земель,
визначений у додатку 4 Методики) х
коефіцієнт індексації (менше 1, отже
індексація за результатами 2012 року не
здійснюється).

Розрахунок розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття відповідачем земельної
ділянки за 2013 рік складає 6928,46 грн.: 8,47
га. (площа самовільно зайнятої
земельної ділянки, гектарів) х 818
(середньорічний дохід, який можна
отримати від використання земель за
цільовим призначенням, визначений у
додатку 1 Методики) х 1 (коефіцієнт
функціонального використання земель,
визначений у додатку 4 Методики) х
коефіцієнт індексації (менше 1, отже
індексація за результатами 2013 року не
здійснюється).

Загальний розмір шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття відповідачем земельної
ділянки за 2012 та 2013 роки згідно
Методики складає 13856,92 грн. (6928,46 грн. +
6928,46 грн.).

Відповідно до ст.16 ЦК України,
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є відшкодування
збитків.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
фізичній або юридичній особі
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати.

На підставі ст.ст.125, 126, 156, 157, 211 ЗК
України, ст.ст.11, 16, 22, 1166 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Cільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» про
стягнення шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки - задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» на користь
ОСОБА_3 на відшкодування завданої шкоди
у сумі 13856,92 грн., заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки розміром 8,47 га., що належить
позивачеві на підставі Державного акту
на право приватної власності на землю,
серії 11-ЗП №028854.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» на користь
ОСОБА_3 243,60 грн. на відшкодування
судових витрат, пов'язаних зі сплатою
судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Веселівський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Cуддя

Веселівського районного суду

Запорізької області
А.О.
Нагорний

11.07.2014