Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

Волноваський районний суд, Донецької
області

у складі: головуючого: судді -
Ковей Л.В.

При секретарі - Метьолкіной
Н.В.

За участю позивача - ОСОБА_1

Представника позивача -
ОСОБА_2

За участю відповідача -
ОСОБА_3

Представника третьої особи

Волноваської державної нотаріальної
контори - Петренко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Волноваха цивільну
справу по позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
внаслідок того, що тривалий час була
відсутньою та по зустрічному позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа
Волноваська державна нотаріальна
контора про усунення перешкод в
користуванні житловим будинком,
визнання незаконною відмови на ?
частину спадщини, поновлення строку на
прийняття спадщини за законом,
скасування свідоцтв про право
власності на спадщину за законом на ?
частину, скасування державної
реєстрації та визнати право власності
на ? частину будинку та земельної
ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач по основному позові звернувся
до суду з позовною заявою про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1, вказуючи, що будинок належить
йому на праві власності на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом від 17.11.2011 року.
Відповідач рідний брат позивача, який
мешкав в будинку до травня місяця 2012
року, зареєстрований в будинку, як член
родини власника житла. В теперішній час
відповідач має свою родину і в будинку
позивача по основному позові не мешкає
з травня місяця 2012 року, позивач по
основному позові також має свою родину,
тому вважає, що відповідач по основному
позову не є членом його родини, не
мешкає в будинку більше року і не
сплачує комунальні послуги, тому
втратив право на користування житловим
приміщенням, тому просить визнати його
втративши право на користування
житловим приміщенням.

Відповідач по основному позові
звернувся до суду з зустрічним позовом
про усунення перешкод в користуванні
житловим будинком, визнання відмови
від спадку недійсною, про поновлення
строку на прийняття спадщини, про
скасування свідоцтв про право на
спадщину за законом в ? частині та
скасування державної реєстрації прав
на нерухоме майно та визнання за ним
права власності на ? частину житлового
будинку та ? частину земельної ділянки
площею 0,725 га та на ? частину земельної
ділянки площею 2,8178 га, мотивуючи тим, що
він постійно мешкав в будинку АДРЕСА_1
до 18 червня 2012 року. Потім він знайшов
роботу в м. Донецьку і впродовж
робочого тижня мешкає у родичів своєї
дружини, а на вихідні дні приїздив в
будинок, де зареєстрований і мешкав. В
продовж травня і липня місяця 2013 року
позивач по основному позові відповідач
по зустрічному позові перешкоджав йому
в користуванні житловим будинком, але
позивач по зустрічному позові іншого
житла не має. Вищезазначений будинок
належав батькам сторін по справі і
після смерті їх матері відкрилась
спадщина.

На час відкриття спадщини, позивач
перебував у важкому фізичному стані
після перенесеної у травні 2008 року
травми, не усвідомлював події,
перебуваючи під стресом від смерті
матері, довіряючи відповідачу по
зустрічному позові, який є його рідним
старшим братом та іншим родичам, будучи
людиною малограмотною та вважаючи, що
мова йде про покладання на відповідача
повноважень по оформленню спадку за
дорученням, а поясненням нотаріуса
щодо наслідків відмови від спадку
позивач не надав значення через свою
малограмотність і відсутність
елементарних знань цивільного
законодавства він не розумів
відмінності між підписанням заяви про
відмову від спадку і підписанням
доручення на право оформлення спадку,
тому підписуючи заяву про відмову від
спадку на користь брата, тобто
відповідача по зустрічному позові, мав
на увазі, що підписує доручення на
оформлення спадщини, а не заяву про
відмову від спадку. З 2008 року і по
листопад 2011 року, відповідач по
зустрічному позові, не оформляв право
на спадщину відповідно до вимог
чинного законодавства і на постійні
питання позивача по зустрічному позові
щодо оформлення спадку, відповідав, що
не має для цього часу. 17.11.2011 року
відповідач по зустрічному позові
оформив свідоцтво про право на
спадщину за законом, а 29.11.2011 року
зареєстрував за собою право власності
на спадкове нерухоме майно. Позивач по
зустрічному позові дізнався від свого
брата, відповідача по зустрічному
позові що він оформив спадщину і
повідомив йому, що продавати та ділити
спадкове майно не буде, а також
сплачувати вартість половини
спадкового майна не буде, оскільки
позивач по зустрічному позові в
нотаріальній конторі підписав заяву
про відмову від спадку, тому просить
зустрічний позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач по
основному позові ОСОБА_1 свій позов
підтримав, зустрічний позов не визнав і
просив відмовити, в останні судові
засідання не з'являвся, але подавав
заяви про розгляд справи у його
відсутність.

Представник позивача ОСОБА_2 позов
ОСОБА_1 підтримав, а позов ОСОБА_3 не
визнав в останні судові засідання не
з'являвся, оскільки було розірвано
угоду про надання юридичних послуг.

Відповідач по основному позові ОСОБА_3
основний позов не визнав, а зустрічний
позов підтримав в повному обсязі.

Представник третьої особи -
Волноваської державної нотаріальної
контори - Петренко В.Є. пояснила, що вона
роз'ясняла ОСОБА_3 про наслідки відмови
від спадщини, оскільки він єдиний був
прописаний в спадковому будинку і на
час смерті спадкодавця мешкав з ним,
але він був впевнений і стверджував,
«що брат його не образить» і підписав
заяву, в останньому судовому засіданні
подала заяву про закінчення розгляду
справи у її відсутність.

Суд, заслухавши відповідача, який не
заперечував проти продовження
розгляду справи у відсутності позивача
по основному позові і відповідача по
зустрічному позові та представника
третьої особи, вважає можливим
продовжити розгляд справи у
відсутності позивача по основному
позові і відповідача по зустрічному
позові ОСОБА_1 та представника третьої
особи - Волноваської державної
нотаріальної контори.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення
свідків, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд вважає, що
основний позов задоволенню не
підлягає, а зустрічний підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 суду свідчив, що сторони по
справі знає з дитячих років, оскільки
мешкає в с. Кіровське, Волноваського
району, Донецької області. Пояснив, що в
нього була розмова з ОСОБА_1 і він йому
повідомив, що бажає виписати брата,
ОСОБА_3 з спадкового будинку і запитав
його, чи не підтвердить він про те, що
останній в будинку АДРЕСА_1 не мешкає,
він відповів, що дасть такі свідчення,
більше ні про що розмови не було. Окрім
того пояснив, що ОСОБА_3 в будинку не
мешкає з зими 2012 року, він бачив що він
після зими приїздив один раз, а також
бачить його в поминальну неділю.

Свідок ОСОБА_6 суду свідчила, що сторони
знає за місцем проживання з дня їх
народження. Пояснила, що на час смерті
матері в будинку мешкав ОСОБА_3, а
ОСОБА_1 мешкав з родиною в с.
Златоустівка. З весни 2012 року ОСОБА_3 в
будинку не мешкав, оскільки
влаштувався на роботу, де конкретно їй
не відомо. Взимку 2013 року в будинок з
родиною поселився ОСОБА_1 зробив ремонт
і мешкає по теперішній час. Від ОСОБА_1
вона дізналася про те, що він оформив
спадщину на своє ім'я, оскільки ОСОБА_3
від спадщини відмовився, але від
останнього вона не чула про те, що він
відмовився від спадщини. Свідок
ОСОБА_7 суду свідчив, що сторони знає за
місцем проживання, а з ОСОБА_1 навчався
в одному класі, відносини добрі. В
будинку мешкав ОСОБА_3 і після смерті
матері, також він мешкав, а коли він
оформився на роботу в Донецьк, то він
доглядав за будинком, за проханням
останнього, а на вихідні він постійно
приїздив в спадковий будинок. В 2013 році
ОСОБА_8 з родиною переїхав мешкати в
будинок і після цього ОСОБА_3 приїздив
один - два рази на місяць, і за його
проханням він неодноразово відвозив
його до траси Маріуполь - Донецьк,
звідки він їхав в м. Донецьк, так як має
на праві власності автомобіль. Також
пояснив, що відносно спадщини йому
відомо те, що спадщину оформив ОСОБА_1
оскільки як пояснив останній, так менш
платити коштів при оформленні, але
спадщина буде належати їм обом.

Свідок ОСОБА_9 дав аналогічні
свідчення.

Свідок ОСОБА_10 суду свідчив, що сторони
знає з 2004 року, оскільки проживав по
сусідству більше 6-ти років,
взаємовідносини добрі. Пояснив, що
ОСОБА_3 мешкав разом з матір'ю ОСОБА_11 по
день її смерті в будинку АДРЕСА_1, а
ОСОБА_1 мешкав з родиною в с.
Златоустівка. Від ОСОБА_1 він дізнався
про те, що він буде спадщину оформляти
на своє ім'я, оскільки на одного менше
платити за оформлення, але спадок буде
належати як йому так і ОСОБА_3 Через
деякий час до нього звернувся ОСОБА_1,
оскільки він має автомобіль, щоб він
перевіз його з родиною з с.
Златоустівка в с. Кіровське і в розмові
сказав, що він розмовляв з братом -
ОСОБА_3, оскільки половина будинку
належить йому і він не заперечував, щоб
він з родиною мешкав в спадковому
будинку.

Свідок ОСОБА_12 суду свідчив, що сторони
знає з народження, взаємовідносини
добрі. Пояснив, що ОСОБА_3 мешкав в
спадковому будинку разом з матір'ю по
день її смерті. На похоронах матері
ОСОБА_3 мав апарат Єлизарова на нозі і
за допомогою милиць ходив. Довгий час
ОСОБА_3 був на лікарняному. Потім він
був присутнім при розмові, коли ОСОБА_1
говорив, що якщо спадщину оформити на
одного так буде менше платити при
оформленні, але спадок буде належати їм
обом.

З свідоцтва про смерть на ім'я ОСОБА_11
вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, про що в Книзі реєстрації смертей
2008 року травня місяця 19 числа зроблено
відповідний актовий запис за № 6. Місце
реєстрації виконком Кіровської
сільської ради, що є наявним у справі.

Доводи позивача по основному позові
підтверджуються Свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 17.11.2011 року
посвідченого Волноваською державною
нотаріальною конторою з якого
вбачається, що ОСОБА_1 отримав спадщину
після смерті його матері - ОСОБА_11, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка
складається з жилого будинку з
відповідними господарськими будівлями
та спорудами під номером АДРЕСА_1,
житловою площею - 43.00 кв.м., а загальною
74, 50 кв.м., вартістю 57006 гривень, реєстр
2616.

Про те, що право власності
зареєстровано відповідно до вимог ст.
1299 ЦК України вбачається з витягу про
державну реєстрацію прав КП
«Волноваське бюро технічної
інвентаризації», згідно якої ОСОБА_1 є
власником будинку АДРЕСА_1.

З заяви ОСОБА_3 в Волноваську державну
нотаріальну контору від 28.10.2008 року
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла його мати - ОСОБА_11 і після її
смерті залишилось спадкове майно від
якого він відмовляється, що є наявним у
справі.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину
за законом від 17.11.2011 року посвідченого
Волноваською державною нотаріальною
конторою вбачається, що ОСОБА_1 отримав
спадщину після смерті його матері
ОСОБА_11, а саме земельну ділянку площею
3.09 га., розташованої на території
Кіровської селищної ради
Волноваського району, Донецької
області, кадастровий номер земельної
ділянки 030000472, 030001486, реєстр
№2618.

А з Державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯА № 989540 від
15.03.2006 року вбачається, що видано
ОСОБА_11, що вона є власником земельної
ділянки площею 3.09 га., у межах згідно з
планом, розташованої на території
Кіровської сільської ради, цільове
призначення - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
на державному акті є відмітка
державного нотаріуса, про те, що право
власності переходить до ОСОБА_1, що
також є наявним у справі.

З довідки - характеристики № 19 від
14.04.2014 року, що є наявною у справі
вбачається, що вартість будинку
АДРЕСА_1, який належить на праві
власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва
про право власності на спадщину за
законом складає 43 125 гривень.

Згідно витягу № 724 від 19.03.2014 року з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
виданого відділом держземагенства у
Волноваському районі Донецької
області що також є в матеріалах справи
вбачається, що земельна ділянка
030000472 для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташована на території Кіровської
сільської ради, Волноваського району,
Донецької області належить на праві
власності - ОСОБА_11, площею 2,82 га., рілля,
вартістю 59 288 гривень 33 копійки.

З витягу з історії хвороби № 4057428 на
ім'я ОСОБА_3, що є наявним у справі
вбачається, що з 10.05.2008 року і по 21.10.2008
року він знаходився на лікарняному
листу з переломом ноги, що підтверджує
доводи відповідача по основному позові
і позивача по зустрічному позові.

Про те що ОСОБА_3 працює в м. Донецьку,
вбачається з ксерокопії трудової
книжки на його ім'я, де під номером 7 є
запис від 18.06.2012 року, що його прийнято
водієм до ТОВ «Епідцентр», наказ № 123
від 18.06.2012 року, що є наявною у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 був зареєстрований і мешкав в
будинку АДРЕСА_1, що належав його
матері, ОСОБА_11, як член родини на
підставі ст. 405 ЦК України і після її
смерті продовжував мешкати до 17.06.2012
року, а 18.06.2012 року він оформився на
роботу в м. Донецьк де мешкав тимчасово
протягом неділі, а на вихідні постійно
приїздив в вищевказаний будинок, а коли
в спадковий будинок переїхав на
постійне місце проживання ОСОБА_1 з
родиною, то ОСОБА_3 став приїздити один -
два рази на місць, як підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та
ОСОБА_9

Суд критично відноситься до свідчень
свідків ОСОБА_5 який свідчив, що з зими
2012 року, а свідок ОСОБА_6 свідчила, що з
весни 2012 року ОСОБА_3 в вищевказаному
будинку не мешкав, а також до доводів
позивача, відносно того, що з травня 2012
року ОСОБА_3 в спадковому будинку не
мешкає, оскільки вони спростовуються
свідчення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9, а
також тим, що до 14.06.2012 року ОСОБА_3
працював на ЗАТ «Діяновській
птахофабриці», що розташована в с.
Кіровське, згідно запису в трудовій
книжці, що також підтверджує факт того,
що він мешкав в спадковому будинку.
Окрім того, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6
показали, що вони не бачили ОСОБА_3, але
в категоричній формі не запевняли, що
він не приїздив. Позивач ОСОБА_1 не
надав суду доказів відносно того, які
саме комунальні послуги повинен був
сплачувати ОСОБА_3 і не сплачував, а
також докази відносно того, що останній
більше року не мешкав в будинку де він
зареєстрований, як вказано в позові,
тому основний позов про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок того,
що тривалий час був відсутнім
задоволенню не підлягає.

З доводів позивача по зустрічному
позові впродовж травня - липня місяців
2013 року відповідач по зустрічному
позові не допускав позивача мешкати за
його місцем реєстрації, проти чого не
заперечував в судовому засіданні і
ОСОБА_1, що дає суду право визнати, що
позов в частині усунення перешкод в
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1 на підставі ст.ст 64, 156 ЖК
України підлягає задоволенню, оскільки
він не втратив право на проживання в
вищезазначеному житловому будинку.

В частині визнання відмови від
прийняття спадщини недійсною та
поновлення строку прийняття спадщини
позов також підлягає задоволенню.
Оскільки з пояснень державного
нотаріуса, який приймав заяву про
відмову від спадщини вбачається, що
ОСОБА_3 був під впливом свого брата,
довіряв йому і заявляв про те, що брат
його не образить, а на її роз'яснення
про наслідки від відмови від спадщини
не звертав уваги, що дає право суду
визнати, що при підписанні заяви
ОСОБА_3 про відмову від спадщини він
помилявся, а відповідач ОСОБА_1 ввів
його в оману, тому причину пропуску
строку визнати поважною, і на підставі
ст.ст. 229, 1272 ЦК позов в цій частині
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач
по зустрічному позові є спадкоємцем
першої черги тому має право на ? частину
спадщини у відповідності зі ст. 1267 ЦК
України, після смерті спадкодавця, їх
матері - ОСОБА_11, тому позов в частині
визнання недійсним свідоцтва ? частину
про право на спадщину за законом та
визнання за ним права на спадщину за
законом підлягає задоволенню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відповідно до
вимог ст. 1299 ЦК України зареєстрував
права власності на спадковий будинок,
тому позов в частині визнання
реєстрації недійсною підлягає
задоволенню.

На стягненні судових витрат відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України, позивач по
зустрічному позові не наполягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням внаслідок того,
що тривалий час був відсутнім
відмовити за безпідставністю вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1
третя особа Волноваська державна
нотаріальна контора про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком, визнання незаконною відмови
на ? частину спадщини, та поновлення
строку на прийняття спадщини за
законом, скасування свідоцтв про право
власності на спадщину за законом в ?
частині, скасування державної
реєстрації та визнати право власності
на ? частину будинку та земельної
ділянки задовольнити.

Відмову ОСОБА_3 від спадщини за
законом на 1/2 частину від 28.10.2008 року
визнати незаконною та поновити строк
на прийняття спадщини за законом.

Визнати недійсним в ? частині свідоцтво
про право на спадщину за законом
посвідченого Волноваською держаною
нотаріальною конторою 17 листопада 2011
року після смерті спадкодавця ОСОБА_11
за ОСОБА_1 на житловий будинок з
відповідними господарськими будівлями
і спорудами під номером АДРЕСА_1
житловою площею 43.00 кв.м., загальною
площею 74,50 кв.м. вартість будинку 43 125
гривень реєстр № 2616, та ? частині
свідоцтво про право на спадщину за
законом видане Волноваською державною
нотаріальною конторою 17.11.2011 року після
смерті спадкодавця ОСОБА_11 за ОСОБА_1 на
земельну ділянку, площею 3,09 га,
розташовану на території Кіровської
сільської ради, Волноваського району,
Донецької області, передану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер земельної ділянки
030000472, 003001486 вартістю 59288
гривень 33 копійки, реєстр № 2618.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на спадщину за законом на ? частину на
житловий будинок з відповідними
господарськими будівлями і спорудами
під номером АДРЕСА_1 житловою площею 43.00
кв.м., загальною площею 74,50 кв.м., А1 -
жилий будинок, а1 - сіни, а - ганок, Б1 -
літня кухня, Бп - льох, В1 - гараж, Г1 -
уборна, № 1, № 2, № 3 паркан та № 4 ворота,
вартістю 43 125, що належало спадкодавцю -
ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
будинок залишити в загальному
користуванні.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на спадщину за законом на ? частину на
земельну ділянку, площею 3,09 га,
розташовану на території Кіровської
сільської ради, Волноваського району,
Донецької області, передану для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
кадастровий номер земельної ділянки
030000472, 003001486 вартістю 59288
гривень 33 копійки, що належало
спадкодавцю ОСОБА_11, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Скасувати в 12 частині державну
реєстрацію прав на нерухоме майно на
будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на
ОСОБА_1 - 29.11.2011 року реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Усунути перешкоди в користуванні
житловим будинком № АДРЕСА_1 житловою
площею 43.00 кв.м., загальною площею 74,50
кв.м. вартість будинку 43 125 гривень,
шляхом заборони ОСОБА_1 чинити фізичні
перешкоди при користуванні житловим
будинком ОСОБА_3 за місцем його
реєстрації та мешкання.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд, Донецької області,
через Волноваський районний суд
протягом 10-ти днів, з наступного дня,
після його проголошення.

Особи які брали участь в судовому
засіданні але не були присутніми при
оголошенні судового рішення протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення
суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:

26.06.2014