У х в а л а

7 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій,

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
17 травня 2013 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено договір позики, оформлений
розпискою, відповідно до умов якого він
надав відповідачу кошти у розмірі 250
тис. доларів США з кінцевим строком
повернення до 4 червня 2012 року. Оскільки
відповідач кошти не повернув,
утворилась заборгованість у розмірі 2
059 182 грн 94 коп, яку позивач просив
стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 4 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
26 листопада 2013 року, позов ОСОБА_4
задоволено. Стягнуто зі
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
заборгованість у розмірі
2 059 182 грн 94 коп. та судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 січня 2014 року
у відкритті касаційного провадження у
даній справі відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 січня 2014 року з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ч. 1 ст. 1047, ч. 1 ст.
1051 ЦК України, що потягло, на думку
заявника, ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23
травня 2012 року та від 22 квітня 2013 року.

Із доданих до заяви судових рішень
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ випливає різне визначення
предмета регулювання правових норм,
різні підстави та зміст позовних вимог
й різні фактичні обставини у
порівнянні з судовим рішенням, яке
оскаржується.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 січня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С. Ф. Хопта

В.А. Черненко