АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3536/14
Справа НОМЕР_2-4707/11
Категорія : про право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇН

07 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю.,
Даниленка В.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 02 червня
2011 року

по справі за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34,
ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38,
ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42,
ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46,
ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50,
ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54,
ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58,
ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62,
ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66,
ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70,
ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74,
ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78,
ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82,
ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86,
ОСОБА_87, ОСОБА_88, ОСОБА_89, ОСОБА_90,
ОСОБА_91, ОСОБА_92, ОСОБА_93, ОСОБА_94 до
Харківської міської ради про визнання
права власності,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду з
позовом до Харківської міської ради, у
якому просили визнати за ними право
власності на квартири у житловому
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог
позивачі посилалися на те, що при
приватизації державного підприємства
«Південзахіденергобуд», згідно Закону
України «Про приватизацію майна
державних підприємств» із вартості
цілісного майнового комплексу
вилучено вартість державного майна, до
складу якого входили житлові будинки
та гуртожиток по АДРЕСА_1.

У відповідності до плану
приватизації ДП
«Південзахіденергобуд», затвердженого
розпорядженням регіонального
відділення ФДМУ по Харківській області
від 08.09.1995р. за № 353-Р, зазначено, що
гуртожиток по АДРЕСА_1, який
знаходиться на балансі підприємства,
підлягає передачі в комунальну
власність, як об'єкт державної
власності.

Відповідно до Положення про
управління державни майном, яке не
увійшло до статутних капіталів
господарських товариств у процесі
приватизації, але перебуває на їх
балансі, затвердженого спільним
наказом ФДМУ та Міністерства поліки
України від 19.05.1999 р. за № 908/68,
господарське товариство повинно
обліковувати на своєму балансі майно,
що не увійшло до його статутного
капіталу. При цьому, відповідальність
за збереження та ефективне
використання державного майна несе
господарське товариство.

Рішенням загальних зборів
акціонерів від 25.03.1998 р. були прийняті
зміни до статуту в новій редакції
стосовно виходу зі складу ВАТ
структурного підрозділу №? 16
«Житлово-комунальний відділ» і
створення на його базі колективного
підприємства.

Вказаний гуртожиток було передано
на баланс новоутвореного КП
«Житлово-комунальне господарство
«Південзахіденергобуд». Отже, після
ліквідації у 1995 році, шляхом
приватизації ДП «Трест
Південзахіденергобуд», на балансі
якого знаходилась будівля відомчого
гуртожитку фактично утворилось
декілька самостійних юридичних осіб,
одними з яких були КП ЖКГ
«Південзахіденергобуд» та ВАТ «Трест
Південзахіденергобуд».

Після ліквідації державного
Тресту будівля гуртожитку з мешканцями
за вказаною адресою не увійшла ні до
одного іх статутних фондів
зновостворених підприємств, разом з
цим була передана на баланс КП ЖКГ
«Південзахіденергобуд». Згідно листа
Головного управління
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури №? 16/878-6 від
17.04.2009 р. за інформацією Головного
управління статистики в Харківській
області (звіт 1-Житловонд) встановлено,
що колективне підприємство
житлово-комунального господарства
«Південзахіденергобуд», на балансі
якого перебував зазначений гуртожиток,
входить до складу
підприємств-банкрутів та тих, що
повністю припинили свою діяльність
станом на 01.01.2008 р. і неможливо, також,
визначити балансову вартість даної
будівлі, що в подальшомуне дозволить
мешканцям оформити документи на
приватизацію займаного житла
відповідно до Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків».

Рішенням виконкому Харківської
міської ради Харківської області № від
19.12.2007 р. вказану будівлю виключено з
числа гуртожитків та присвоєно статус
будинку, а мешканцям дозволено
закріпити за собою займану житлову
площу та відкрити особові рахунки у
встановленому законом порядку.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 02 червня 2011 року
позовні вимоги задоволені у повному
обсязі.

Визнано право власності на:

квартиру НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

квартиру НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_95,

квартиру НОМЕР_3 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_10, ОСОБА_11,

квартиру НОМЕР_4 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,

квартиру НОМЕР_5 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_15,

квартиру НОМЕР_6 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_96, ОСОБА_17,

квартиру НОМЕР_7 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,

квартиру НОМЕР_8 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_21, ОСОБА_22,

квартиру НОМЕР_9 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,

квартиру НОМЕР_10 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,

квартиру НОМЕР_11 будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_97, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,

квартиру НОМЕР_12 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_33,

квартиру НОМЕР_13 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_34,

квартиру НОМЕР_14 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,

квартиру НОМЕР_15 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_38,

квартиру НОМЕР_16 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,

квартиру НОМЕР_17 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_42, ОСОБА_43,

квартиру НОМЕР_18 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46,

квартиру НОМЕР_19 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_47,

квартиру НОМЕР_21 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_48,

квартиру НОМЕР_20 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_49,

квартиру НОМЕР_22 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,

квартиру НОМЕР_23 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_54, ОСОБА_55,

квартиру НОМЕР_24 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_56,

квартиру НОМЕР_25 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_57, ОСОБА_58,

квартиру НОМЕР_26 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_59, ОСОБА_60,

квартиру НОМЕР_27 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63,

квартиру НОМЕР_28 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_64, ОСОБА_65,

квартиру НОМЕР_29 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_66,

квартиру НОМЕР_30 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_67, ОСОБА_68,

квартиру НОМЕР_31 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_69, ОСОБА_70,

квартиру НОМЕР_32 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_71,

квартиру НОМЕР_33 будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_72,

квартиру НОМЕР_34 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_73,

квартиру НОМЕР_35 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77,

квартиру НОМЕР_36 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_78, ОСОБА_79,

квартиру НОМЕР_37 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_80, ОСОБА_81,

квартиру НОМЕР_38 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_82,

квартиру НОМЕР_39 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_83,

квартиру НОМЕР_40 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_84,

квартиру НОМЕР_41 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_85,

квартиру НОМЕР_42 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_86, ОСОБА_87, ОСОБА_88,

квартиру НОМЕР_43 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_89,

квартиру НОМЕР_44 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_90,

квартиру НОМЕР_45 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_91,

квартиру НОМЕР_46 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_92,

квартиру НОМЕР_47 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_93,

квартиру НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 за
ОСОБА_94

08 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась
з апеляційною скаргою на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 02 червня 2011 року, в обґрунтування
якої апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції своїм рішенням
позбавив її права на користування та
проживання у кімнатах НОМЕР_48, НОМЕР_49
будинку АДРЕСА_1. Тому, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
апелянта просила суд апеляційної
інстанції частково скасувати рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 02 червня 2011 року та постановити по
справі нове рішення, яким відмовити у
визнанні права власності на кімнати
НОМЕР_48,НОМЕР_49 ( квартира НОМЕР_50) у
будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_82. В іншій
частині рішення не оскаржила.

Не погодившись з вказаним рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 02 червня 2011 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
також звернулися на нього з
апеляційною скаргою, в якій просили
скасувати зазначене рішення в частині
визнання права власності на квартиру
за НОМЕР_35 будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_74
та відмовити в задоволені позову у цій
частині. В обґрунтування своїх вимог
посилалися на те, що постійно мешкають
за вказаною адресою, а саме АДРЕСА_1,
кім. НОМЕР_51,НОМЕР_52 (на даний час
квартира НОМЕР_35).

Інші сторони рішення суду не
оскаржили.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і тому переглядається лише в
частині визнання права власності на
квартири за ОСОБА_82 та ОСОБА_74

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
вважає за необхідне задовольнити
апеляційну скаргу ОСОБА_2 та рішення
суду першої інстанції змінити, в
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відмовити.

Судом першої інстанції
встановлено, не заперечується
сторонами, що у відповідності до плану
приватизації ДП
«Південзахіденергобуд», затвердженого
розпорядженням регіонального
відділення ФДМУ по Харківській області
від 08.09.1995р. за № 353-Р, зазначено, що
гуртожиток по АДРЕСА_1, який
знаходиться на балансі підприємства,
підлягає передачі в комунальну
власність, як об'єкт державної
власності.

Відповідно до Положення про
управління державним майном, яке не
увійшло до статутних капіталів
господарських товариств у процесі
приватизації, але перебуває на їх
балансі, затвердженого спільним
наказом ФДМУ та Міністерства політики
України від 19.05.1999 р. за № 908/68,
господарське товариство повинно
обліковувати на своєму балансі майно,
що не увійшло до його статутного
капіталу. При цьому, відповідальність
за збереження та ефективне
використання державного майна несе
господарське товариство.

Рішенням загальних зборів
акціонерів від 25.03.1998 р. були прийняті
зміни до статуту в новій редакції
стосовно виходу зі складу ВАТ
структурного підрозділу №? 16
«Житлово-комунальний відділ» і
створення на його базі колективного
підприємства.

Вказаний гуртожиток було передано
на баланс новоутвореного КП
«Житлово-комунальне господарство
«Південзахіденергобуд».

Після ліквідації державного
Тресту будівля гуртожитку з мешканцями
за вказаною адресою не увійшла ні до
одного їх статутних фондів з
новостворених підприємств, разом з цим
була передана на баланс КП ЖКГ
«Південзахіденергобуд».

Рішенням виконкому Харківської
міської ради Харківської області № від
19.12.2007 р. вказану будівлю виключено з
числа гуртожитків та присвоєно статус
будинку, а мешканцям дозволено
закріпити за собою займану житлову
площу та відкрити особові рахунки у
встановленому законом порядку.

Згідно листа Головного управління
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури №? 16/878-6 від
17.04.2009 р. за інформацією Головного
управління статистики в Харківській
області (звіт 1-Житловонд) встановлено,
що колективне підприємство
житлово-комунального господарства
«Південзахіденергобуд», на балансі
якого перебував зазначений гуртожиток,
входить до складу
підприємств-банкрутів та тих, що
повністю припинили свою діяльність
станом на 01.01.2008 р. і неможливо, також,
визначити балансову вартість даної
будівлі, що в подальшому не дозволить
мешканцям оформити документи на
приватизацію займаного житла
відповідно до Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків».

Так, Закон України «Про
забезпечення реалізації житлових прав

мешканців гуртожитків» регулює
правові, майнові, економічні,
соціальні, організаційні питання щодо
забезпечення реалізації
конституційного права на житло
громадян, які тривалий час на законних
підставах проживають у гуртожитках,
призначених для проживання одиноких
громадян або для проживання сімей.

Дія вказаного Закону не
поширюється на гуртожитки, що
знаходяться у приватній власності,
крім гуртожитків, що було включено до
статутних капіталів товариств,
створених у процесі приватизації
(корпоратизації).

Статті 2 та 4 передбачають, що
громадяни, на яких поширюється дія
цього Закону, можуть реалізувати
конституційне право на житло або
шляхом приватизації житла у гуртожитку
(у випадках, передбачених цим Законом),
або шляхом отримання соціального
житла(відповідно до цього Закону та
Закону України "Про житловий фонд
соціального призначення"), або шляхом
самостійного(на власний розсуд, за
власні чи залучені кошти) вирішення
свого (своєї сім'ї) житлового питання
(відповідно до цивільного
законодавства України). Громадяни, на
яких поширюється дія цього Закону,
мають право на приватизацію житлових
приміщень у гуртожитках, які
перебувають у власності
територіальних громад і можуть бути
приватизовані відповідно до закону.
Приватизація житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється відповідно
до Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду» з
урахуванням особливостей, визначених
цим Законом.

Таким чином, вирішення питання щодо
приватизації житлових приміщень
відноситься до компетенції
територіальної громади після передачі
гуртожитку до комунальної власності.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 вселилася у
кімнати НОМЕР_48-НОМЕР_49 гуртожитку,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1
на підставі ордеру ВБМТ «
Південзахіденергобуд» та
зареєстрована за вказаною адресою з 25
лютого 1987 року. 01 червня 2005 року ВАТ «
Південзахіденергобуд» та ОСОБА_2 було
укладено договір найму житлового
приміщення, відповідного до якого
підтверджується, що апелянт на
законних підставах займає виділені їй
кімнати у гуртожитку.

Оскільки на час звернення ОСОБА_82
до суду з позовом про визнання за ними
права власності на займані квартири
вказаний гуртожиток не був переданий
до комунальної власності і у кімнатах
№ НОМЕР_48-НОМЕР_49 до теперішнього часу
мешкає ОСОБА_2, судова колегія
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає зміні і в
частині визнання права власності за
ОСОБА_98 на квартиру НОМЕР_50 по АДРЕСА_1
скасуванню з відмовою в задоволенні
позовних вимог в цій частині, оскільки
ОСОБА_2 не була залучена до участі у
справі, що позбавило її можливості
захистити свої житлові права.

Що стосується ОСОБА_3 та ОСОБА_4, то
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 зареєстрований у гуртожитку,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1
з 24.04.1992 року, ОСОБА_4 з 27 березня 2002 року.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_99, пояснив, що
житло у гуртожитку було надано матері
ОСОБА_3 - ОСОБА_41, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Даних про те, що вказані
кімнати були виділені ОСОБА_41 на
законних підставах, матеріали справи
не містять. Крім цього у апелянтів
відсутні дані, які свідчать, що з ОСОБА_3
укладено договір на користування
кімнатами.

Відповідно до ст. 128, 129 ЖК України
порядок надання жилої площі в
гуртожитках визначається
законодавством СРСР, цим кодексом та
іншими актами законодавства. Жила
площа у гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи чи організації
та відповідного профспілкового органу.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Проте, апелянтами не надано
доказів на підтвердження того, що
підприємством приймалося рішення щодо
надання ОСОБА_41 кімнати та видавався
ордер, який є єдиною підставою для
вселення.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги відповідача ОСОБА_3, наведених
на її обґрунтування про те, що
відповідно до даних його паспорту він
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з
24.04.1992 року, то ці доводи апелянта
судова колегія оцінює критично та
відхиляє, оскільки, ОСОБА_3 на надано
жодного доказу стосовно того, що він
після смерті матері, як головного
наймача житла, звертався з відповідною
заявою про укладення договору на
користування спірними кімнатами

Враховуючи викладене, судова
колегія приходить до висновку, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не довели своє право
на користування кімнатами №
НОМЕР_51,НОМЕР_52 у гуртожитку.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія при ходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 309,
313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

В
И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 02 червня 2011 року
змінити.

В частині визнання права
власності ОСОБА_82 на квартиру НОМЕР_50
по АДРЕСА_1 рішення суду скасувати та
відмовити в задоволенні позовних вимог
в цій частині.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набуває законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді :