АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц/796/8020/14
Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 березня 2014 року про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу квартири недійсними,
визнання права власності на квартиру.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 березня 2014 року частково
задоволено клопотання представника
ОСОБА_4 про забезпечення позову.
Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_2.
В решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою суду першої інстанції
представник відповідачів подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
відповідачів порушує питання про
скасування ухвали суду першої
інстанції, мотивуючи тим, що судом не
враховані роз′?яснення Пленуму
Верховного суду України № 9 від 22.12.2006
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» відповідно до
яких суд має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Позивач на
підтвердження своїх вимог доказів не
надав, а тому ухвала суду першої
інстанції є незаконною та підлягає
скасуванню.

У судовому засіданні представник
відповідачів підтримала доводи
апеляційної скарги. Позивач в судове
засідання не з'явилась, про час і місце
розгляду справи судом повідомлена у
встановленому законом порядку. У
відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК
України неявка сторінабо інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, а тому колегія
суддів вважає можливим слухати справу
у її відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи клопотання представника
позивача про забезпечення позову
шляхом накладенням арешту на нерухоме
майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, суд
першої інстанції виходив із того, що
квартира є предметом спору між
сторонами, а тому при невжитті заходів
забезпечення позову існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову. Крім цього,
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд вважав, що права
відповідачів порушені в зв'язку з
застосування заходів забезпечення
позову не будуть.

Такий висновок суду першої інстанції є
правильним.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову, зокрема, шляхом накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти певні дії. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

За змістом положення статі 151 ЦПК
України забезпечення позову - це
вжиття судом, у провадженні якого
знаходиться справа, заходів щодо
охорони матеріально-правових
інтересів позивача проти несумлінних
дій відповідача, що гарантує реальне
виконання позитивно прийнятого
рішення. Підставою для забезпечення
позову є обґрунтоване припущення
заявника, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що
матеріально-правова вимога позивача до
відповідачів щодо якої вона просить
ухвалити рішення зводиться до визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу квартири недійсними,
визнання права власності на квартиру.
Предметом позову є нерухоме майно - а
саме квартира АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи характер
спірних правовідносин, суд першої
інстанції, правомірно застосовував вид
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції постановлена з додержанням
вимог процесуального законодавства, а
тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: