Справа № 500/3903/14-ц
Провадження № 2/500/2018/14
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2014 року суддя Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
Пащенко Т.П. розглянувши заяву
представника публічного акціонерного
товариства комерційний банк “Надра”
про забезпечення позову по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк “Надра”
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ “Надра” звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Представник позивача надав суду заяву,
в якій просить в порядку забезпечення
позову накласти арешт на рухоме та
нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та
обмежити йому право виїзду.

Ознайомившись з заявою та дослідивши
матеріали цивільної справи, вважаю, що
у задоволенні заяви про забезпечення
позову слід відмовити, з наступних
підстав.

У відповідності до ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у розгляді справи.

Статтею 152 ЦПК України передбачено види
забезпечення позову.

Крім того, п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від
22 грудня 2006 року9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Судом встановлено, що в заяві про
забезпечення позову не зазначено на
яке саме рухоме та нерухоме майно
заявник вважає, що необхідно накласти
арешт, а також до заяви не надано
доказів належності майна відповідачу.

Щодо вимог позивача щодо обмеження
права виїзду відповідачу за межі
України, суд дійшов наступного
висновку.

Відповідно до роз’яснень, наданих в п.7
Постанови пленуму ВСУ від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
заява про забезпечення позову у спорах,
що виникають із кредитних
правовідносин, шляхом заборони виїзду
відповідачам за межі України не може
бути задоволена, оскільки згідно з
частиною першою статті 151 ЦПК України
суд вживає лише ті заходи забезпечення
позову, які передбачені цим Кодексом.
Заборона виїзду відповідача за межі
України не може належати і до інших
видів забезпечення позову (частина
друга статті 152 ЦПК), оскільки
відповідно до статті 33 Конституції
України свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом. Питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК,
зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов’язання.

Таким чином, суд вважає, що обмеження
права виїзду відповідачу ОСОБА_1 за
межі України порушує його
конституційне право на свободу
пересування.

В зв’язку з зазначеним, суд приходить
до висновку, що прохання заявника щодо
обмеження права виїзду відповідачу за
межі України безпідставне і вважає, що
заява в цій частині необґрунтована та
не підлягає задоволенню.

В зв’язку з вищевикладеним, суд вважає,
що в задоволенні вищезазначеної заяви
про забезпечення позову необхідно
відмовити.

Керуючись статтями 151, 152, 153 ЦПК України,
-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
публічного акціонерного товариства
комерційний банк “Надра” про
забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по
справі.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня отримання копії ухвали
апеляційної скарги.

Суддя

Т.П.
Пащенко