Справа №486/91/14-ц 18.06.2014 18.06.2014 18.06.2014
Провадження №22ц/784/1783/14
Головуючий в першій інстанції Франчук
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Шаманської Н.О., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Бакуті Т.В.,

за участю відповідача
ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 16
травня 2014 року по справі за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

20 січня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, який в подальшому
уточнила до ОСОБА_3 про стягнення
коштів, сплачених за надані послуги, що
не відповідають замовленню в розмірі
5700 грн., 6400 грн. матеріальної шкоди та
витрати за проведення авто-
товарознавчої експертизи в розмірі 1468
грн. 80 коп.

Позивачка зазначала, що 20 серпня 2013
року між нею та відповідачем було
укладено усний договір про виконання
ремонтних робіт належного їй
автомобіля НИВА, державний номер
НОМЕР_1. Згідно вказаного договору
відповідач зобов'язався здійснити
ремонтні роботи вказаного автомобіля в
строк до 01 листопада 2013 року, а вона
повинна була сплатити кошти за
виконану роботу. Свої зобов'язання вона
виконала та станом на 06 вересня 2013 року
сплатила відповідачу за проведення
ремонтних робіт 8600 грн., про що останнім
було зазначено в розписці. Між тим, в
порушення зазначених умов договору
надання послуг, відповідачем не
дотримано строк виконання робіт та
робота виконана не в повному обсязі та
неналежної якості. 27 грудня 2013 року нею,
на адресу відповідача було направлено
письмову претензію про виявлені
недоліки, на яку останній не
відреагував.

Посилаючись на порушення вимог ст. 10
Закону України «Про захист прав
споживачів» та норми ст . 22 ЦК України
позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 16
травня 2014 року позов задоволено
частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 суму коштів, сплачених
за надані послуги, що не відповідають
замовленню в розмірі 5700 грн., 6000 грн.
матеріальної шкоди та 1468 грн. 80 коп. на
проведення автотоварознавчої
експертизи, а всього 13 168 грн. 80 коп.
Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні позову в повному обсязі. На
думку апелянта, рішення суду ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
відповідача, дослідивши надані докази
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконав умов договору
надання послуг по ремонту автомобіля
НИВА, чим завдав позивачці збитків.

Між тим, з таким висновком суду не
можна погодитись, оскільки суд прийшов
до нього без належної оцінки наявних у
справі доказів та неправильно
застосував норму матеріального права,
що відповідно до п. 4 ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення.

Так, спірні правовідносини сторін
регулюються нормами Цивільного
кодексу України, що опосередковують
правовідносини за договором підряду,
згідно з яким одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ст. 857 ЦК України робота,
виконана підрядником, має відповідати
умовам договору підряду, а в разі їх
відсутності або неповноти - вимогам, що
звичайно ставляться до роботи
відповідного характеру.

Згідно зі ст. 839 ЦК України підрядник
зобов'язаний виконати роботу,
визначену договором підряду, із свого
матеріалу і своїми засобами, якщо інше
не встановлено договором. Підрядник
відповідає за неналежну якість наданих
ним матеріалу і устаткування, а також
за надання матеріалу або устаткування,
обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ст. 852 ЦК України, якщо
підрядник відступив від умов договору
підряду, що погіршило роботу, або
допустив інші недоліки в роботі,
замовник має право за своїм вибором
вимагати безоплатного виправлення цих
недоліків у розумний строк або
виправити їх за свій рахунок з правом
на відшкодування своїх витрат на
виправлення недоліків чи відповідного
зменшення плати за роботу, якщо інше не
встановлено договором. За наявності у
роботі істотних відступів від умов
договору підряду або інших істотних
недоліків замовник має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

У відповідності до ч. 3 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
разі виявлення недоліків у виконаній
роботі (наданій послузі) споживач має
право на свій вибір вимагати:
безоплатного усунення недоліків у
виконаній роботі (наданій послузі) у
розумний строк, відповідного зменшення
ціни виконаної роботи (наданої
послуги), безоплатного виготовлення
іншої речі з такого ж матеріалу і такої
ж якості чи повторного виконання
роботи, відшкодування завданих йому
збитків з усуненням недоліків
виконаної роботи (наданої послуги)
своїми силами чи з залученням третьої
особи, реалізації інших прав, що
передбачені чинним законодавством на
день укладення відповідного договору.

Зі змісту позовної заяви та з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування збитків та
матеріальної шкоди, спричиненої
невиконанням договору про надання
послуг з підстав передбачених ст. ст. 23
ЦК України. Суд першої інстанції не
уточнив підстави позову та розглянув
справу з підстав, зазначених
позивачкою.

Проте, відповідальність підрядника за
договором підряду (ст. 858 ЦК України) та
відповідальність виконавця за
договором надання послуг (ст. 906 ЦК
України) мають різні наслідки.

Особа здійснює свої права вільно на
власний розсуд (ст. 12 ЦК України).

Отже, позивачкою невірно обраний
спосіб захисту, і вона не позбавлена
можливості звернутися до суду з
відповідним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 16
травня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування збитків, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді