Справа № 740/3010/13-ц Провадження №
22-ц/795/1245/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Скалозуб О. М. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка
Є.М.,суддів:Горобець Т.В., Острянського
В.І.,при секретарі:Мартиновій А.В.,за
участю:ОСОБА_5, його представника
ОСОБА_6, представника апелянта ОСОБА_7,

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 15 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_8 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 15
квітня 2014 року задоволено частково
позов ОСОБА_5, стягнуто з ОСОБА_8 на
користь позивача 919195 грн. 00 коп.
основного боргу, три проценти річних за
період прострочення у розмір 82803 грн. 10
коп. та 1868 грн. 46 коп. в рахунок
повернення сплаченого судового збору,
а всього 1003866 (один мільйон три тисячі
вісімсот шістдесят шість) грн. 56 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. Апелянт вважає
рішення суду незаконним та
необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відповідач виконав всі узяті
на себе зобов'язання належним чином та
частинами повернув позивачу кошти про
що маються розписки. Апелянт зазначає,
що висновок судової почеркознавчої
експертизи про те, що підписи на
розписках про повернення коштів від
імені ОСОБА_5 здійснено іншою особою, є
необґрунтованим, проведеним з грубими
порушеннями та викликає сумніви в його
правильності. ОСОБА_8 вважає, що для
прийняття правильного і законного
рішення необхідно отримати висновок
іншого експерта.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що борг
відповідачем позивачу не повернуто в
повній сумі та що слід стягнути з
відповідача на користь позивача 919195
грн. 00 коп. основного боргу, три
проценти річних за період прострочення
у розмір 82803 грн. 10 коп. на підставі
ст.ст.625, 1046, 1049 ЦК України, а в іншій
частині задоволення позовних вимог
відмовити, оскільки такі вимоги як
стягнення штрафних санкцій в розмірі
578784 грн. 75 коп. та відсотків за
користування взятим ним кредитом №6484865
від 06.06.2008 року в розмірі 347325 грн. 30 коп.
за період з 05.09.2010 року по 04.09.2013 року,
протирічать відповідно нормам діючого
законодавства та недоведені належними
і допустимими доказами, тобто невідомо
на які цілі були використані кредитні
гроші і що саме їх позивач позичив
відповідачу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки останній
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047
ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 07.03.2008 року між
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 була підписана
розписка, відповідно до умов якої
позивач передав відповідачу грошові
кошти у сумі 125000 доларів США, які ОСОБА_8
зобов'язувався повернути до 05.09.2010 року
(а.с.4).

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилається на те, що він виконав умови
договору позики, повернувши частками
кошти та надав на підтвердження
розписки від 22.10.2009 року про повернення
50000 доларів США (а.с.71) та від 21.12.2009 року
про повернення 65000 доларів США (а.с.72).
Позивач заперечував отримання
вказаних коштів.

Для з'ясування вказаного питання по
справі було проведено почеркознавчу
експертизу.

Відповідно до висновку експерта ЧнВ
КНДІСЕ за результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи від 20
лютого 2014 року №56-57/14-24 досліджувані
підписи від імені ОСОБА_5 на розписці
про отримання 22 жовтня 2009 року боргу
ОСОБА_5 від ОСОБА_8 на суму п'ятдесяти
тисяч доларів США і на розписці від 21
грудня 2009 року про отримання боргу
ОСОБА_5 від ОСОБА_8 на суму шістдесяти
п'яти тисяч доларів США виконані не
ОСОБА_5, а іншою особою (а.с.88-91).

Колегія суддів вважає, що вказаний
висновок експертизи складено у
відповідності до чинного
законодавства він є обґрунтованим та
не суперечить іншим матеріалам справи
і не викликає сумнівів в його
правильності, підстав, передбачених ч.2
ст. 150 ЦПК України для призначення
повторної експертизи немає, він є
належним та допустимим доказом на
підтвердження факту не повернення
відповідачем отриманих від позивача
грошових коштів.

Оскільки розписки про повернення
коштів та підписи на них виконані не
ОСОБА_5, а іншою особою, суду першої та
апеляційної інстанції не надано інших
доказів повернення боргу ОСОБА_8
позивачу ОСОБА_5, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для покладення на відповідача
обов'язку по виконанню грошового
зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду.

Судом було правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 15
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: