Справа № 576/192/14-ц,
Глухівський міськрайсуд Сумської
області в особі судді ДЕМЧЕНКА О.С., при
секретарі Мітіній О.О., з участю
позивача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» у місті Києві про стягнення
заборгованості по зарплаті, вихідної
допомоги, компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування
За поданим до Глухівського
міськрайсуду 24 січня 2014 року
підтриманим в суді уточненим позовом
позивач просить суд ухвалити судове
рішення, яким стягнути на його користь
з відповідача заборгованість по
зарплаті на день його (позивача)
звільнення 07 серпня 2013 року, грошову
компенсацію за невикористану
відпустку у кількості 69 днів, вихідну
допомогу, середній заробіток за увесь
час затримки розрахунку - за період із
дня звільнення по день прийняття
рішення судом, а також моральну шкоду у
розмірі 5000 гривень, завдану порушенням
відповідачем його (позивача) трудових
прав. При цьому позивач посилається на
те, що відповідач у день його (позивача
звільнення не провів з ним
відповідного розрахунку і не зробив
цього в подальшому на його
неодноразові звернення.

Представник відповідача не прийняв
безпосередньої участі у розгляді
справи, надісланим до суду
запереченням на позов позовні вимоги
позивача в частині відшкодування
моральної шкоди не визнав з посиланням
на необґрунтованість та
непідтвердженість доказами цієї
позовної вимоги, заявою до суду просив
суд розглянути справу у відсутність
представника позивача, але надіслав до
суду документальне підтвердження того,
що відповідач має перед позивачем
заборгованість по невиплаченій
заробітній платі за період з вересня 2012
року по липень (включно) 2013 року у
загальній сумі 22057 грн. і
заборгованість по невиплаченій
компенсації за невикористану
відпустку у кількості 69 календарних
днів у розмірі 4688 грн., а також на
підтвердження того, що середня
заробітна плата позивача на день його
звільнення становила 2937 грн..

З'ясувавши обставини справи,
проаналізувавши доводи позивача у
вигляді його пояснень в суді та
дослідивши надані суду стороною
відповідача щодо предмету спору
документальні докази, які не
оспорюються позивачем, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 116 Кодексу
законів України про працю (далі -
КЗУпроП) при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум; в разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Відповідно до положень ч.1 ст. 117
КЗУпроПв разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відсутність вини відповідача у
невиплаті позивачу належних йому при
звільненні грошових сум по заробітній
платі і компенсації за невикористану
відпустку стороною відповідача не
доведена, позивач не оспорює визначені
відповідачем суми середнього
заробітку, невиплаченої заробітної
плати і компенсації за невикористану
відпустку, а відтак, за змістом
наведених положень ст.ст. 116 і 117
КЗУпроП, відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу невиплачену
заробітну плату у розмірі 22057 грн.,
компенсацію за невикористану
відпустку за 69 календарних днів у
розмірі 4688 грн. та середній заробіток
(2937 грн.) за увесь час затримки
розрахунку - з 07 серпня 2013 року по день
ухвалення цього рішення судом, у сумі
32307 грн. (2937 грн. х 11 місяців), а загалом -
59052 грн..

Що стосується позовних вимог позивача
про стягнення на його користь вихідної
(при звільненні) допомоги та
відшкодування моральної шкоди, то ці
позовні вимоги позивача задоволенню не
підлягають, оскільки позивач був
звільнений з підстав, передбачених п.1
ст. 36 КЗУпроП (за угодою сторін), а за
змістом положень ст. 44 КЗУпроП вихідна
допомога у цьому випадку не
виплачується, і позивач, який після
звільнення 07 серпня 2013 року з
підприємства відповідача через
короткий проміжок часу
працевлаштувався на іншу роботу, не
навів суду слушних доводів з приводу
того, що не проведення відповідачем з
ним розрахунку у день звільнення і
потому завдало йому моральних
страждань, призвело до втрати
нормальних життєвих зв'язків та
вимагало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Відтак, у
цій частині позовні вимоги позивача
задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. 44, 116 та 117 КЗУпроП, а також ст.ст.
1-5, 8-11, 15, 57-61, 64, 79, 88,
212-214, 294 та 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

в и р
і ш и в .

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» у місті Києві на
користь ОСОБА_1 59052 грн. в порядку
виплати нарахованої, але не виплаченої
при звільненні заробітної плати та
компенсації за невикористану
відпустку, а також середнього
заробітку за увесь час затримки
розрахунку.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» на користь
держави судовий збір у розмірі 590 грн. 52
коп.

Допустити негайне виконання даного
рішення в частині стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» у місті Києві на користь
ОСОБА_1 2937 грн., як суми середнього
заробітку за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
шляхом подання до Глухівського
міськрайсуду апеляції на рішення. Така
апеляція може бути подана протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у розгляді
справи, але не були присутніми при
проголошенні рішення, мають право
подати апеляцію на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду. У разі
ненадходження апеляцій рішення суду
набере законної сили після спливу
строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Глухівського міськрайсуду
О.С. Демченко