Справа №: 398/1538/14-цЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" липня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого
судді Тимченко Л.М.

з участю секретаря
Міщенко С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Олександрія
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2

про стягнення боргу, -

в с т
а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі Позивач) 04 березня 2014
року звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 (надалі Відповідач) про
стягнення боргу в сумі 3 140 грн. 00 коп.
мотивуючи свої вимоги тим, що 04 березня
2010 року між сторонами було укладено
договір позики. Укладена угода була
скріплена розпискою, за якою
відповідач отримала грошові кошти та
зобов'язувалася повернути борг до
березня 2011 року, однак до цього часу
відповідач відмовилася виконувати
свої зобов'язання та повернути
отримані кошти. За заявою про
збільшення розміру позовних вимог
просить суд також стягнути з
відповідача на його користь також 3
відсотки від простроченої суми боргу
за розпискою в сумі 92 грн. 20коп.

В судовому засіданні позивач на
позовних вимогах наполягає,
посилаючись на викладені обставини та
просить суд прийняти до уваги, що
відповідач ухиляється від виконання
своїх зобов'язань щодо своєчасного
повернення отриманих коштів.

Відповідач в судове засідання двічі
не з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про дату, час та місце
розгляду справи в суді, про що свідчать
поштові повідомлення. Суд вважає, що
відповідач була належним чином
повідомленою про дату розгляду справи
в суді. Про причину неявки до суду
відповідач суд повідомила, до суду
від неї надійшла письмова заява, в
якій вона проти позовних вимог
заперечує, вказує, що частково
повернула борг в сумі 1 500 грн.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши докази у сукупності з
іншими матеріалами справи, з'ясувавши
обставини, на які позивач
посилається як на підставу своїх
вимог, оцінивши досліджені в судовому
засіданні докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

За згодою позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

За змістом ст. 10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносини сторін врегульовані
ст.ст. 4-11, 15, 16, 19, 20, 22, 509-510, 525, 526, 530, 610-612,
610-615, 625,1040-1050 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

За загальним правилом відповідно до
вимог ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його не виконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1947 ЦК
України за договором позики одна
сторона передає у власність другій
стороні грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей того
роду та такої ж якості. Договір позики є
укладеним з моменту передавання грошей
або інших речей. Договір позики
укладається в простій письмовій формі,
якщо його сума не менше як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного доходу
громадян, а у випадку, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Судом встановлено, що 04 березня 2010
року між сторонами було укладено
договір позики. Укладена угода була
скріплена розпискою, за якою
відповідач отримала грошові кошти в
сумі 3 140 грн. та зобов'язалася
повернути борг до 04 березня 2011 року,
однак до цього часу отримані кошти не
повернуто.

Суд дійшов висновку, що між
сторонами було укладено договір про
передачу позичальнику визначеної
грошової суми - 3 140 грн. Внаслідок
невиконання відповідачем взятого на
себе зобов'язання щодо повернення
позики, саме з вини відповідача,
отримані нею кошти не повернулись до
позивача. Розписка про отримання
коштів (оригінал, наявний в матеріалах
справи), написана відповідачем
особисто та свідчить, що такий договір
позики є реальним, письмових доказів,
які свідчили б про безгрошовість
укладеної угоди відповідач до суду не
надала.

Судом достовірно встановлено, що
внаслідок невиконання відповідачем
взятого на себе зобов'язання, саме з
вини відповідача кошти досі не
повернуто.

Суд дійшов висновку, що право
позивача було порушено, а порушене
право підлягає захисту.

Суд приймає до уваги, що
відповідачем не було доведено
відсутність своєї вини з приводу
неналежного виконання своїх
зобов'язань.

Виходячи з характеру правовідносин,
доведеності позовних вимог, суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача суму
нарахованих позивачем річних за
користування коштами в сумі 94 грн. 20
коп.

Судові витрати, що понесені
позивачем підлягають стягненню з
відповідача.

Враховуючи викладенні обставини та
керуючись ст.ст. 4-11, 15, 16, 19, 20, 22, 509-510, 525,
526, 530, 610-612, 610-615, 625,1040-1050 ЦК України та
ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 84-88, 212-215, 224 ЦПК України,
суд, -

В И
Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму 3 140 грн. 00 коп. боргу за розпискою
та 3 відсотків річних в сумі 94 грн. 20
коп., а також судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп., а всього 3 477 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Копію рішення направити
відповідачу у справі не пізніше
п'ятиденного строку.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Суддя: