НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-26/11
№ 2/183/46/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Новомосковського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_6 про
визнання договору дарування удаваним,
визнання договору договором
купівлі-продажу, визнання права
власності, зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користування майном,

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл
майна подружжя, визнання права
власності на майно.

13 червня 2007 року року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
визнання договору дарування удаваним,
визнання договору договором
купівлі-продажу, визнання права
власності.

Ухвалою суду від 13 квітня 2009 року до
участі у справі в якості третьої особи
була залучена приватний нотаріус
Новомосковського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_6

20 листопада 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користування майном.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 посилалася на те, що 22 квітня 2000
року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1.

05 березня 2002 року вона та відповідач за
9000 доларів США купили двокімнатну
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

В деталі угоди вона не втручалася,
оскільки на той час доглядала дитину,
якій виповнилося тільки 1 рік 3 місяці,
чоловік повідомив їй, що
правовстановлюючі документи на
квартиру були оформлені на його ім'я.

У квітня 2003 року її чоловік пішов із
сім'ї, утворив нову родину, вона та
дитина залишилися проживати в спірній
квартирі, нею за власні кошти був
зроблений ремонт, замінені
комунікації, сантехніка.

Весною 2006 року відповідач ОСОБА_3 став
виганяти її з квартири, повідомив про
те, що колишній власник квартири ОСОБА_5
подарував йому спірне нерухоме майно,
тому, квартира є його власністю.

Вона вважає, що договір дарування є
удаваним, оскільки між сторонами був
фактично укладений договір
купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 60 СК України,
майно, яке придбане в шлюбі, є спільною
сумісною власність подружжя, в разі
поділу майна, у відповідності до ст. 70
СК України, частки чоловіка та дружини
є рівними.

В зв'язку з наведеним, посилаючись на
ст.ст. 235 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 70 СК
України, ОСОБА_1 просила суд:

-визнати удаваним договір дарування
квартири яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, укладений 05 березня 2002 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ;

-встановити, що 05 березня 2002 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу;

-визнати за нею, ОСОБА_1 право власності
на 12 частину спірної квартири;

В зустрічному позові ОСОБА_3 посилався
на те, що у відповідності до ст. 24 КпШС
України, ст. 57 СК України, майно, набуте
за час шлюбу на підставі договору
дарування, є особистою власністю та не
підлягає поділу.

Згідно до ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири, має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

ОСОБА_1 не звільняє житлове приміщення,
яке належить йому на праві власності, в
зв'язку з чим, він та його сімя не має
можливості користуватися зазначеним
житловим приміщенням.

Оскільки майно є його особистою
власністю, він, як власник, має право
вимагати усунення перешкод в
користування майном.

В зв'язку з наведеним, в зустрічному
позові ОСОБА_3 просив суд зобов'язати
ОСОБА_1 звільнити квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник підтримали позовні
вимоги в повному обсязі, посилалися на
підстави звернення до суду, викладені в
заяві, просили суд задовольнити вимоги,
зустрічний позов не визнали.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
в судовому засіданні позов не визнали,
посилалися на те, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 був укладений договір
дарування, тому, майно є його особистою
власністю, зустрічний позов
підтримали, просив суд задовольнити
вимоги.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про місце, дату і час
розгляду справи належним чином
повідомлений.

Третя особа - приватний нотаріус
Новомосковського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_6 в
судове засідання не з'явилася.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані сторонами докази,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено,що 22 квітня 2000 року у
Виконавчому комітеті
Меліоративненської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області був
укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
актовий запис № 07, після реєстрації
шлюбу ОСОБА_1 було присвоєне прізвище
чоловіка - ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб.

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження.

05 березня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
був укладений договір дарування,
відповідно до якого ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_3 прийняв в дар квартиру
загальною площею 37,5 кв.м., житловою
площею 37,5 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки оспорюваний договір був
укладений у 2002 році, до правовідносин
повинні застосовуватися норми
Цивільного Кодексу України в редакції
1963 року, який діяв на зазначений період
часу.

У відповідності до ст. 243 ЦК України (в
редакції 1963 року), за договором
дарування одна сторона передає
безоплатно другій стороні майно у
власність.

Судом встановлено, що 05 березня 2002 року
ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_3 грошові
кошти в сумі 9000 доларів США за продану
ним квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
розпискою ОСОБА_5

В своїй заяві на адресу суду, яка
посвідчена секретарем виконавчого
комітету Меліоративненської селищної
ради 15.09.2006 року, ОСОБА_5 зазначив, що він
продав ОСОБА_3 квартиру за 900 доларів
США, на пропозицію ОСОБА_3 був
оформлений договір дарування, оскільки
це було дешевше, він не міг подарувати
квартиру стороннім особам.

У відповідності до ст. 41 ЦК України (в
редакції 1963 року) угодами визнаються
дії громадян і організацій, спрямовані
на встановлення, зміну, або припинення
цивільних прав або обов'язків.

Згідно до ч.2 ст. 58 ЦК України ( в
редакції 1963 року) якщо угода укладена з
метою приховати іншу угоду (удавана
угода), то застосовуються правила, що
регулюють ту угоду, яку сторони дійсно
мали на увазі.

Оскільки ОСОБА_5 передав майно у
власність ОСОБА_3 не безоплатно,
отримав за квартиру грошові кошти, суд
приходить до переконання, що договір
дарування є удаваним.

У відповідності до ст. 224 ЦК України (в
редакції 1963 року) за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки, як зазначалося вище, ОСОБА_5
передав майно у власність ОСОБА_3, а
останній, в свою чергу передав ОСОБА_5
за майно грошові кошти, суд приходить
до переконання, що між ними був
укладений договір купівлі-продажу, а
тому, до правовідносин повинні
застосовуватися правила, які регулюють
договір купівлі-продажу.

В зв'язку з вищенаведеним, позовні
вимоги ОСОБА_1. в частині визнання
договору дарування удаваним, визнання
укладеним договору купівлі-продажу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 22 КпШС України, ст.
60 СК України, майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині і
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

Враховуючи те, що спірне нерухоме майно
було придбане подружжям ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 в період шлюбу, зазначене майно
є спільною сумісною власністю
подружжя.

У відповідності до ст. 69 СК України,
дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

Згідно до вимог ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними., якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом не встановлено наявності між
подружжям домовленості щодо спірного
майна та шлюбного договору.

Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання, що частки майна подружжя є
рівними, тому, за кожним з них необхідно
визнати право власності по 12 частці
спірного нерухомого майна - квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1

В зв'язку з задоволенням позовних вимог
ОСОБА_1, в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 належить відмовити,
оскільки ОСОБА_1, як власник нерухомого
майна. має право, у відповідності до
ст.ст. 316, 317, 319 321 ЦК України,
користуватися зазначеним майном.

На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

Згідно наданих квитанцій, позивач
поніс судові витрати в сумі 231грн., які
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_3

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 41, 58, 224, 243
ЦК України «в редакції 1963 року), ст.ст.
316, 317, 319 321 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70
Сімейного Кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати удаваним договір дарування,
укладений 05 березня 2002 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_5
подарував, а ОСОБА_3 прийняв в дар
квартиру загальною площею 37,5 кв.м.,
житловою площею 37,5 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити, що 05 березня 2002 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 купив квартиру
загальною площею 37,5 кв.м., житловою
площею 37,5 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1

Провести розподіл спільного сумісного
майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 12
частину квартири, загальною площею 37,5
кв.м., житловою площею 37,5 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 12
частину квартири, загальною площею 37,5
кв.м., житловою площею 37,5 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 231 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користування майном - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Д.І. Городецький