Справа № 500/3285/14-ц
Провадження № 2/500/1824/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року Ізмаїльській
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.,

при секретарі - Ботнар А.О.,

за участю сторін: представника позивач
ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Прибиткової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до Ізмаїльської міської ради
Одеської області про встановлення
факту та визнання права власності на
спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись
до суду з позовом, яким просили
встановити факт того, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 являється дружиною ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за
ОСОБА_4, як спадкоємцем за законом
першої черги право власності на 1/6
частину квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 1/3 частина якої,
належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7
та визнати право власності за ОСОБА_1,
як спадкоємцем за заповітом право
власності на 1/2 частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що
належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6,
мотивуючи тим, що державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину у зв'язку із тим,
що у свідоцтві про одруження після
реєстрації шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6
їх прізвища вказані, як «ОСОБА_7» а
прізвища у свідоцтвах про їх смерть
вказані як «ОСОБА_7», тобто існує
невідповідність у документах.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача Ізмаїльської міської ради
Одеської області в судовому засіданні
позовні вимоги визнала в повному
обсязі та не заперечувала проти
задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_10 пояснила, що
спадкодавців знала давно та
підтвердила факт того, що ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється
дружиною ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що знав
ОСОБА_7 добре, вони разом працювали та
товаришували. Підтвердив факт того, що
ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється
дружиною ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вислухавши пояснення сторін та
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності від
26.10.1993 року зареєстрованого за № 351,
виданого Ізмаїльським міжміським бюро
технічної інвентаризації,

ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 в рівних
частках кожному тобто по 1/3 частині
належала квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 28.06.1995 року виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Ізмаїльської міської ради народних
депутатів в Одеській області, ОСОБА_7
помер, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум
Верховного Суду України у п.1 постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7
роз'яснив, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинний
на той час закон, зокрема, відповідні
правила ЦК Української РСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі,
коли спадщина, яка відкрилася до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст. 525 ЦК
УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/3
частина квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року),
спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
справи) № 37265419 від 29.04.2014 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_7 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцем за законом першої черги
відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року)
після смерті ОСОБА_7 являються:

- дружина ОСОБА_6, що підтверджено
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від
20.08.1955 року, виданого районним бюро
РАЦСу Молотовського району Орловської
області. Крім цього, зазначений факт
підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_12 та ОСОБА_11 допитаними в
судовому засіданні;

- син ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3 від 21.12.1959 року, виданого
Октябирським районним відділом РАЦСу ;

- син ОСОБА_4, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4
від 15.03.1988 року, виданого Ізмаїльським
відділом РАЦСу.

Інших спадкоємців, які заявили права на
спадкове майно, немає.

Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Як було встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_4, як
спадкоємці за законом першої черги
після смерті ОСОБА_7 фактично вступили
в управління та володіння спадковим
майном, оскільки на час відкриття
спадщини проживали разом зі
спадкодавцем ОСОБА_7 тому вважаються
такими, що прийняли спадщину
відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР 1963 року,
вважається, що відмовився від спадщини
також той спадкоємець, який не чинив
жодної з дій, що свідчать про прийняття
спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

ОСОБА_1, як спадкоємець за законом
першої черги після смерті ОСОБА_7 в
управління та володіння спадковим
майном фактично не

вступав та до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, що залишилась
після смерті ОСОБА_7 не звертався, тобто
вважається таким, що не прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_7
відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963
року.

Таким чином, оскільки спадкодавцю
ОСОБА_7 належала 1/3 частина
вищезазначеної квартири та беручи до
уваги те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 прийняли
зазначену спадщину, то ОСОБА_6 та ОСОБА_4
стали належати по 1/6 частини вказаної
спадкової квартири (1/3:2=1/6).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_5 від 09.10.2013 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/2
частина квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, оскількм 1/3 частина
належала на підставі свідоцтва про
право власності від 26.10.1993 року
зареєстрованого за № 351, виданого
Ізмаїльським міжміським бюро
технічної інвентаризації, а 1/6 частину
вона фактично прийняла після смерті
чоловіка ОСОБА_7, але юридично не
встигла оформити.

Відповідно до ст.1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті

Відповідно до заповіту від 14.10.2008 року
за № 5962, посвідченого приватним
нотаріусом Ізмаїльського районного
нотаріального округу Одеської області
Апреленко Р.І. спадкодавець ОСОБА_6 усе
своє майно де б воно не було та з чого б
воно не складалося і взагалі все те, що
їй належатиме на день смерті і на що
вона матиме право заповіла ОСОБА_1.

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині незалежно від змісту
заповіту відповідно ст. 1241 ЦК України,
після смерті ОСОБА_6, немає.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

04.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, яка була йому заповідана
ОСОБА_6 згідно вищезазначеного
заповіту, тобто вважається таким, що
прийняв спадщину відповідно до вимог
ст. 1269 ЦК України.

Письмовою відповіддю наданою
державним нотаріусом Ізмаїльської
державної нотаріальної контори від
29.04.2014 року за № 968/02-14 позивачу ОСОБА_1
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом у
зв'язку із тим, що у свідоцтві про
одруження після реєстрації шлюбу між
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 їх прізвища вказані,
як «ОСОБА_7», а прізвища у свідоцтвах
про їх смерть вказані як «ОСОБА_7»,
тобто існує невідповідність у
документах.

Вислухавши пояснення сторін та свідків
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
представник відповідача визнала позов
і обставини визнані сторонами не
підлягають доказуванню у
відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України.
Судом не виявлено обставин, що
суперечать закону або порушують права,
свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 61, 174, 213-215 ЦПК України, ст. ст.
529, 549, 553 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1220, 1222,
1223, 1261, 1269, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Ізмаїльської
міської ради Одеської області про
встановлення факту та визнання права
власності на спадкове майно -
задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_6,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружиною ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
право власності на 1/6 частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності на 1/2 частину квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. О. Бурнусус