У х в а л а

14 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О.,
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Писаної Т.О.,-

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_3, подану його представником
ОСОБА_4, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Броварської районної
державної адміністрації Київської
області, Броварського управління
Державного казначейства Головного
управління Державного казначейства
України у Київській області, третя
особа - державний реєстратор відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та
легалізації реєстраційної служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Нечипорук Григорій Євгенійович, про
відшкодування майнової та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з Броварської районної державної
адміністрації Київської області, у
тому числі з бюджетних рахунків у
Броварському управлінні Державного
казначейства Головного управління
Державного казначейства України у
Київській області, 200 757 160 грн. на
відшкодування майнової шкоди та 10 000 000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивач посилався на те, що незаконними
рішеннями Броварської районної
державної адміністрації йому, як
єдиному власнику

ТОВ «Феромой-Кі» завдано шкоду, яка
підлягає відшкодуванню у розмірі 210 757
160 грн., оскільки Броварська районна
державна адміністрація рішеннями від 17
квітня 2001 року, 19 вересня 2001 року та 8
липня

2002 року, всупереч законодавству,
зареєструвала зміни до установчого
договору про діяльність ТОВ
«Феромой-Кі», а саме: зміни № 1 до
договору від 23 березня 2001 року, зміни №
2 до договору від 24 березня 2001 року,
додаткову угоду № 3 від 29 червня 2001
року. Незаконність вищевказаних рішень
підтверджується рішенням апеляційного
суду Київської області від 24 вересня 2004
року. Позивач стверджував, що він
неодноразово повідомляв Броварську
районну державну адміністрацію про
неприпустимість та незаконність
реєстрації будь-яких змін до
установчих документів ТОВ
«Феромой-Кі», проте ігноруючи ці
попередження, 1 червня 2004 року головою
Броварської районної державної
адміністрації Вайсфельдом Л.А. було
надіслано до Управління державної
реєстрації юридичних осіб та
фізичних-осіб підприємців Харківської
міської ради реєстраційну картку та
справу підприємства ТОВ «Феромой-Кі» у
зв'язку зі зміною фактичного місця
знаходження ТОВ «Феромой-Кі»,
незважаючи на наявність спору.
Позивач вважав, що у зв'язку з
направленням вищезазначених
документів до Управління державної
реєстрації юридичних осіб та
фізичних-осіб підприємців Харківської
міської ради та невнесення змін до
державного реєстру відповідно до
рішення суду від 24 вересня 2004 року, його
було безпідставно виключено із
учасників ТОВ «Феромой-Кі» та не
виплачено грошової компенсації
стосовно вартості належного йому майна
в ТОВ «Феромой-Кі».

У зв'язку з цим позивач просив про
відшкодування завданої йому шкоди, яка
складається із: вартості втраченого
майна майнового комплексу
незавершеного будівництва в с.
Красилівка, збитків у вигляді упущеної
вигоди та моральної шкоди, а всього на
суму 210 757 160 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 6
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 28 січня 2014 року, в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 лютого 2014 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у даній справі
за його касаційною скаргою на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 6
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 28 січня 2014 року з підстав,
передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

20 травня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, підписана
його представником ОСОБА_4, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
61, 328, 1173 ЦК України, ст. 35 ГК України та
ст. 72 КАС України, що потягло, на його
думку, ухвалення різних за змістом
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

На підтвердження доводів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права,
заявником додано до заяви копії ухвали
Верховного Суду України від 22 лютого 2006
року, ухвали Вищого адміністративного
суду України від 13 червня 2007 року,
постанови Вищого господарського суду
України від 5 серпня 2008 року, ухвалених
за результатом розгляду справ у
подібних правовідносинах.

Ухвала Вищого адміністративного суду
України від 13 червня 2007 року, якою
скасовано постанову районного суду та
ухвалу апеляційного суду й направлено
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, і на яку заявник
посилається, як на підставу,
встановлену пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, не містить
правових висновків, а тому не може бути
врахована, як підстава для перегляду у
зв'язку з неоднаковим застосуванням
норм матеріального права.

Також зі змісту заяви та долучених до
неї копій ухвали Верховного Суду
України від 22 лютого 2006 року та
постанови Вищого господарського суду
України від 5 серпня 2008 року не
вбачається неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
оскільки із доданих до заяви судових
рішень (ухвали та постанови) не
вбачається однакових фактичних
обставин та подібних правовідносин у
порівнянні з судовим рішенням
(ухвалою), яке оскаржується, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Броварської районної державної
адміністрації Київської області,
Броварського управління Державного
казначейства Головного управління
Державного казначейства України у
Київській області, третя особа -
державний реєстратор відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та
легалізації реєстраційної служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Нечипорук Григорій Євгенійович, про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, за заявою ОСОБА_3, подану його
представником ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 лютого 2014 року
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук

Судді:
А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

Т.О. Писана