Справа №587/30/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Дашутін І. В.Номер
провадження 22-ц/788/1224/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Бойка В. Б. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 28 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів, -

в с т а н
о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму
у розмірі 7993 гривень в рахунок
відшкодування сплачених ним грошових
коштів на погашення банківського
кредиту отриманого за час перебування
в шлюбних відносинах, яке він здійснив
за власний рахунок, а також стягнути з
ОСОБА_3 на його користь витрати по
сплаті судового збору.

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 28 травня 2014 року
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
суму грошових коштів у розмірі 7993 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 230
грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначене рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

При цьому доводить, що ОСОБА_4 звернувся
до суду поза межами строку позовної
давності, оскільки про порушення його
права він дізнався 08 грудня 2010 року, а
до суду звернувся з позовною заявою 03
січня 2014 року.

Крім того вказує, що ОСОБА_4 ніяких
коштів у дар не приймав і у нього не
виникло у зв'язку з цим право власності
на так званий дар у вигляді віртуальних
грошей. Вважає, що її чоловік обманув
її і сплатив за кредит їх спільні кошти.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
адвоката ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
половина боргу, а саме 1000 доларів США,
погашеного позивачем особистими
коштами була боргом відповідача, а
придбане за рахунок цього боргу майно
(квартира) було поділено порівну між
позивачем і відповідачем, то на
відповідача покладається обов'язок
виплатити позивачу суму коштів,
сплачену ним за відповідача, тобто 1000
доларів США.

Крім того, іншого майна, еквівалентного
1000 доларів США, яке б при поділі
спільної власності відійшло позивачу,
збільшивши його частку, не було, тому
єдиним способом компенсувати йому
особисті кошти, витрачені на придбання
поділеного порівну спільного майна в
рахунок платежів, належних з
відповідача, є стягнення з відповідача
половини таких коштів, тобто 1000 доларів
США.

Проте, повністю погодитись з
висновками суду неможливо, оскільки
суд дійшов цих висновків неповно
з'ясувавши всі обставини справи, без
належної оцінки всіх зібраних у справі
доказів, що призвело до помилкового
висновку та застосування норм
матеріального й процесуального права.

Зазначені порушення, у відповідності
до положень п.п.1, 3, 4 ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення й ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї. Це означає, що дружина
та чоловік незалежно від припинення
шлюбу мають рівні права та обов'язки
щодо спільно нажитого у шлюбі майна,
оскільки розірвання шлюбу не звільняє
подружжя від зобов'язань за кредитом (ч.
4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.

Судом першої інстанції встановлено, що
08 листопада 2003 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 було укладено шлюб,
зареєстрований актовим записом № 18 у
Червоносельській сільській раді.

07 жовтня 2004 року укладено договір
купівлі - продажу однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, в якому стороною
покупця виступав ОСОБА_4.

07 жовтня 2004 року укладено кредитний
договір, відповідно до якого АКБ СР
«Укрсоцбанк» надав ОСОБА_4 кредит в
сумі 2800 доларів США з кінцевим терміном
його повернення до 06 жовтня 2011 року. До
вересня 2006 року позивач з відповідачем
спільно сплачували до АКБ СР
«Укрсоцбанк» тіло кредиту та відсотки
і на жовтень 2006 року перед банком у них
залишилася заборгованість близько 2000
доларів США

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 04 грудня 2009 року
було розірвано шлюб між позивачем та
відповідачем.

05 жовтня 2006 року укладено, з його
нотаріальним посвідченням, договір
дарування грошей, відповідно до якого
ОСОБА_6, який є батьком позивача,
подарував позивачу, ОСОБА_4, грошову
суму у розмірі 10100 грн., які були
еквівалентні 2000 доларів США за
офіційним курсом НБУ. Як зазначено у
цьому договорі, названа сума
подарована на погашення ОСОБА_4 боргу
по кредитному договору за придбану
квартиру АДРЕСА_1, а в п.8 названого
договору вказано про те, що «право
власності у Обдарованого на дарунок
виникає з моменту його прийняття.
Обдарований свідчить, що він дарунок
приймає. Прийняттям дарунку вважається
одержання оригінального примірника
цього договору після його
нотаріального посвідчення».

20 січня 2011 року Апеляційний суд
Сумської області додатковим рішенням
визнав за позивачем та відповідачем
право власності на придбану раніше
ними квартиру ( по АДРЕСА_1), по 1/2
частини за кожним.

За змістом ч.1 ст.717 та ч.1 ст.722 ЦК України
за договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Право власності обдаровуваного на
дарунок виникає з моменту його
прийняття.

Як убачається з тексту п.8 договору
дарування від 06 жовтня 2006 року ОСОБА_4
прийняв від ОСОБА_6 дарунок у розмірі
10100 грн., що є еквівалентно 2000 доларів
США.

За змістом підстав і предмету позову та
вимог ст.ст.10,60 ЦПК України саме на
позивачу лежить обов'язок надання суду
належних і допустимих письмових
доказів з погашення ним особисто за
рахунок отриманих у дарунок коштів
заборгованості за кредитним договором
від 07 жовтня 2004 року.

В той же час, як убачається з листа
Сумського відділення №750 ПАТ
«Укрсоцбанк» за №12.1.7-7/96-7034 від 10
листопада 2010 року заборгованість за
кредитним договором від 07 жовтня 2004
року за №750/4-2776, укладеним між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, погашалась
ОСОБА_6 05 жовтня 2006 року в загальній
сумі 1000 доларів США, 07 листопада 2006 року
в загальній сумі 200 доларів США та 12
грудня 2006 року в загальній сумі 897
доларів США 32 центи (а.с.11).

Зазначені обставини також
підтверджуються квитанціями про
прийняття кредитною установою від
ОСОБА_6 коштів у зазначених вище
розмірах в рахунок погашення кредиту
та відсотків за його користування за
договором від 07 жовтня 2004 року, які
знаходяться на арк.72-74 справи №2-271/2010 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув та вважав
доведеним факт сплати позивачем за
рахунок особистих коштів
заборгованості за кредитним договором
й виникнення обов'язку у відповідача за
борговими зобов'язаннями бувшого
подружжя, відтак і дійшов помилкового
висновку щодо підстав задоволення
позову.

За таких обстави оскаржуване рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309,
ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в
и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 28 травня 2014 року у
даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів
відмовити.

Рішення набрало законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -