22-ц/772/2150/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Савченко С. М.Категорія: 27
Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів Міхасішин І.В.,
Нікушин В.П.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Тростянецького районного суду
Вінницької області від 29.05.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення суми боргу за договором
позики та сплату відсотків за
прострочення грошового зобов'язання,-

ВСТАНОВИЛА:

04.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми
боргу за договорами позики в розмірі 193
192 грн. та сплати відсотків за
прострочення грошового зобов'язання в
сумі 5 795 грн.76 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
29.12.2008 року між нею та ОСОБА_4 укладено
угоду позики грошових коштів. В
підтвердження отримання від позивача
коштів в сумі 11 160 доларів США ОСОБА_4
написав розписку, у якій зобов»язався
повернути позивачці кошти 29.12.2009
року. 09.01.2009 року ОСОБА_4 знову позичив у
неї кошти в сумі 12 400 доларів США, які
зобов'язався повернути 09.01.2010 року.

26.03.2014 року ОСОБА_2 подала до суду
уточнену позовну заяву в якій просила
стягнути з відповідача на її користь
суму позики в розмірі 193 427 грн.60 коп. та 3
% річних за прострочення грошового
зобов'язання, що складає 23 211 грн.30 коп.,
а разом 216638 грн.80 коп.

Рішенням Тростянецького районного
суду Вінницької області від 29.05.2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення районного суду і
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, яким її позовні вимоги
задовольнити повністю, посилаючись на
неповноту з»ясування судом обставин,
що мають значення для справи і
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення .

Підставами скасування рішення
Тростянецького районного суду
Вінницької області від 29.05.2014 року на
думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом
обставин справи;

- неправильне застосування норм
матеріального права.

Судом встановлені наступні
обставини :

29.12.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено договір позики, за
умовами якого позикодавець ОСОБА_2
передала позичальнику ОСОБА_4 грошові
кошти в сумі 11 160 доларів США.

09.01.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено договір позики, за
умовами якого позикодавець ОСОБА_2
передала позичальнику ОСОБА_4 грошові
кошти в сумі 12 400 доларів США.

Зазначені договори позики були
укладені у формі розписок позичальника
ОСОБА_4

Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Передання грошей за договорами позики
визнано сторонами.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно ч.2 ст.1046 ЦК України
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Заперечуючи проти позову відповідач
стверджував, що повернув борг повністю,
тобто виконав свої зобов'язання за
договорами позики.

Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши
виконання зобов'язання, кредитор
повинен на вимогу боржника видати йому
розписку про одержання виконання
частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові. У разі
неможливості повернення боргового
документа кредитор повинен вказати про
це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у
боржника підтверджує виконання ним
свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути
борговий документ або видати розписку
боржник має право затримати виконання
зобов'язання. У цьому разі настає
прострочення кредитора.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 не
довів належними і допустимими
доказами, що він належним чином виконав
свої зобов'язання по поверненню
грошових коштів за договорами позики
від 29.12.2008 року та від 09.01.2009 року.

Відповідно ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику(грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Станом на день ухвалення рішення 15.07.2014
року офіційний курс НБУ гривні щодо
американського долара становить 11
грн.69 коп.

Таким чином, сума яка підлягає
стягненню становить:

- за розпискою від 29.12.2008 року борг
ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 становить 11 160
доларів США * 11.69= 130 460, 40 грн.

- за розпискою від 09.01.2009 року борг
становить 12 400 доларів США * 11,69 = 144 956
грн. Загальна сума боргу складає 275 416
грн.40 коп.

Кількість днів, що прострочені
відповідачем на день ухвалення рішення
за договором позики від 29.12.2008 року
становить 4 роки 6 місяців 17 днів.

Кількість днів, що прострочені
відповідачем на день ухвалення рішення
за договором позики від 09.01.2010 року
становить 4 роки 6 місяців 6 днів.

Отже, три відсотки річних від
простроченої суми за договором позики
від 29.12.2008 року становить (130 460,40 грн. * 3%
*4р.6м.17д.) 17 612 грн.15 коп.

Три відсотки річних від простроченої
суми за договором позики від 09.01.2009 року
становить ( 144 956 грн.*3%*4р.6м.6д.) 19 569 грн.06
коп.

Загальна сума 3% річних від
прострочених сум за обома договорами
становить 37 181 грн.21 коп.

Загальна сума заборгованості за двома
договорами позики складає 312 597 грн.61
коп.

Відповідно до положень ст.ст.253,261 ЦК
України початок перебігу позовної
давності за договором позики від 29.12.2008
року починається від 30.12.2009 року, а за
договором позики від 09.01.2009 року від
10.01.2010 року.

А відповідно до положень ст.ст. 254,257 ЦК
України цей строк закінчився 30.12.2012
року о 24.00 год. по договору від
29.12.2008року, та 10.01.2013 року о 24.00 год. по
договору від 09.01.2009 року.

Відповідач подав заяву про
застосування строків позовної
давності згідно із ч.3 ст.267 ЦК України.

Позовна давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена ( поновлена) в разі її
спливу, але за приписом ч.5 ст.267 ЦК
України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності.

Вирішуючи питання про застосування
строків позовної давності колегія
суддів враховує: вік позивачки;
намагання вирішити спір різними
можливостями, як то: мирне вирішення
питання та звернення її до органів
внутрішніх справ, про що свідчить
протокол допиту потерпілого від 24.03.2013
року /а.с.50/ ; незадовільний стан
здоров»я ОСОБА_2 з 2009 року та його
погіршення з 2010 року, що підтверджено
довідкою № 1/87 від 06.05.2014 року /а.с.94/.

Виходячи з наведеного, апеляційний
суд вважає за можливе визнати вказані
причини пропуску строку позовної
давності поважними, оскільки дані
обставини з об'єктивних, незалежних від
позивачки причин істотно утруднювали
своєчасне подання нею позову.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового про задоволення
позову.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. ОСОБА_2 понесені судові
витрати при сплаті судового збору на
загальну суму 3 151 грн.50 коп., що
підтверджується квитанціями , які
містяться в матеріалах справи на
аркушах 1,20,45,117.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити,.

Рішення Тростянецького районного суду
Вінницької області від 29.05.2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (
ІНФОРМАЦІЯ_2., проживає АДРЕСА_2)
заборгованість за договором позики (
розписка) від 29.12.2008 року в сумі 130 460
грн. 40 коп. ( сто тридцять тисяч
чотириста шістдесят гривень 40 копійок)
, що становить еквівалент 11 160 доларів
США та 3 % річних від простроченої суми в
розмірі 17 612 грн.15 коп.( сімнадцять
тисяч шістсот дванадцять гривень 15
коп.).Всього за договором від 29.12.2008 року
- 148 072,55 грн. ( сто сорок вісім тисяч
сімдесят дві гривні 55 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (
ІНФОРМАЦІЯ_2., проживає АДРЕСА_2)
заборгованість за договором позики (
розписка) від 09.01.2009 року в сумі 144 956
грн. ( сто сорок чотири дев'ятсот
п'ятдесят шість гривень), що становить
еквівалент 12 400 доларів США та 3% річних
від простроченої суми в розмірі 19 569, 06
грн. ( дев'ятнадцять тисяч п'ятсот
шістдесят дев»ять гривень 06 коп.).
Всього за договором від 09.01.2009 року - 164
525 грн.06 коп.( сто шістдесят чотири
тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень 06
коп.)

Загальна сума заборгованості за двома
договорами позики складає 312 597 грн.61
коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
витрати понесені нею при сплаті
судового збору в сумі 3 151 грн.50 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

/ПІДПИСИ/

З
ОРИГІНАЛОМ ВІРНО: