Справа № 442/263/14
Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/3696/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Монастирецького Д.І., Струс Л.Б.

з участю секретаря Олексів О.А.

та з участю представника Смартсіс Інк.
- Сідельнікова А.С

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» на ухвалу Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 24 березня 2014 року, -

встановила:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 24 березня
2014 року клопотання компанії Smartsys Inc.
(Британські Віргінські острови)
задоволено та надано дозвіл на
примусове виконання рішення
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України від
29 листопада 2013 року (справа АС № 244у/2013).

Ухвалу суду оскаржило ПАТ
"Дрогобицький завод автомобільних
кранів", подавши апеляційну скаргу, в
якій просить ухвалу суду скасувати та
прийняти нову про відмову в
задоволенні клопотання, посилаючись на
неповноту з'ясування обставин справи,
порушення норм процесуального права.
Зазначає, що ПАТ "Дрогобицький завод
автомобільних кранів" не отримувало
жодних документів з МКАС при ТПП
України по справі за позовом компанії
Smartsys Inc. (Британські Віргінські острови)
до ПАТ "Дрогобицький завод
автомобільних кранів" про стягнення 171
892 доларів США (справа АС № 244у/2013), а
відтак стверджує, що не було
повідомлене про час, місце і дату усіх
стадій арбітражного розгляду. У зв'язку
з чим, в суду не було достатніх підстав
для задоволення клопотання. Судом не
з'ясовано, хто з представників ПАТ
"Дрогобицький завод автомобільних
кранів", та на підставі яких документів
отримував від МКАС при ТПП України
повістки, рішення і постанови.

Представник ПАТ «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» в судове
засідання не з»явився, хоча належним
чином у відповідності до ст. 74 ЦПК
України про час і місце розгляду
справи був повідомлений (а.с.97), про
причини неявки суд не повідомив та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертався, тому розгляд
справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України здійснюється колегією суддів
за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-Промисловій палаті України від
29 листопада 2013 року (справа АС № 244у/2013)
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Дрогобицький завод
автомобільних кранів" на користь Smartsys
Inc. (Британські Віргінські острови) 147 336
доларів США основного боргу, 24 556
доларів США пені, а також 8 356,76 доларів
США витрат по сплаті арбітражного
збору, а всього стягнуто 180 248,76 доларів
США. Місце арбітражного розгляду: м.
Київ (а.с. 4-13).

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України
передбачено, що рішення іноземного
суду (міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання і виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності.

Згідно із ч. 4 ст. 389-7 ЦПК України надання
дозволу на примусове виконання рішення
міжнародного комерційного арбітражу,
якщо місце арбітражу знаходиться на
території України, здійснюється в
порядку, передбаченому статтями 391-398
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 396 ЦПК України
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду не задовольняється у
випадках, передбачених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, такі випадки не
передбачено, у задоволенні клопотання
може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за
законодавством держави, на території
якої воно постановлено, не набрало
законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої
постановлено рішення іноземного суду,
була позбавлена можливості взяти
участь у судовому процесі через те, що
їй не було належним чином повідомлено
про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі,
розгляд якої належить виключно до
компетенції суду або іншого
уповноваженого відповідно до закону
органу України;

3) якщо ухвалене рішення суду України у
спорі між тими самими сторонами, з того
ж предмета і на тих же підставах, що
набрало законної сили, або якщо у
провадженні суду України є справа у
спорі між тими самими сторонами, з того
ж предмета і на тих же підставах до часу
відкриття провадження у справі в
іноземному суді;

4) якщо пропущено встановлений
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України та цим Законом строк
пред'явлення рішення іноземного суду
про примусового виконання в Україні;

5) якщо предмет спору за законами
України не підлягає судовому розгляду;

6) якщо виконання рішення загрожувало б
інтересам України;

7) в інших випадках, встановлених
законами України.

Статтею 36 Закону України "Про
міжнародний комерційний арбітраж"
визначено, що у визнанні або у
виконанні арбітражного рішення
незалежно від того, в якій державі воно
буде винесено, може бути відмовлено
лише:

1) на прохання сторони, проти якої воно
спрямоване, якщо ця сторона подасть до
компетентного суду, у якого просить
визнання або виконання, доказ того, що:

- одна із сторін в арбітражній угоді,
зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою
недієздатною; або ця угода є недійсною
за законом, якому сторони цю угоду
підпорядкували, а в разі відсутності
такої вказівки, - за законом держави, де
рішення було винесено; або

- сторону, проти якої винесено рішення,
не було належним чином сповіщено про
призначення арбітра чи про арбітражний
розгляд або з інших поважних причин
вона не могла подати свої пояснення;
або

- рішення винесено щодо спору, не
передбаченого арбітражною угодою, або
такого, що не підпадає під її умови, або
містить постанови з питань, що виходять
за межі арбітражної угоди; проте, якщо
постанови з питань, охоплених
арбітражною угодою, можуть бути
відокремлені від тих, які не
охоплюються такою угодою, то та частина
арбітражного рішення, яка містить
постанови з питань, що охоплені
арбітражною угодою, може бути визнана і
виконана; або

- склад третейського суду або
арбітражна процедура не відповідали
угоді між сторонами або, за відсутності
такої, не відповідали закону тієї
держави, де мав місце арбітраж; або

- рішення ще не стало обов'язковим для
сторін, або було скасовано, або його
виконання зупинено судом держави, в
якій або згідно із законом якої воно
було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

- об'єкт спору не може бути предметом
арбітражного розгляду за
законодавством України; або

- визнання та виконання цього
арбітражного рішення суперечить
публічному порядку України.

Встановивши, що рішення Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-Промисловій палаті України від
29 листопада 2013 року (справа АС № 244у/2013)
набрало законної сили (а.с. 14, 15, 23, 24, 70,
71), ПАТ "Дрогобицький завод
автомобільних кранів" було належним
чином повідомлено про всі стадії
арбітражного розгляду (а.с. 14 - 25, 74 - 81),
боржник під час розгляду справи
подавав відповідні клопотання (а.с. 72,
73), суд першої інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для надання дозволу на
примусове виконання зазначеного
рішення.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України
передбачено, що особи, які беруть
участь у справі, мають право, зокрема,
подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів, заявляти
клопотання, давати усні та письмові
пояснення судові, подавати свої доводи,
міркування щодо питань, які виникають
під час судового розгляду, і
заперечення проти клопотань, доводів і
міркувань інших осіб.

Таким чином, особа, яка заперечує проти
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
арбітражного суду, повинна довести
перед судом ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
заперечень, для чого процесуальним
законом їй надано можливість подавати
докази, давати пояснення тощо, не
входячи в обговорення правильності
арбітражного рішення по суті.

Доводи апеляційної скарги про
неналежність повідомлення ПАТ
"Дрогобицький завод автомобільних
кранів" про всі стадії арбітражного
розгляду колегією суддів відхиляються,
як необґрунтовані.

В ході апеляційного розгляду безспірно
встановлено, що ПАТ "Дрогобицький завод
автомобільних кранів" за час
арбітражного розгляду двічі подавало
клопотання про відкладення розгляду
справи (а.с. 72, 73), зі змісту яких не
убачається, що товариством не отримано
необхідних документів та/або повісток
від суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не з'ясовано,
хто з представників ПАТ "Дрогобицький
завод автомобільних кранів", та на
підставі яких документів отримував від
МКАС при ТПП України повістки, рішення
і постанови, не знайшли свого
підтвердження при апеляційному
розгляді, оскільки не доведені жодними
доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала
постановлена з додержанням вимог
закону. Відтак, апеляційну скаргу слід
відхилити і залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дрогобицький
завод автомобільних кранів"відхилити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 24 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
М.М. Шандра

Судді:

Д.І.Монастирецький

Л.Б. Струс