АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 593/637/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Німко Н.П. Провадження №
22-ц/789/733/14 Доповідач - Щавурська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючої - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Гурзель І. В.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 і її
представника адвоката ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бережанського районного суду
Тернопільської області від 21 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про стягнення в її
користь на утримання неповнолітніх
дітей - доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у твердій
грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот)
гривень щомісячно. В обгрунтування
позовних вимог посилалася на неналежне
виконання відповідачем батьківських
обов'язків в частині утримання
неповнолітніх дітей, ненадання
матеріальної допомоги, яка необхідна
для нормального розвитку та проживання
дитини.

Рішенням Бережанського районного суду
Тернопільської області від 21 травня 2014
року позов ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей задоволено частково.

Ухвалено стягнути з відповідача
ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1
аліменти на утримання дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/3
частини від усіх видів доходів
відповідача, але не менше ніж 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
певного віку на кожну дитину, починаючи
з 06 травня 2014 року і до повноліття дітей

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Допущено негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу аліментів за
один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на його незаконність,
неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

На думку апелянта, висновки суду
про стягнення аліментів у частці від
доходу та достатність визначеної судом
суми для задоволення потреб двох
малолітніх дітей в їх забезпеченні, в
той час як відповідач офіційно ніде не
працює, має нерегулярний дохід,
оскільки періодично виїзджає на роботу
за кордон, є такими, що не відповідають
вимогам ст.184 СК України. Також, вважає,
що визначивши аліменти в процентному
співвідношенні від заробітної плати,
суд першої інстанції вийшов за межі
заявлених вимог.

У судовому засіданні апелянт
ОСОБА_1 і її представник адвокат ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримали, просили
її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційної
скарги не визнав, вважає рішення суду
законним та обгрунтованим, таким, що
скасуванню не підлягає. В
обгрунтування заперечень пояснив, що
він не ухиляється від батьківського
обов'язку по утриманню дітей, виділяючи
їм щомісячно по 200 грн. кожній, які
надсилає позивачу поштовими
переказами. Також пояснив, що перед
постановкою на облік у центі
зайнятості близько пів року працював
на Бережанському склозаводі, звідки
був звільнений за згодою сторін. Крім
цього, близько півтора місяця працював
у Польщі. В даний час є єдиним власником
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
обов'язок по утриманню якої також
лежить на ньому, в зв'язку з чим не
взмозі плати аліменти у сумі по 800 грн.
на кожну дитину.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ст.ст.180, 181 СК України з відповідача
необхідно стягнути аліменти на
утримання двох неповнолітніх дітей у
розмірі 1/3 часини усіх видів доходу та
заробітку відповідача, але не менше ніж
30% від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно на кожну
дитину до досягнення ними повноліття.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів повністю
погодитись не може, оскільки вони не в
повній мірі відповідають обставинам
справи, зроблені з порушенням норм
матеріального права та процесуального
права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
зобов'язаний вирішити наступні
питання: чи мали місце обставини, якими
обгрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте окремі з зазначених вимог закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є матір'ю, а відповідач ОСОБА_3 -
батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
котрі проживають разом із позивачем.

Після розірвання шлюбу,
відповідач надає кошти на утримання
дітей в розмірі по 200 гривень щомісячно
на кожну дитину.

Стан здоров'я дітей і позивача - добрі.

Відповідач є здоровим і
працездатним, має у власності нерухоме
майно (квартиру).

За правилами ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

В свою чергу, стаття 184 СК України надає
суду право за заявою платника або
одержувача визначати розмір аліментів
у твердій грошовій сумі, який
відповідно до закону підлягає
індексації, за наявності певних умов, і
зокрема, якщо платник аліментів має
нерегулярний мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Звертаючись з позовом про
визначення аліментів саме у твердій
грошовій сумі, позивач посилалась на
наявність для цього підстав,
визначених ст.184 СК України.

Суд першої інстанції в порушення вимог
ст.ст.57, 58, 61 ч.1, 212 ЦПК України не
перевірив належним чином доводів
позивача, надав перевагу запереченням
відповідача, та визначаючи розмір
аліментів у частці від доходу, прийшов
до помилкового висновку, що дохід
відповідача у вигляді допомоги по
безробіттю може вважатися постійним
доходом в розумінні ст.183 СК України.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення.

У відповідності до ч.1 ст.309
Цивільного процесуального кодексу
України підставами для зміни рішення є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, невірне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Бережанського районного суду
Тернопільської області від 21 травня 2014
року в частині визначення розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача в користь позивача
щомісячно на утримання двох
неповнолітніх дітей підлягає зміні з
визначенням такого розміру у твердій
грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину.

При визначенні розміру аліментів
колегія суддів враховує стан здоров'я
дітей (яких з врахуванням наданих суду
доказів слід вважати здоровими) і їх
матеріальне становище (перебувають на
утриманні матері, яка в свою чергу
займається підприємницькою
діяльністю), стан здоров'я відповідача
(який з врахуванням наданих суду
доказів є здоровим і працездатним),
його матеріальний стан (офіційно ніде
не працює, отримує допомогу по
безробіттю в розмірі, періодично буває
на роботі за кордоном (в Польщі), має у
власності двокімнатну квартиру в
м.Бережани); відсутність на утриманні
відповідача інших дітей,
непрацездатної дружини, батьків; та
інші обставини, що мають істотне
значення, такі як: факт добровільної
щомісячної сплати відповідачем (шляхом
перерахування поштовими переказами)
коштів позивачу на утримання дітей в
розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну
дитину (починаючи з грудня 2013 року), а
також розмір прожиткового мінімуму,
який відповідно до Закону України від
16.01.2014 року № 719-V-ІІ "Про державний
бюджет на 2014 рік", на одну дитину віком
до 6 років складає 1032 грн.

Заперечення відповідача в
частині неможливості сплати аліментів
з підстав утримання квартири, що є його
власністю, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки зазначена підстава
не може вважатися в розумінні закону
(ст.182 СК України) такою, що впливає
зменшення розміру аліментів.

Також, на думку колегії суддів, не
заслуговують на увагу твердження
відповідача в частині законності
рішення про визначення аліментів у
частці від доходу з підстав, що він
зареєстрований у центрі зайнятості і
отримує допомогу, оскільки реєстрація
в центрі зайнятості не може вважатися
постійним доходом. Крім цього, як
визнав сам відповідач в ході
апеляційного розгляду справи, поряд з
отриманням допомоги по безробіттю, він
виїзджав на заробітки в Польщу, де
працював протягом близько півтора
місяця.

Що стосується рішення
Бережанського районного суду
Тернопільської області від 21 травня 2014
року в частині негайного виконання
рішення про стягнення аліментів в
межах суми платежу за 1 місяць, то в цій
частині дане рішення, як таке що
ухвалено з врахуванням вимог п.1 ч.1 ст.367
ЦПК України, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.10 ч.3, 57, 60, 61 ч.1, 303
ч.1, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1, 3, 4; 313; 314 ч.2, 316 ч.1;
317 ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного
процесуального кодексу України,
ст.ст.180 ч.1, 182 ч.1, 184 ч.1, 2 Сімейного
кодексу України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Бережанського районного
суду Тернопільської області від 21
травня 2014 року в частині стягнення
аліментів - змінити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей - доньок ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 500 гривень щомісячно на кожну
дитину з індексацією відповідно до
закону, починаючи з 06 травня 2014 року і
до повноліття дітей.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська