Номер провадження: 22-ц/785/5685/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів:Панасенкова
В.О., Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 04 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини, визнання частково
недійсним заповіту та свідоцтва про
право на спадщину, визнання права
власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012р. ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті його
батька ОСОБА_6, що настала ІНФОРМАЦІЯ_3;
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом від 12.07.2011р.,
видане на їм'я його діда ОСОБА_6 в
частині 1/2 частини від спадкового майна
його батька, що складалось з ? частини
кв. АДРЕСА_1, відповідно скасувати
реєстрацію права власності ОСОБА_6 в
цій частині; визнати право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті батька на ? частину спадкового
майна, що в цілому складається з ?
частини АДРЕСА_1, тобто на ? частину
квартири в цілому; визнання недійсним
заповіту свого діда ОСОБА_6 в частині ?
частини цієї квартири.

Зазначав, що за життя його батько
ОСОБА_6 та дід ОСОБА_6 були власниками в
рівних частках квартири АДРЕСА_1.
Спадкоємцем за законом після смерті
батька є він та дід. Проте останній не
повідомив його про смерть батька, а в
заяві до нотаріуса про прийняття
спадщини вказав про відсутність інших
спадкоємців і, отримавши свідоцтво про
право на спадщину померлого, став
одноособовим її власником. 21.03.2012р. дід
склав заповіт на користь ОСОБА_4, а
ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув унаслідок
умисного вбивства.

Відповідачка та її представник позов
не визнали, посилаючись на його
безпідставність.

Рішенням суду від 04.04.2014р. позов
задоволено. Визнано поважною причину
пропуску ОСОБА_6 строку для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом №1909 від 12.07.2011р., видане на їм'я
ОСОБА_6 на спадкове майно, що належало
ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 та
складалося з ? частини кв. АДРЕСА_1, в
частині ? частки спадкового майна, що
складає ? частину цієї квартири та
скасовано реєстрацію права власності
ОСОБА_6 в цій частині в органі
реєстрації прав власності нерухомого
майна. Визнано право власності ОСОБА_6
на ? частину спадкового майна в порядку

спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, що складається з ? частки кв.
АДРЕСА_1, а саме на ? частку квартири у
цілому. Визнано недійсним заповіт
ОСОБА_6 від 21.03.2012р. на ім'я ОСОБА_4 в
частині ? часки зазначеної квартири.

У апеляційній скарзі представник
відповідачки просить рішення суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу,
позивач, вважаючи рішення суду
правильним, просить залишити його без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Задовольняючи позов у повному обсязі,
суд першої інстанції виходив з того, що
з наданням позивачу додаткового строку
на прийняття спадщини він буде
позбавлений можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частину спірної квартири в
нотаріальному порядку, оскільки на
вказану частину вже видане свідоцтво
про право на спадщину на ім'я ОСОБА_6,
оригінал одного із правовстановлюючих
документів (свідоцтво про право на 1/6
частину квартири), на підставі якого
було видане оскаржуване свідоцтво,
залишився в матеріалах спадкової
справи № 250/2010. Повернення нотаріусом
правовстановлюючого документу у
зв'язку з визнанням частково недійсним
наступного свідоцтва, а також
відновлення права власності померлого
спадкодавця в державному реєстрі прав
власності на нерухоме майно
законодавством не передбачено і тому
зазначені обставини унеможливлюють
отримання позивачем свідоцтва про
право на спадщину в нотаріальному
порядку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає вимогам закону
та дійсним обставинам справи, а
доводами апеляційної скарги не
спростовується.

Судом встановлено, що ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3,
був батьком позивача, а ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 -
дідом позивача.

З припиненням сімейних відносин мати з
7 - місячним сином (позивачем у справі)
переїхала з м. Іллічівська до м. Сургут
Російської Федерації, де він постійне
проживає до теперішнього часу. З того
часу батько та дід не цікавились долею
позивача та ніякої допомоги не
надавали та будь - які зв'язки між ними
були втрачені поза волею позивача. Дід
не бажав визнавати шлюб батьків
позивача, який був повторним та самого
позивача.

За правилами п.1.2 глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом Мінюсту
України від 22.02.2012р. № 296/5, при зверненні
спадкоємця у зв'язку з відкриттям
спадщини, нотаріус з'ясовує відомості,
в тому числі, щодо кола спадкоємців для
подальшого їх повідомлення про
відкриття спадщини (ст. 63 ЗУ «Про
нотаріат»).

Після відкриття спадщини, а саме після
смерті батька позивача, його дід
приховав від нотаріуса факт наявності
іншого спадкоємця першої черги,
власноручно зазначивши в заяві про
прийняття спадщини про відсутність
інших спадкоємців.

Про смерть батька та діда позивач
довідався в серпні 2012р., прибув до
України 23.09.2012р., подав заяву до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті діда та
звернувся до суду з позовом про захист
свого порушеного права, є потерпілим у
кримінальній справі за фактом
навмисного вбивства ОСОБА_6, (діда)
вирок по якій на даний час скасовано, а
справу передано на додатково
розслідування.

З спадкових справ №5/2011 та №37/2012 слідує,
що у своєї заяві від 13.01.2011р. про
прийняття спадщини після смерті сина
дід власноручно вказав про відсутність
інших спадкоємців. Проте батько
позивача був власником 1/3 та 1/6 частини
цієї квартири право власності на які в
порядку спадкування одноособово
отримав дід.

У оскаржуваному рішенні суд першої
інстанції зазначив, що з ухвали
апеляційного суду Одеської області від
14.01.2014р. слідує, що кримінальна справа
за звинуваченням ОСОБА_7, який
звинувачуються в скоєнні злочинів,
передбачених ст. ст. 115 ч.2, 187 ч.4 КК
України за фактом вбивства діда
позивача, пояснення ОСОБА_4 щодо
механізму спричинених їй тілесних
ушкоджень, її поведінки під час та
після вбивства, обставин передачі нею
грошей злочинцю тощо, є непослідовними
та суперечними, (а/с. 174-182).

Згідно ч.3 ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружж'я,
який його пережив, та батьки. Тобто
позивач після смерті батька, як і дід, з
спадкоємцем першої черги.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням
приховування дідом факту наявності
інших спадкоємців, характеру стосунків
позивача з померлими, їх окремого
проживання на значній відстані та в
різних державах, наявності перешкод
для спілкування, що виникли та існували
поза волею позивача і зумовили
несвоєчасну усвідомленість про смерть
спадкодавця, суд першої інстанції
обгрунтовано визнав поважними причини
пропуску позивачем строку прийняття
спадщини, оскільки у цій конкретній
справі вони були пов'язані з
об'єктивними та певними труднощами для
спадкоємця на вчинення дій щодо
своєчасного прийняття спадщини, і
правильно встановив йому додатковий
строк для прийняття спадщини.

Колегія суддів також погоджується і з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки свідоцтво про право на
спадщину за законом від 12.07.2011р. на ім'я
діда було видане з порушенням ст. 1261 ЦК
України, тому воно за правилами ч.1 ст.
203ЦК України є недійсним частково, а
саме у частині ? частини спадщини, а
сама спадщина у відповідності до вимог
ст. 1280 ЦК України підлягає
перерозподілу з визнанням за позивачем
права власності на спадщину на ?
частину зазначеної квартири в порядку
спадкування за законом після смерті
батька позивача.

Оскільки заповіт від 21.03.2012р. було
складено з порушенням прав позивача,
тому суд правильно визнав його
частково недійсним - в частині ?
зазначеної квартири.

Доводами апеляційної скарги висновків
суду не спростовано.

Рішення суду є правильним, воно
ухвалено у відповідності до положень
ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для
його скасування, як про це йдеться мова
у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 04 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

В.О.Панасенков