Справа № 134/526/14-ц Провадження №
22-ц/772/2226/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Глушкова В. Ф.Категорія:
47Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Луценка В.В.,
Жданкіна В.В.

при секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійної
вимоги щодо предмета спору,
Крикливецької сільської ради, про
визнання права на приватизацію
земельної ділянки без погодження меж
із суміжним землекористувачем,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Крижопільського районного
суду Вінницької області від 16 червня 2014
року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивачка
звернулась до суду із вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що є
власником житлового будинку № 71 по
вулиці Леніна в селі Крикливець
Крижопільського району Вінницької
області. З метою приватизації
земельної ділянки по вищевказаній
адресі, вона звернулася до
Крикливецької сільської ради із заявою
про надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою.
Рішенням 23 сесії 6 скликання
Крикливецької сільської ради № 178 від
22.08.2013 року позивачці був наданий такий
дозвіл. З цією метою вона звернулася до
ліцензованого приватного підприємства
«Оліком» для проведення
земельно-кадастрових робіт по
встановленню меж земельної ділянки в
натурі. Її земельна ділянка межує із
земельною ділянкою відповідача, що
знаходиться по вулиці Леніна № 69. Серед
документів, які необхідно підписати
між власниками суміжних земельних
ділянок, є акт встановлення погодження
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Проте, відповідач, як власник суміжної
земельної ділянки, безпідставно
відмовився підписувати акт погодження
зовнішньої межі земельної ділянки,
посилаючись на порушення його прав.
Дані дії відповідача перешкоджають їй
в оформленні права власності на
земельну ділянку, тому вона просила її
вимоги задовольнити.

Рішенням Крижопільського районного
суду Вінницької області від 16 червня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
ОСОБА_2 на праві власності належить
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Рішенням виконкому Крикливецької
сільської ради № 9 від 23.04.2014 року про
зміну адреси житлового будинку по
АДРЕСА_1 змінено раніше присвоєну
адресу житлового будинку АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2, на будинок №71.

Згідно рішення Крикливецької
сільської ради № 13 від 20 липня 2006 року
ОСОБА_2 для ведення особистого
селянського господарства було
виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1
площею 0,18 га.

У судовому засіданні в суді першої
інстанції представник позивача
пояснив, що позивач з метою реалізації
права на приватизацію вказаної
земельної ділянки звернулася до
приватного підприємства «Олліком» із
замовленням про виготовлення
відповідної технічної документації із
землеустрою. Вказаним підприємством
була виконана кадастрова зйомка
земельної ділянки та підготовлений акт
встановлення та погодження меж із
суміжними землекористувачами. При
цьому ОСОБА_3, який є суміжним
землекористувачем, від підписання
вказаного акту відмовився. Відмова
відповідача порушує право ОСОБА_2 на
приватизацію земельної ділянки, яка
була їй виділена.

З Технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі ОСОБА_2, що
знаходиться в АДРЕСА_1, видно, що
Крикливецькою сільською радою 22 серпня
2013 року була розглянута заява ОСОБА_2 і
рішенням № 178 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації.

28 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася із
заявою до Крикливецької сільської ради
про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі.

Ця заява ОСОБА_2 не розглянута
Крикливецькою сільською радою.

Представник третьої особи - сільський
голова в суді першої інстанції пояснив,
що рішення сільської ради ОСОБА_2 про
передачу їй у власність земельної
ділянки по АДРЕСА_1 не прийняте з тієї
причини, що відсутній підпис ОСОБА_3 як
суміжного землекористувача в акті
погодження меж землекористування.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що 25
липня 2012 року комісією було
встановлено межу між земельними
ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яку сторони
не оспорили.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, в апеляційній
скарзі просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове про
задоволення її позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
представника позивача та дослідивши її
матеріали вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
керувався наступними положеннями норм
матеріального права.

За правилами ст. 118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Рішення органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновлення межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Детально дана процедура врегульована
Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затверджена наказом Держкомзему від 18
травня 2010 року № 376.

Відповідно до п. «б» ч. 2 ст. 198 ЗК України
погодження меж із суміжними власниками
та землекористувачами здійснюється
при проведенні кадастрових зйомок,
зазвичай для відновлення меж земельних
ділянок, що вже перебувають у
користуванні особи.

Такі зйомки проводяться найчастіше в
процесі підготовки матеріалів для
приватизації або передачі в оренду
відповідної земельної ділянки.

Отже, погодження меж при кадастровій
зйомці як комплексу робіт, виконуваних
для визначення та відновлення меж
земельних ділянок, здійснюється з
метою вірного визначення меж земельної
ділянки, а не виявлення обмежень у
можливості її використання, в тому
числі з боку суміжних
землекористувачів.

Чинне законодавство України не
передбачає обов'язку землекористувача
надавати згоду на погодження меж
суміжних земельних ділянок.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду, але лише за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Позивач не надав суду доказів щодо
наявності порушеного права позивача на
приватизацію земельної ділянки діями
відповідача, а відмова відповідача у
наданні згоди позивачу на погодження
меж земельної ділянки суміжного
землекористувача, на думку суду першої
інстанції, є формою реалізації його
права.

Встановивши наведені вище обставини
справи, суд на підставі вказаних
положень норм матеріального та
процесуального права дійшов вірного
висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального
права фактично зводяться до іншого
тлумачення цих норм та твердження про
те, що суд на підставі цих норм повинен
був визнати за позивачкою право на
приватизацію земельної ділянки без
погодження меж із суміжним
землекористувачем. Однак наведених
висновків суду вони не спростовують, а
тому їх не можна визнати
обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм процесуального права
не можна визнати обґрунтованими,
оскільки скарга не містить посилань на
те, які конкретно статті ЦПК України
порушено та у чому саме ці порушення
полягають.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги і
зміст оскаржуваного судового рішення
не дають підстав для висновку про його
незаконність та необґрунтованість, а
тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення - залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити,
рішення Крижопільського районного
суду Вінницької області від 16 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.В. Луценко

В.В. Жданкін