Справа №784/156/14 09.07.2014 09.07.2014 09.07.2014
Провадження №22ц/784/1999/14
Головуючий в першій інстанції Фасій
в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Шаманської Н.О., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Свіщуку О.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу судді Врадіївського
районного суду Миколаївської області
від 28 травня 2014 року за матеріалами
позовної заяви

ОСОБА_4

до

ОСОБА_5

про захист честі, гідності, ділової
репутації, зобов'язання спростувати
недостовірну інформацію та

відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

14 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про захист
честі, гідності, ділової репутації,
зобов'язання спростувати недостовірну
інформацію та відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою судді Врадіївського районного
суд Миколаївської області від 08 травня
2013 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено
без руху на підставі ст. ст. 119, 121 ЦПК
України.

Ухвалою судді того ж суду від 28 травня
2014 року позовну заяву ОСОБА_4 повернуто
позивачу як неподану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
вищезазначену ухвалу судді скасувати
та справу направити для подальшого
розгляду до суду першої інстанції. На
думку апелянта ухвала судді є
незаконною та постановленою з
порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
суддя ухвалою від 08 травня 2014 року
залишив позовну заяву ОСОБА_4 без руху
та надав позивачу у строк п'ять днів, з
дня отримання копії даної ухвали
усунути зазначені в ній недоліки. На
його думку, позивач, в порушення вимог
пунктів 12-14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 1 від 27
лютого 2009 року «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
не зазначив в позовній заяві: відомості
щодо способу поширення інформації; не
зазначив осіб, яким така інформація
повідомлена; не встановив та не
зазначив власника веб-сайту та автора
відповідного інформаційного
матеріалу. Також позивачем не
зазначено, які його немайнові права
порушені; не зазначено обставини
спричинення моральної шкоди та не
надано доказів, що підтверджують кожну
вказану обставину. Крім того, позивачу
необхідно довести в чому полягає
підрив його ділової репутації (а.с. 15).

Ухвалою судді того ж суду від 28 травня
2014 року позовна заява ОСОБА_4 повернута
позивачу, як неподана (а.с. 17).

Між тим, такий висновок суду суперечить
вимогам процесуального закону.

За змістом ст. 119 ЦПК України позивач
сам має зазначити у позові обсяг
заявлених ним позовних вимог та
обставини, якими обґрунтовує позов, але
обсяг обґрунтувань, їх доведеність та
достатність для вирішення справи на
стадії прийняття позову судом не
вирішується.

Тобто, позивач на власний розсуд
обґрунтовує свої вимоги з викладенням
відповідних обставин та зазначенням
доказів, що підтверджують такі
обставини.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони
зобов'язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі, в ході якого суд, згідно зі ст. 130
ЦПК України, з'ясовує, якими доказами
кожна сторона буде обґрунтовувати свої
доводи чи заперечення, та встановлює
строки їх подання, вирішує питання про
витребування доказів за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, що
передбачено ст. 137 ЦПК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 7 Постанови № 2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» подання доказів
можливе на наступних стадіях
цивільного процесу, тому суд не вправі
через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

При вирішенні питання про прийняття
позовної заяви суддя перевіряє, чи має
заявник, відповідно до ст. 3 ЦПК України
право на порушення справи, чи
відповідають форма і зміст заяви
вимогам, чи дотримані правила
підсудності та чи не має інших,
встановлених законом перешкод для
порушення справи в суді.

Згідно ст. 130 ЦПК України, за
необхідністю, у попередньому судовому
засідання суд може уточнити позовні
вимоги або заперечення проти позову,
визначити факти, які необхідно
встановити для вирішення спору,
з'ясувати, які докази подані кожною
стороною, за клопотанням осіб, які
беруть участь у справі, вирішує питання
про витребування доказів.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України
суд за клопотанням позивача, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо прав
та обов'язків цивільного характеру.

Отже суд першої інстанції не врахував
цих обставин та вимог закону, а тому
прийшов до помилкового висновку, що
позовна заява не відповідає вимогам ст.
119 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала підлягає скасуванню,
а позовна заява поверненню в суд для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 311, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу судді Врадіївського районного
суду Миколаївської області від 28
травня 2014 року скасувати, а позовну
заяву повернути до того ж суду для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді