Номер провадження: 22-ц/785/3830/14
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Дрішлюк А.І., Процик М.В.,

за участю секретаря - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5, про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, та за
позовом третьої особи ОСОБА_5,
заявленим в інтересах малолітньої
ОСОБА_6, до Єгорівської сільської ради
Роздільнянського району, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, відділу ДРАЦС по
Роздільнянському району
Роздільнянського міжрайонного
управління юстиції та ОСОБА_4 про
встановлення факту батьківства та
визнання права власності на спадкове
майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014
року,

ВСТАНОВИЛА :

31.07.2013 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 звернулись до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом по 1/3 частині квартири
АДРЕСА_1 та по 1/3 частини квартири
АДРЕСА_3.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
тим, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_8,
їхньому брату, належала на праві
власності квартира АДРЕСА_1 та квартира
АДРЕСА_2. Після смерті брата відкрилася
спадщина. Відповідач ОСОБА_4 є дідом
спадкодавця по матері. Позивачі та
відповідач на підставі ст.1262 ЦК України
є спадкоємцями за законом другої черги.
У встановлений законом строк ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 звернулись до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини, але оскільки пред'явити
нотаріусу правовстановлюючі документи
на нерухоме майно не змогли, тому що
ОСОБА_4 забрав їх та навіть на запит
нотаріуса їх не надав, тому 13.07.2013 р. та
04.01.2013 р. постановами державних
нотаріусів Четвертої одеської
держнотконтори було відмовлено ОСОБА_2
та ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право
на спадщину на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 та на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_2 через ненадання нотаріусу
правовстановлюючих документів на
квартири.

В процесі розгляду справи в якості
третьої особи з самостійними вимогами
було залучено ОСОБА_5, як матір
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. До
спільного провадження було прийнято
позовну заяву ОСОБА_9, заявленої в
інтересах малолітньої ОСОБА_6, до
Єгорівської сільради Роздільнянського
району Одеської області, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, відділу ДРАЦС реєстраційної
служби по Роздільнянському району
Роздільнянського міжрайонного
управління юстиції та ОСОБА_4 про
встановлення факту батьківства ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно доньки ОСОБА_6 та
внесення змін до свідоцтва про
народження дитини в частині запису в
графі «батько», визнання недійсним
свідоцтва про народження від 22.01.2013 p.,
виданого на підставі рішення суду, яке
в подальшому було скасовано. Також
ОСОБА_9 просила визнати за ОСОБА_6 право
власності в порядку спадкування за
законом на квартиру АДРЕСА_1 та на
квартиру АДРЕСА_2.

Свої вимоги ОСОБА_9 обґрунтовувала
тим, що з січня 2006 р. по 21 серпня 2008 р.
вона проживала в цивільному шлюбі з
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5. народилась їх
спільна донька ОСОБА_6 Оскільки в
квартирі ОСОБА_8 проводились ремонтні
роботи, то вони з чоловіком проживали у
його діда ОСОБА_4 в с. Відрядіво
Роздільнянського району Одеської
області, що відноситься до Єгорівської
сільради, також у цьому селі
зареєстрована та проживала і сама
ОСОБА_9 У зв'язку з тим, що ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 спочатку перебували у
цивільному шлюбі, то запис про
народження дитини було здійснено на
підставі ч.1 ст.135 СК України. 21.08.2008 р.
між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було укладено
шлюб, ОСОБА_8 визнав своє батьківство.
Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 16.03.2011 р. шлюб
було розірвано, але і після розірвання
шлюбу ОСОБА_8 продовжував піклуватися
про доньку, надавав матеріальну
допомогу, приймав участь у вихованні
дитини. Встановлення факту батьківства
ОСОБА_8 необхідно для захисту спадкових
прав дитини ОСОБА_6. Згідно рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 25.12.2012р. ОСОБА_9
отримала свідоцтво про народження
ОСОБА_6 серії НОМЕР_1, яке було видане
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Роздільнянського
міжрайонного управління юстиції в
Одеській області 22.01.2013 р. Ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
23.05.2013 р. вказане рішення скасовано,
заяву ОСОБА_9 про встановлення факту
батьківства залишено без розгляду,
оскільки між сторонами існує спір про
право на спадщину. Так як ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 являються спадкоємцями другої
черги, то вони не мають права на
спадування за законом, тому вона
просила визнати за неповнолітньою
ОСОБА_6 право власності в порядку
спадкування за законом на спірні
квартири.

Позивачі у судовому засіданні
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та повністю заперечували проти
вимог третьої особи.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_7 та визнав позов ОСОБА_5,
вказавши, що ОСОБА_5 та його онук ОСОБА_8
знаходились в цивільному шлюбі, від
спільного проживання у них народилась
донька ОСОБА_6.

ОСОБА_9 заперечувала проти
задоволення вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_7, а
також просила задовольнити її позов.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5, заявлені в
інтересах малолітньої ОСОБА_6
задоволено частково.

Встановлено факт батьківства ОСОБА_8,
відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
зобов'язано внести зміни до актового
запису про народження №35 від 20 грудня
2007 року, складеного Єгорівською
сільською радою Роздільнянського
району Одеської області, зазначивши у
відомості про батька та вказати
батьком - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Одеси, громадянина
України.

Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності в порядку спадкування за
законом на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності в порядку спадкування за
законом на квартиру АДРЕСА_3.

В іншій частині вимог ОСОБА_5
відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
задоволенні позову до ОСОБА_4, третя
особа ОСОБА_5, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом.

Рішення суду оскаржують ОСОБА_2,
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог, а
позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_5, заявлені в інтересах доньки
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 є
батьком малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка є спадкоємицею першої
черги після його смерті.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що після смерті ОСОБА_8
відкрилась спадщина, яку прийняла
спадкоємець першої черги- його донька
ОСОБА_6, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 є спадкоємцями
другої черги.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 21 серпня 2008року. До реєстрації
шлюбу , від спільного проживання
ІНФОРМАЦІЯ_7 у них народилась донька
ОСОБА_6, яку ОСОБА_5 зареєструвала на
своє ім;я. Запис про батька дитини в
книзі реєстрації народжень учинено
згідно ч.1 ст.135 СК України.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 16 березня
2011року по справі за позовом ОСОБА_10 до
ОСОБА_8 про розірвання шлюбу
встановлено наявність у подружжя
спільної дитини - доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 помер, що
підтверджено, копією свідоцтва про
смерть, виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
м. Одесі Одеського міського управління
юстиції, про що в книзі реєстрації
смертей 17.01.2012року зроблено
відповідний актовий запис за № 575.

Згідно з вимогами ч.1 ст.130 СК України
у разі смерті чоловіка, який не
перебував у шлюбі з матір;ю дитини, факт
його батьківства може бути
встановлений за рішенням суду. Заява
про встановлення факту батьківства
приймається судом , якщо запис про
батька дитини в книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до ч.1
ст.135 СК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обгрунтовано прийшов до
висновку про встановлення факту
батьківства ОСОБА_8 відносно доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася
спадщина, яка складається із квартири
за АДРЕСА_2, яка була подарована ОСОБА_8
його батьком ОСОБА_11 11 липня 2007року та
квартири АДРЕСА_1 власником якої ОСОБА_8
став згідно свідоцтва про право
власності на житло від 07.09.1993року за №
196, виданого комерційним центром «
Пріоритет» .

08.02.2012року ОСОБА_2 звернувся до
Четвертої Одеської державної
нотконтори з заявою про прийняття
спадщини після померлого брата ОСОБА_8.

24.02.2012року ОСОБА_3 звернулась до
Четвертої Одеської державної
нотконтори з зяавою при прийняття
спадщини після померлого брата ОСОБА_8

25.05.2012року ОСОБА_4 звернувся до
Четвертої Одеської державної
нотконтори з заявою про прийняття
спадщини після померлого онука ОСОБА_8

29.11.2012року ОСОБА_5, яка діяла в
інтересах малолітньої доньки
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4, звернулася до
Четвертої державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_12
-батька малолітньої ОСОБА_6.

Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Малолітня ОСОБА_6, яка є донькою
ОСОБА_8, згідно із ст.1261 ЦК України є
спадкоємицею першої черги і відповідно
до вимог ч.3 ст.1268ЦК України прийняла
спадщину. Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
які померлому ОСОБА_8 доводяться
братом та сестрою, є спадкоємцями
другої черги згідно ст.1262 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про
визнання права власності на спадщину
за ОСОБА_6, яка є спадкоємицею першої
черги та відмовив у задоволенні позову
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є спадкомцями
другої черги.

Посилання апеляційної скарги на те,
що ОСОБА_5 не надала доказів того, що
ОСОБА_8 є батьком малолітньої доньки
ОСОБА_6 спростовуються матеріалами
даної справи та цивільної справи за
№2-10/2011 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про
розірвання шлюбу, яка була оглянута в
суді апеляційної інстанції, із якої
вбачається, що ОСОБА_8 при розгляді
справи про розірвання шлюбу тричі
особисто був сповіщений про судовий
розгляд справи, заперечень про
наявність у подружжя спільної дитини
не надав.

Також рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області від
16.03.2011року встановлено про наявність у
ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спільної дитини-
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Дане
рішення суду набрало законної сили.

При оформленні запису про батька
дитини в книзі реєстрації народжень
ОСОБА_5 вказала , що батьком ОСОБА_6 є
ОСОБА_13, тобто прізвище вказала своє,
ім;я та побатькові ОСОБА_12.

Допитанні в судовому засіданні
свідки ОСОБА_14, який тривалий час
працював с ОСОБА_8 та був сусідом,
ОСОБА_15 - мати ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_4
-дід ОСОБА_12 вказували про те, що ОСОБА_5
та ОСОБА_12 проживали у цивільному
шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_7 у них
народилась донька ОСОБА_15, яку ОСОБА_12
забирав з пологого будинку, визнавав
своєю, піклувався за дитиною, згодом
21.08.2008року ОСОБА_5 та ОСОБА_12
зареєстрували шлюб. Після розірвання
шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_12, останній
не переставав піклуватися про дитину,
провідував, надавав матеріальну
допомогу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 17 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
А.І. Дрішлюк

М.В.Процик