Справа № 464/9567/13
Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/2512/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар Гацій
І.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідачки ОСОБА_3-
ОСОБА_4 представника ОСОБА_5- ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_3
на рішення Сихівського районного суду
м. Львова від 07 лютого 2014 року у справі
за позовом Сихівської районної
адміністрації Львівської міської Ради
до ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи: ТзОВ
«ЖЕП «Стимул-Сихів», Львівська міська
рада, ОСОБА_5, ОСОБА_8, про демонтаж
самочинно встановленої металевої
огорожі та зустрічною позовною заявою
ОСОБА_7, ОСОБА_3 до Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання незаконним та скасування
розпорядження,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 07 лютого 2014
року задоволено позов Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради.

Зобов»язано ОСОБА_7 та ОСОБА_3
демонтувати самочинно встановлену
металеву огорожу згідно схеми
розташування огорож У1 на
прибудинковій території житлового
будинку АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_7, ОСОБА_3 до Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради про визнання незаконним
та скасування розпорядження
відмовлено.

Рішення суду оскаржили відповідачі
ОСОБА_7 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначають, що суд
неповно з»ясував обставини, що мають
значення для справи та ухвалив рішення
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Вказують на те, що Сихівська РА не
довела суду, що саме відповідачі є
правонаступниками померлої ОСОБА_9, яку
було зобов»язано демонтувати
самочинно влаштовану металеву
огорожу.

Зазначають, що позивач не мав права
29.08.2013 року виносити розпорядження №391
про внесення змін до розпорядження №215
від 11.05.2012 року, оскільки первинне
розпорядження було вичерпане фактом
смерті особи, яку було зобов»язано
демонтувати самовільно встановлену
огорожу.

Зазначають, що незрозумілим для них є
посилання суду на ст.376 ЦК України,
оскільки металева огорожа не є
нерухомим майном.

Вважають, що позов до них є
безпідставним, оскільки огорожу вони
не влаштовували, а відтак не повинні її
демонтовувати.

Просять скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні первісного
позову та задоволення зустрічного
позову.

Заслухавши пояснення представника
відповідачки ОСОБА_3- ОСОБА_4 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги представника
Сихівської РА Львівської міської ради
ОСОБА_2, заперечення з приводу
апеляційної скарги представника
ОСОБА_5- ОСОБА_6 , вивчивши матеріали
цивільної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що згідно свідоцтва №Г-00129
від 14.02.2002 року про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 її співвласниками є
ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Житловий будинок АДРЕСА_1 у якому
проживають відповідачі по справі
знаходиться на балансі
«Заводоуправління», а не у ТзОВ ЖЕП
«Стимул-Сихів».

Згідно пояснень ОСОБА_9, даних нею при
житті з часу поселення її у квартиру -
на початку 50-х років, прибудинкова
територія була огороджена металевою
сіткою, яка зберігається встановленою
до цього часу у тих межах, у яких вона
була.

ОСОБА_9 згідно її пояснень, зазначених у
справах №1319/7231/2012р. та №1319/7229/,2012р.
підтримувала огорожу у належному
стані, оновлювала таку покриваючи
фарбою.

16.02.2012 року на засіданні
адміністративної комісії Сихівської
РА ЛМР ОСОБА_9 було притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 340 грн. та визнано
винною у самочинному влаштуванні
вказаної огорожі на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_1.

У зв»язку з цим 11.05.2012 року Сихівською
РА ЛМР із врахуванням вказаної
адміністративної справи та протоколу
№7 від 10.04.2012 року було постановлено
розпорядження №215 про зобов»язання
ОСОБА_9 демонтувати самочинно
влаштовану металеву огорожу по
АДРЕСА_1.

Акти та попередження про демонтаж
самочинно влаштованої огорожі
направлялися не «Заводоуправлінням»
на балансі якого знаходиться будинок, а
ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» на прізвище
ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла,
співвласниками квартири залишилися
ОСОБА_7 та ОСОБА_3- відповідачі по справі
та двоє малолітніх дітей.

При житті ОСОБА_9 оскаржувала постанову
адміністративної комісії Сихівської
РА від 16.02.2012 року та розпорядження
Сихівської РА від 11.05.2012 року №215 про що
свідчать оглянуті в судовому засіданні
апеляційної інстанції справи
№1319/7231/2012р. та №1319/7229/2012р., посилаючись
на свою непричетність до встановлення
огорож.

Зазначені справи розглядом не були
завершені у зв»язку із смертю
позивачки ОСОБА_9, однак її відношення
до зазначеного вище та доводи її
невинності та непричетності до
встановлення огорожі були зрозумілими.

29.08.2013 року Сихівською РА прийнято
розпорядження №391, яким внесено зміни у
розпорядження №215 від 11.05.2012 року «Про
демонтаж самочинно встановленої
металевої огорожі на прибудинковій
території житлового будинку на АДРЕСА_1
згідно якого зобов»язано ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 демонтувати самочинно
встановлену металеву огорожу на
прибудинковій території житлового
будинку на АДРЕСА_1 …»

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із вимог ст.376
ч.1 ЦК України та вважав встановлену у
50-х роках огорожу на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_1 самочинно
встановленою ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в той час
як до адміністративної
відповідальності притягалася ОСОБА_9,
яка своєї вини не визнавала, оскаржуючи
зазначені постанови.

Окрім цього, судом не враховано, що у п.5
рішення №7-рп/2009 р. Конституційний Суд
України зазначив, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов»язані з реалізацією певних
суб»єктивних прав чи охоронюваних
законом інтересів, і суб»єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, а тому не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що
розпорядження №391 від 29.08.2013 року
Сихівської РА «Про внесення змін до
розпорядження №215 районної
адміністрації від 11.05.2012 року «Про
демонтаж самочинно встановленої
металевої огорожі на прибудинковій
території житлового будинку на
АДРЕСА_1» є протиправним.

Суду першої інстанції при вирішенні
зазначеної справи слід було врахувати,
що відповідно до ст.25 ч.4 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.
Тобто, з часу смерті ОСОБА_9 , яка була
визнана винною у встановлені огорожі і
Сихівська РА зобов»язувала таку знести
цю огорожу , заміна на інших членів
сім»ї померлої тією ж Сихівською РА до
спонукання до вчинення певних дій не
повинна бути проведена.

Колегія суддів не погоджується із
посиланням суду на порушення
відповідачами Положення про порядок
влаштування огорож у м. Львові,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради №834
від 09.09.2011 року згідно якого огорожі
земельних ділянок необхідно
влаштовувати по межі земельних
ділянок, визначених документами на
землекористування (Державним актом,
договором оренди) та на підставі
проектної документації та дозволу
органу місцевого самоврядування.

Як вбачається із поданих особисто
ОСОБА_9 позовних заяв у справах
№1319/7229/2012 та 1319/7231/2012 огорожа вже була
встановлена при поселенні ОСОБА_9 у 50-х
роках, а відтак зазначене положення не
має зворотної сили у часі.

Слід також відмітити, що окрім сім»ї
відповідачів, у будинку проживає ще
п»ять сімей. Встановлена огорожа
відділяє прибудинкову територію
цілого будинку та повинна бути в
інтересах всіх жильців. Якщо вірити
поясненням , які дала при житті ОСОБА_9
та цього не заперечила 3-я особа
представник ОСОБА_5- ОСОБА_6, що огорожа
була, але з фірточкою, а на даний час
фірточки немає,бо її замінила огорожою
ОСОБА_9, то слід зробити висновок, що
позивачем по справі Сихівською РА ЛМР
не доведено, чим порушені її права, яка,
навіть, не є балансоутримувачем
житлового будинку та чому саме
відповідачі по справі ОСОБА_7 та ОСОБА_3
повинні демонтовувати огорожу.

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
та інтереси.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. 307 ч.1п.2, ст.309 ч.1 п.3,4, ст. 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 07 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення згідно якого:

У задоволенні позову Сихівської
районної адміністрації до ОСОБА_7 ,
ОСОБА_3 з участю 3-іх осіб в і д м о в и т и
.

Зустрічний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_3
задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
№391 від 29.08.2013 року про внесення змін до
розпорядження №215 від 11.05.2012 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий :
Ю.Р.Мікуш

Судді :
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин