У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Кожух О.А., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Берегівського районного суду від 26
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

6 березня 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» звернулося в суд із
позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що 31 серпня 2006 року
між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_1
був укладений іпотечний договір №
201/7-06, у відповідності до умов якого
останній отримав кредит у сумі 200 000 грн.
зі сплатою 18 % річних за користування
кредитом з кінцевим терміном
повернення 30 серпня 2026 року.

24 травня 2007 року сторонами було
укладено Договір про внесення змін № 1
до договору про іпотечний кредит №
201/7-06 від 31 серпня 2006 року про
збільшення розміру кредиту до 250 000
гривень

З метою забезпечення виконання умов
кредитного договору 24 травня 2007 року
між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_3
і ОСОБА_4 був укладений договори
поруки, згідно якого поручитель ОСОБА_4
взяв на себе зобов'язання солідарно
відповідати з ОСОБА_3 перед Банком в
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання Позичальником зобов'язань за
вищезазначеним договором кредиту.

ПАТ «АК Промінвестбанк» 17 грудня 2012
року уклало з ТОВ «Кредитні
ініціативи» договір відступлення
права вимоги, у відповідності до якого
ПАТ «АК Промінвестбанк» відступило, а
ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло
право грошової вимоги з боржників за
вищевказаними договорами кредиту та
поруки.

Посилаючись на те, що відповідачі своїх
зобов'язань за кредитним договором та
договором поруки не виконують позивач
просив суд стягнути із них солідарно на
його користь заборгованість за
кредитним договором станом на 1 лютого
2014 року в розмірі 486183,43 грн., яка
складається з: 229774,28 гривень - тіло
кредиту; 225894,54 грн. - заборгованість по
відсоткам; 30514,51 грн. - пеня.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідачів солідарно на свою
користь 3 654 грн. 00 коп. витрат по оплаті
судового збору.

Рішенням Берегівського районного суду
від 26 травня 2014 року позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором в загальній сумі
486183,43 грн..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4
на користь позивача судовий збір у
розмірі 3654,00 грн..

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням відповідачі ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на незаконність
судового рішення із-за порушення норм
процесуального та матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, просили скасувати оскаржуване
ними рішення та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволення позовних
вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» в
повному обсязі.

Межі доводів апеляційної скарги - судом
першої інстанції невірно визначено
суму заборгованості, що підлягає
стягненню, оскільки не взято до уваги
те, що відповідачем ОСОБА_1 частково
проведено оплату погашення кредиту в
загальній сумі більше ніж 130457 грн.,
наданий позивачем розрахунок
заборгованості по кредитному договору
суперечить відомостям витягу з реєстру
позичальників, та не відповідає
дійсності. Відповідач ОСОБА_2 договору
фінансової поруки не укладав, а наданий
позивачем договір не може слугувати
належним доказом його
відповідальності та бути підставою для
солідарного стягнення суми боргу за
договором кредиту. Для підтвердження
викладених доводів, відповідачами були
заявлені клопотання про призначення
комплексної фінансово-бухгалтерської
та судово-почеркознавчої експертиз,
які судом першої інстанції
безпідставно відхилені.

Від апелянтів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
надійшли заяви про розгляд апеляційної
скарги без їх участі, в яких зазначили
про підтримання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
справу розглянуто у відсутності
нез'явившихся осіб, які повідомлені про
час і місце розгляду справи, що
вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення судової
повістки у зв'язку з чим фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось (ч. 2 ст. 197).

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтею 309 ЦПК України передбачено, що
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення або змінює рішення, якщо судом
першої інстанції порушено або
неправильно застосовано норми
матеріального або процесуального
права.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що 31 серпня 2006 року
між ПАТ «АК Промінвестбанк»
та ОСОБА_1 був укладений іпотечний
договір № 201/7-06, у відповідності до
умов якого останній отримав кредит у
сумі 200 000 грн. зі сплатою 19 % річних за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення 30 серпня 2026 року.

24 травня 2007 року сторонами було
укладено Договір № 1 про внесення змін
до договору про іпотечний кредит №
201/7-06 від 31 серпня 2006 року про
збільшення розміру кредиту до 250 000
гривень. Пункт 2.2 договору про
іпотечний кредит викладено в наступній
редакції: «За користування кредитом
встановлюється процентна ставка в
розмірі 18% річних».

Встановлено, що ПАТ «АК
Промінвестбанк» 17 грудня 2012 року
уклало із ТОВ «Кредитні ініціативи»
договір відступлення права вимоги, у
відповідності до якого ПАТ «АК
Промінвестбанк» відступило, а ТОВ
«Кредитні ініціативи» прийняло права
грошових вимог до боржників за
іпотечним договором № 201/7-06 від 31
серпня 2006 року з Додатковим договором
№ 1 від 24 травня 2007 року та договором
поруки № 183/12-07 від 24 травня 2007 року.

Згідно із наданим розрахунком
заборгованість за вказаним вище
кредитним договором станом на 1 лютого
2014 року становить суму 486183,43 грн., що
складається із: 229774,28 гривень - тіло
кредиту; 225894,54 грн. - заборгованість по
відсоткам; 30514,51 грн. - пеня.

Відповідно до ст. 556 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки, а
тому, суд правильно встановив, що
відповідно до положень ст. 554 ЦК України
останні відповідають за зобов'язаннями
як солідарні боржники.

Із матеріалів справи вбачається, що на
забезпечення виконання умов
кредитного договору № 201/7-06 від 31
серпня 2006 року, 24 травня 2007 року між
ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 був укладений договір поруки №
183/12-07.

Згідно з пунктами 1, 2 договору поруки
Поручитель ОСОБА_4 взяв на себе
зобов'язання відповідати в повному
обсязі перед Кредитором за виконання
Позичальником зобов'язань за
кредитним договором № 201/7-06
від 31 серпня 2006 року, а також всіх
додаткових угод, укладеного між
Кредитором та ОСОБА_3, за умовами якого
останній зобов'язався повернути
Кредитору до 30 серпня 2026 року кредит в
сумі 250 000 грн., відсотки за користування
ним у розмірі 18% річних, сплатити
неустойку (пеню, штрафи), а також
відшкодувати Кредитору всі збитки,
понесені ним внаслідок невиконання
Позичальником умов Кредитного
договору, у розмірі і у випадках,
передбачених Кредитним договором.
Позичальник ОСОБА_3 та Поручитель
ОСОБА_4 є солідарними боржниками перед
Кредитором та залишаються
зобов'язаними за Кредитним договором
до повного виконання своїх зобов'язань
за ними у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 вказаного Кредитного
договору у випадку невиконання
зобов'язань Позичальником у строки,
визначені Кредитним договором,
Кредитор має право звернутися з
письмовою вимогою протягом 30 днів на
адресу Поручителя.

Встановлено, що 7 лютого 2014 року позивач
надіслав відповідачам вимогу від 6
лютого 2014 року за вих. № 3108-434 про
досудове врегулювання спору, у якій
зазначив, що станом на 1 лютого 2014 року
загальна сума заборгованості
становить 486183,43 грн. і запропонував
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у строк до 30 днів з
дати отримання цієї вимоги, але не
пізніше тридцяти семи днів з моменту
відправлення цієї вимоги, достроково
повернути кредит, сплатити нараховані
проценти за користування кредитом і
нараховану неустойку.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання
за кредитним договором щодо вчасного
погашення кредиту належним чином не
виконав, що призвело до утворення
заборгованості за кредитним договором,
яку суд обґрунтовано стягнув
солідарно з боржника ОСОБА_1 та
поручителя за договором поруки ОСОБА_4
у розмірі 486183,43 грн., що складається із:
229774,28 гривень - тіло кредиту; 225894,54 грн. -
заборгованість по відсоткам; 30514,51 грн. -
пеня.

Доводи апеляційної скарги про те, що
сума заборгованості не відповідає
дійсності не заслуговують на увагу,
оскільки не підтверджені належними та
допустимими доказами.

Не можуть бути взяті до уваги й доводи
апеляційної скарги про те, що
поручитель ОСОБА_3 договору поруки не
підписував, оскільки дане питання не
було предметом розгляду в суді першої
інстанції.

В апеляційній скарзі не заявлено
клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи чи
фінансово-бухгалтерської експертизи у
задоволенні якого було відмовлено
ухвалою суду першої інстанції від 26
травня 2014 року.

Інші доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду першої
інстанції не спростовують, оскільки не
мають правового значення для вирішення
спору.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, дослідивши надані
сторонами докази, дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог позивача
про солідарне стягнення з
відповідачів заборгованості за
кредитним договором.

З огляду на викладене та на підставі ст.
308 ЦПК України апеляційну скаргу
відповідачів слід відхилити як
необгрунтовану та безпідставну й
залишити без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Берегівського районного суду
від 26 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: