Провадження № 2-3624/14 р.
У справі № 760/9537/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
місто Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Лазаренко В.В. розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
Апеляційного суду м. Києва про
спростування інформації у
встановлених судом обставинах справи, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до Апеляційного суду
м. Києва про спростування інформації у
встановлених судом обставинах справи.

Суддя, дослідивши матеріали позовної
заяви ОСОБА_1, дійшла наступного
висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
право громадян на судовий захист у
цивільному судочинстві реалізується у
відповідності з нормами
процесуального права.

Статтями 126, 129 Конституції України
встановлено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
тільки закону, вплив на них у будь-який
спосіб забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» суди
здійснюють правосуддя самостійно.
Здійснюючи правосуддя, суди є
незалежними від будь-якого незаконного
впливу. Суди здійснюють правосуддя на
основі Конституції і законів України,
забезпечуючи при цьому верховенство
права.

Згідно з частиною 1 ст.13 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в суді,
ухвалюється іменем України.

Згідно із зазначеними положенням
Конституції України судові рішення і
відповідно дії або бездіяльність судів
(суддів) з питань здійснення правосуддя
(пов`язаних іх підготовкою й розглядом
справ у судових інстанціях) можуть
оскаржуватись у визначеному порядку до
суду вищої інстанції, а не в суд першої
інстанції. Останнє порушувало б і
принцип незалежності суддів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

Таким чином, суд (суддя) як орган
(особа), що здійснює правосуддя, не
можуть бути відповідачами у цивільній
справі. Заяви, скарги, спрямовані на дії
суду при здійсненні правосуддя, не
підлягають розглядові в суді першої
інстанції, оскільки відповідно до
закону є інший механізм усунення
помилок і недоліків, допущених при
здійсненні правосуддя.

У пункті 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року № 8 "Про незалежність судової
влади" роз`яснено, що виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-якій
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
законом порядком у справі не
допускається; суди повинні відмовляти
у прийнятті позовів та заяв з таким
предметом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
122 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті провадженні справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, суд
вважає, що у відкритті провадження у
даній справі, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 126, 129 Конституції
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 13 червня 2007 року № 8
"Про незалежність судової влади",
ст.ст.122, 210, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадженні в
справі за позовом ОСОБА_1 до
Апеляційного суду м. Києва про
спростування інформації у
встановлених судом обставинах справи.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом п`яти днів з
дня отримання копії ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: