Єдиний унікальний номер 243/189/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3730/2014
Головуючий в 1 інстанції Кривошеєв Д.А.
Доповідач Дундар І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Тимченко О.О.., Смєлік С.Г

при секретарі: Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Донецьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про
виселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 березня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому вказав, що між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір. В забезпечення
виконання забов»язань укладено
договір іпотеки, згідно якого надано в
іпотеку нерухоме майно, а саме,
трикімнатна квартира за адресою
АДРЕСА_1. Відповідач свої забов»язання
за договором не виконав. 10 червня 2010
року Слов»янський міськрайонний суд
Донецької області ухвалив рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Просив виселити ОСОБА_2 з
трикімнатної квартири загальною
площею 59,60, житловою площею 34,50 кв.м., яка
розташована за адресою: м.Слов»янськ,
АДРЕСА_1.

Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 березня 2014 року виселено ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1, стягнуто судові
витрати.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким повністю відмовити в
задоволенні позову, оскільки рішення
незаконне та необґрунтоване, ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, не повно
з»ясовані усі фактичні обставини
справи, не досліджено і не надано
належної оцінки наявним в матеріалах
справи доказам: позивач не використав
встановленої договором можливості
позасудового врегулювання спору та
передчасно звернувся до суду, не
надіслав жодної письмової вимоги про
виселення.

В судове засідання сторони не
з»явились - про день та час розгляду
справи повідомлялись належним чином -
телефонограмами, які передані 26 червня
2014 року та 27 червня 2014 року та
зареєстровані в Журналі телефонограм
№1 за №№1129, 1137 відповідно, про що
свідчать тексти телефонограм та витяг
з Журналу реєстрації телефонограм №1.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 листопада 2006 року між позивачем та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 739
М-06, згідно якого надано кредит у
розмірі 17000,00 доларів США, з кінцевим
терміном повернення кредиту 10
листопада 2010 року. 10 листопада 2006 року
між позивачем та ОСОБА_3, її поручителем
ОСОБА_4 укладено договір іпотеки,
згідно якого надано в іпотеку нерухоме
майно квартира АДРЕСА_1. Рішенням
апеляційного суду Донецької області
від 17 грудня 2012 року частково змінено
рішення Слов»янського міськрайонного
суду від 23 червня 2010 року, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 154916,94 грн.,
а також звернуто стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, з наданням
позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
повноважень необхідних для здійснення
продажу. Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 вересня 2012 року ОСОБА_3 виселено з
даної квартири. ОСОБА_2 проживає та
зареєстрований в АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
підставою припинення права власності є
звернення стягнення на майно за
зобов»язанням власника. Звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців.

Але з такими висновками суду
погодитися неможливо.

На підставі ст.109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Виходячи з положень ст.39 Закону України
від 05 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку"
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя виносить
рішення про виселення мешканців за
наявності підстав, передбачених
законом, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Згідно ст.40 даного Закону
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно роз»яснень,
викладених в п.43 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39 - 40 Закону
України "Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Як виходить з матеріалів справи
після ухвалення Слов»янським
міськрайонним судом Донецької області
23 червня 2010 року рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 (арк..спр.11-12), яке частково
змінено рішенням апеляційного суду
Донецької області від 17 грудня 2012 року
(арк..спр.63-64), позивач 10 грудня 2013 року
направив на адресу відповідача вимогу
про виселення (арк.спр.13).

Але в матеріалах справи відсутні
відомості щодо отримання ОСОБА_2
зазначеної вимоги. Наявний у справі
реєстр на замовлені відправлені листи
(арк..спр.13-14) не може бути доказом
отримання, так як в ньому відсутній
підпис відповідача.

Суд на зазначені обставини справи
та вимоги законів уваги не звернув та
дійшов помилкового висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Виходячи з викладеного, суд
першої інстанції порушив норми
матеріального права, висновку суду не
відповідають обставинам справи, що є
підставою для скасування рішення з
ухваленням нового про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Слов»янського міськрайонного
суду Донецької області від 11 березня 2014
року скасувати.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк» до
ОСОБА_2 про виселення відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: