АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/8914/2014 Головуючий
у 1 - й інстанції: ВолокітінаН.Б.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

26 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенко Д.Р.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу
Шевченківського районного суду міста
Києва від 29 травня 2014 року про закриття
провадження в цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «СНТИ» про
зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 29 травня 2014 року
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СНТИ» про
зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить ухвалу Шевченківського
районного суду міста Києва від 29 травня
2014 року скасувати та направити справу
для продовження розгляду до суду 1-ї
інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду є необґрунтованою,
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що висновки суду 1-ї
інстанції про те, що ОСОБА_3 при купівлі
товару діяв як фізична-особа
підприємець, а тому даний спір підлягає
розгляду в порядку господарського
судочинства є помилковими. Закриваючи
провадження у справі, суд 1-ї інстанції
не врахував, що позивачем спірний товар
було придбано для особистого
(домашнього) використання в колі своєї
сім'ї, а не з метою його подальшого
використання в своїй підприємницькій
діяльності. Судом залишена поза увагою
та обставина, що серед переліку видів
підприємницької діяльності, якою має
право займатися позивач, як фізична
особа-підприємець, відсутній такий вид
діяльності як роздрібна торгівля. Крім
того, судом не враховано, що між ОСОБА_3,
як фізичною особою-підприємцем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СНТИ» не існує
будь-яких господарських відносин,
вирішення яких підпадає під юрисдикцію
господарських судів.

В судове засідання ОСОБА_3, представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СНТИ» не з'явились,
про день та час слухання справи судом
повідомлені у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу в їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року
ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського
районного суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СНТИ» про
зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 27.08.2013 року він придбав у
Торгівельному центрі «МЕТРО Кеш Енд
Кнрі» набір дитячого посуду, вартістю
33,32 грн., з зображенням на предметах
посуду персонажів мультиплікаційного
серіалу «Маша и Медведь». Факт
придбання набору дитячого посуду,
вартістю 33,32 грн. підтверджується
фіскальним чеком. На нижній частині
упаковки-коробки набору дитячого
посуду міститься наліпка на якій
зазначено штрих-код товару та наступна
інформація, зокрема: виробник та
постачальник Товариство з обмеженою
відповідальністю «СНТИ». Відповідно до
положень Закону України «Про захист
прав споживачів», споживачі під час
придбання, замовлення або використання
продукції, яка реалізується на
території України, для задоволення
своїх особистих потреб мають право на:
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця),
а продавець (виробник, виконавець) на
вимогу споживача зобов'язаний надати
йому документи, які підтверджують
належну якість продукції. Проте,
всупереч вимог даного Закону,
Товариство обмеженою відповідальністю
«СНТИ» не надало йому необхідної,
доступної та достовірної інформації
щодо придбаного ним набору дитячого
посуду. Тому з метою захисту своїх прав,
як споживача, змушений звернутися до
суду з позовом Товариства обмеженою
відповідальністю «СНТИ» про
зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар в судовому порядку.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 30 квітня 2014 року
відкрито провадження в цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «СНТИ»
про зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар та справу
призначено до розгляду на 29 травня 2014
року.

27 травня 2014 року на адресу
Шевченківського районного суду міста
Києва від Товариства обмеженою
відповідальністю «СНТИ» надійшло
клопотання про закриття провадження у
справі, у зв'язку з тим, що даний спір не
підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, а підлягає
розгляду в порядку господарського
судочинства, оскільки, купуючи набір
дитячого посуду, ОСОБА_3 діяв як
фізична особа-підприємець.

29 травня 2014 року Шевченківським
районним судом міста Києва було
постановлено ухвалу про закриття
провадження в цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «СНТИ» про
зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст.1, 21
ГПК України та п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України,
зазначаючи, що до позовної заяви
позивачем надано копію фіскального
чеку №000058786 від 28.08.2013 року з якого
вбачається, що покупцем товару була
фізична особа-підприємець ОСОБА_3, а
тому даний спір не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що у
разі закриття провадження у справі
повторне звернення до суду з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав
не допускається.

Відповідно до роз'яснень п.14 постанови
пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» №3 від 01.03.2013 року, спір фізичної
особи, яка має статус суб'єкта
підприємницької діяльності, у
цивільно-правових, житлових чи інших
правовідносинах, що не має ознак
господарського та не пов'язаний з
господарською діяльністю, підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору
про визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна недійсним до
цивільної чи господарської юрисдикції,
у разі виникнення такого спору між
господарським товариством і фізичною
особою, яка є приватним підприємцем,
суду належить з урахуванням змісту
договору та інших правовстановлюючих
документів з'ясувати, з використанням
якого правового статусу при укладенні
такого договору діяла фізична особа: як
фізична особа чи як фізична особа -
підприємець, а також врахувати, які
саме правовідносини між сторонами
виникли.

ОСОБА_3 має статус суб'єкта
підприємницької діяльності. Проте, зі
змісту позовної заяви та наявних в
матеріалах справи документів
вбачається, що набір дитячого посуду
позивачем було придбано для особистого
(домашнього) використання, а не з метою
його використання в своїй
підприємницькій діяльності.

Таким чином, купуючи набір дитячого
посуду ОСОБА_3 діяв як фізична особа, а
не фізична особа-підприємець, тому
правових підстав вважати, що між ОСОБА_3
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «СНТИ» виникли
правовідносини, вирішення яких
підпадає під юрисдикцію господарських
судів, немає.

Постановляючи ухвалу від 29.05.2014 року,
суд 1-ї інстанції вказаних обставин не
врахував та прийшов до помилкового
висновку про закриття провадження у
справі з підстав визначених ст.ст.1, 21
ГПК України та п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала Шевченківського
районного суду міста Києва від 29 травня
2014 року про закриття провадження в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СНТИ» про
зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар підлягає
скасуванню, а справа направленню до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 313- 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
міста Києва від 29 травня 2014 року про
закриття провадження в цивільній
справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СНТИ» про
зобов'язання надати інформацію про
реалізований товар направити до
Шевченківського районного суду міста
Києва для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: