Справа № 369/1752/14-ц
провадження 2/369/1242/14
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Вишневої міської
державної нотаріальної контори
Київської області про зобов'язання
вчинити дію, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року позивачка звернулась
до суду з даним позовом. Свої вимоги
мотивували тим, що після смерті ОСОБА_2
відкрилась спадщина на 1/3 частину
земельної ділянки по АДРЕСА_1 та на ?
частину земельної ділянки по АДРЕСА_2
Спадщину вона прийняла, оскільки у
встановлений законом строк звернулась
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Інші спадкоємці
відмовились від прийняття спадщини.
Отримати свідоцтво про право на
спадщину не може, оскільки у державних
актах на право власності на земельні
ділянки не визначені частки
співвласників. Тому в нотаріальній
конторі отримали відмову.

Просила суд зобов'язати Вишневу міську
державну нотаріальну контору видати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 1/3 частину земельної
ділянки по АДРЕСА_1 та на ? частину
земельної ділянки по АДРЕСА_2

У судове засідання позивачка не
з'явилась. Надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутність.
Позовні вимоги підтримала. Просила
задоволити позовом.

У судове засідання представник
Вишневої міської державної
нотаріальної контори Київської
області не з'явився. Про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Надіслав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено,
що 22 липня 2003 року ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 отримали державний акт
на право власності на земельну ділянку
(серія Р2 42230 №009657) площею 0,0181 га, з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2

22 липня 2003 року ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
отримали державний акт на право
власності на земельну ділянку (серія Р2
42231 №009656) площею 0,0936 га, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1

При цьому в державних актах на про
право власності на земельні ділянки не
вказані частки співвласників.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом
Вишневої міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

16 травня 2007 року ОСОБА_2 склала заповіт,
яким все своє майно заповідала ОСОБА_1
та ОСОБА_3 у рівних частках кожному.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку встановленого ст.1270 ЦК
України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
отримують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього кодексу.

У відповідності до встановленої
законом черговості у першу чергу
спадкують діти спадкодавця, той з
подружжя, хто пережив його, та батьки.

З матеріалів спадкової справи до майна
померлої ОСОБА_2 № 1802011 встановлено, що
до Вишневої міської державної
нотаріальної контори Київської
області: 20 серпня 2011 року звернулась
ОСОБА_1 із заявою про прийняття
спадщини після смерті матері; 20 серпня
2011 року звернулись ОСОБА_4 із заявою про
відмову від обов'язкової частки у
спадщині, на яку має право як
непрацездатна за віком донька
померлої; 20 серпня 2011 року звернувся
ОСОБА_3 із заявою про відмову від
прийняття спадщини за заповітом на
користь ОСОБА_1.

Інших спадкоємців судом не
встановлено.

П. 24 постанови Пленуму Верхового
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» №7 від 30
травня 2008 року передбачено, що при
розгляді цих справ слід перевіряти
наявність або відсутність спадкової
справи стосовно спадкодавця у
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність
у матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у листі Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» у
разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це
може бути підставою для відмови у
позові, а не відмови у відкритті
провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК),
закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви
без розгляду (ст. 207 ЦПК).

З матеріалів спадкової справи
встановлено, що підставою для відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом є не визначення частки
померлої ОСОБА_2 у державному акті, що
підтверджується постановою державного
нотаріуса Вишневої міської державної
нотаріальної контори №11/02-14/02-31 від 10
січня 2014 року.

У п.12 постанови Пленуму Верхового Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від 30 травня 2008
року передбачено, що за загальними
правилами частини другої статті 372
ЦК України при поділі майна, що є у
спільній сумісній власності, за
рішенням суду частка співвласника
може бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі смерті
співвласника приватизованого будинку
(квартири) частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними
(частина друга статті 370, частина друга
статті 372 ЦК). Частка померлого
співвласника не може бути змінена за
рішенням суду. Для оформлення права на
спадщину закон не вимагає рішення суду
про визначення частки спадкодавця.

Розглядаючи спори, пов'язані зі
спадкуванням частки в праві спільної
сумісної власності, необхідно
звертати увагу на те, що згідно зі
статтею 368 ЦК спільною сумісною
власністю є не лише майно, набуте
подружжям за час шлюбу, якщо інше не
встановлено договором або законом, а й
майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, якщо інше не встановлено
договором, укладеним у письмовій формі.

Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
є співвласниками, частки не визначені в
державному акті, доказів щодо
нерівності часток суду подано не було,
інших спадкоємців, які б прийняли
спадщину судом не встановлено, тому суд
приходить до висновку, що відмова
нотаріуса суперечить вимогам
цивільного кодексу, порушує права
позивача та задовольняє позовні
вимоги.Керуючись постановою Пленуму
Верхового Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30 травня 2008 року, ст.ст.370, 372, 1223-1268 ЦК
України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Зобов'язати Вишневу міську державну
нотаріальну контору Київської області
видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, -
свідоцтво про право на спадщину на ?
частину земельної ділянки площею 0,0181
га, з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 та на 1/3 частину земельної
ділянки площею 0,0936 га, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич