Справа № 345/6943/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1170/2014
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючої Горейко М.Д.

Суддів: Вакарук В.М., Бойчука
І.В.

Секретаря Гавриляк Є.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року в задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовлено у
зв'язку із пропуском строку позовної
давності.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилається на неповне
з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності без урахування положень п. 9.12.
Умов і правил надання банківських
послуг, які разом із заявою
позичальника складають договір про
надання банківських послу, договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на той же
строк. Відповідач не звертався до банку
із заявою про припинення дії договору,
у зв'язку із чим на підставі умов п. 9.12.
Умов і правил надання банківських
послуг договір не припинив свою дію, а
тому строк позовної давності не може
вважатися пропущеним.

Крім того, на думку апелянта, суд першої
інстанції допустив порушення вимог
ст.ст. 5, 10 ч. 3, 11 ч. 1, 60 ЦПК України.

З цих підстав апелянт просить рішення
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному
обсязі.

У засіданні апеляційного суду
представник апелянта підтримала
доводи скарги з наведених в ній
мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та день розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку, причину неявки суду не
повідомив.

З урахування положень ст. 305 ЦПК України
колегія суддів дійшла висновку про
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким
вимогам відповідає.

Судом першої інстанції установлено та
вбачається з матеріалів справи, що між
позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_3 існували
договірні стосунки.

10 серпня 2007 року між сторонами укладено
договір, відповідно до якого ОСОБА_3
отримав від банку кредитний ліміт на
кредитну картку в сумі 4000 грн. з базовою
процентною ставкою за кредитом 2% на
місяць на залишок заборгованості з
кінцевим терміном заборгованості, який
відповідає строку дії картки.

Факт укладення кредитного договору між
сторонами підтверджується заявою
позичальника від 10.08.2007 року,
відповідно до якої він погодився з тим,
що ця заява разом з Умовами та
правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами банку становить між
ним та банком договір про надання
банківських послуг (а.с. 8).

Відповідно до п. 6.5. Умов і правил
надання банківських послуг (а.с. 10 зв.)
позичальник зобов'язався погашати
заборгованість по кредиту, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно п. 5.4. Правил користування
платіжною карткою (а.с. 11 зв.)
позичальник зобов'язався погашати
проценти по кредиту щомісячно за
попередній місяць, а кредит - в повному
обсязі не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на платіжній картці
(в полі MONTH).

Не зважаючи на взяті на себе за
кредитним договором зобов'язання,
відповідач належним чином їх не
виконував, внаслідок чого згідно
розрахунку позивача станом на 26.11.2013
року (а.с. 4-7) за відповідачем наявна
заборгованість в загальній сумі 10670,07
грн., а саме: 3427,15 грн. - заборгованість
за кредитом, 4684,36 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
1812,37 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 250 грн. - штраф
(фіксована частина) та 496,19 грн. штраф
(процентна складова).

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у
стягненні з відповідача
заборгованості по кредитному договору,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, поважних причин пропуску
строків позовної давності суду не
наведено та судом не встановлено,
відповідач надав суду письмову заяву
про застосування наслідків спливу
строків позовної давності, тому
доцільно застосувати позовну давність
до спірних відносин сторін, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За приписами ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

З матеріалів справи, а саме заяви
позичальника від 10.08.2007 року
вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк»
оформив ОСОБА_3 кредитку «Товари у
розстрочку» (а.с. 8).

01.04.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» видав
ОСОБА_3 довідку №1377964, яка містить
відмітку працівника банку про те, що
картку заблоковано від серпня 2009 року,
картка одноразова на покупку товару,
більше нею неможливо скористатись (а.с.
50).

Як ствердив відповідач у заявленому
ним клопотанні про застосування строку
позовної давності та не заперечила в
судовому засіданні представник
позивача, картка з того часу не
продовжувалася та не відновлювалася.

Давши оцінку наведеним доказам та
доводам сторін, суд першої інстанції
вірно дійшов висновку про те, що із
закінченням строку дії платіжної
картки, тобто із серпня 2009 року, почався
перебіг строку позовної давності на
звернення позивача в суд з позовною
вимогою про стягнення з відповідача
заборгованості за договором від 10.08.2007
року, позивачем пропущено строк
позовної давності для звернення в суд
наведеним позовом, а тому в його
задоволенні слід відмовити за
пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, та не містять підстав для
скасування або зміни судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції не вправі
переоцінювати докази, які судом першої
інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази і їх не надано суду
апеляційної інстанції, що давало б
підставу для зміни чи скасування
судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що фактичні обставини справи судом
першої інстанції з'ясовано всебічно та
повно, дано їм вірну правову оцінку, а
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 08
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Вакарук В.І.

Бойчук І.В.