Єдиний унікальний номер 256/2770/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4998/2014
Головуючий в 1 інстанції Сватіков А.В.
Доповідач Жарова Ю.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2 на ухвалу
Калінінського районного суду м.
Донецька від 18 квітня 2014 року по справі
за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2 до приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за участю
третіх осіб - Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторінг
Україна» та Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
про визнання виконавчого напису
незаконним та таким, що не підлягає
виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

17.04.2014р. ОСОБА_1, в інтересах якого діє
ОСОБА_2, звернувся до суду із позовною
заявою до Приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за участю
третіх осіб ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
Управління юстиції у Донецькій області
про визнання виконавчого напису від
09.08.2013 року №6154, виданий приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
незаконним та таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвалою Калінінського районного суду
м. Донецька від 18 квітня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє
ОСОБА_2 до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за участю
третіх осіб - Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторінг
Україна» та Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
про визнання виконавчого напису
незаконним та таким, що не підлягає
виконанню - повернуто позивачу.

Позивач по справі, ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, не погодився з
ухвалою суду та подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
ставить питання про скасування ухвали
та направлення справи для розгляду до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

В обґрунтування доводів скарги
відповідач посилається на те, що судом
було неповно з'ясовано обставини
справи, а також невірно зроблений
висновок щодо підсудності.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_1, приватний нотаріус ОСОБА_3 та
представник ТОВ «ОТП Факторінг
Україна» не прибули, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про що свідчать повідомлення про
отримання судових повісток.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
письмові матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд
першої інстанції посилався на те, що
позовна заява ОСОБА_1, в інтересах якого
діє ОСОБА_2, не підсудна Калінінському
районному суду м. Донецька, оскільки
позов пред'явлено до приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки він
суперечить нормам процесуального
права.

Згідно із ст. 109 ЦПК України, позови до
фізичної особи пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
порядку місцем її перебування. Позови
до юридичних осіб пред'являються в суд
за їхнім місцезнаходженням.

Питання про підсудність справ
визначається ЦПК, зокрема: главою 1
розділу ІІІ - щодо справ позовного
провадження.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 114 ЦПК України.
Позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» виключну підсудність
встановлено для позовів, що виникають
із приводу нерухомого майна (частина
перша ст.. 114 ЦПК України). Згідно з
положеннями ст.. 181 ЦК України до
нерухомого майна належать: земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
них, переміщення яких є неможливим без
їх знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (ст.. 358 ЦК
України); про поділ нерухомого майна, що
є у спільній частковій власності та
виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367
ЦК України); про поділ нерухомого майна,
що є у спільній сумісній власності та
виділ частки із цього майна ( ст.ст. 370, 372
ЦК України); про право користування
нерухомим майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчим написом від 09.08.2013р.
запропоновано звернення стягнення на
нерухоме майно - квартиру, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто позовні вимоги ОСОБА_1 виникли з
приводу нерухомого майна.

Суд першої інстанції на зазначені
обставини уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку про повернення
позовної заяви на підставі того, що
справа не підсудна даному суду,
виходячи з вимог ч. 2 ст. 109 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції порушив порядок,
встановлений для вирішення питання
щодо відкриття провадження у справі,
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з передачею питання про
відкриття провадження у справі до суду
першої інстанції.

Крім того при подачі апеляційної
скарги апелянт не сплатив судового
збору, який необхідно було сплатити у
відповідності до положень ст.4 Закону
України «Про судовий збір», який
відповідає 0,1розміру мінімальної
заробітної плати та дорівнює - 121,80грн.

На підставі вище зазначеного з
позивача необхідно стягнути судовий
збір в сумі 121,80грн.

Керуючись ст. ст. 312, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Калінінського районного
суду м. Донецька від 18 квітня 2014 року
скасувати та передати питання щодо
відкриття провадження на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь держави
судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять
одна) гривня 80 копійок за наступними
реквізитами: код бюджетної
класифікації доходів 22030001 «Судовий
збір» (Державна судова адміністрація
України, 050"(ознака 80)), код ЕДРПОУ
апеляційного суду Донецької області
02891428, пункт 1.1; розрахунковий рахунок
0004; одержувач - державний бюджет м.
Донецьк Ворошиловський район; ЄДРПОУ -
38033949, МФО 834016, банк: ГУ ДКСУ у Донецькій
області.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді: