У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

2 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до
Полтавської центральної районної
лікарні про стягнення заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 19 листопада 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, просив
стягнути з Полтавської центральної
районної лікарні заборгованість із
заробітної плати у розмірі 5 955 грн 60
коп. за період з 1 січня 2012 року до 20
вересня 2012 року та відшкодувати
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що з 1
листопада 1995 року він працював на
посаді лікаря відділення невідкладної
допомоги Полтавської центральної
районної лікарні, а з 1 лютого 1996 року до
21 вересня 2012 року також виконував
обов'язки старшого лікаря (на правах
завідуючого відділенням). Протягом
цього часу йому щомісячно
виплачувалась надбавка за складність
та напруженість у роботі у розмірі від
20 % до 50 % посадового окладу. Наказом від
25 грудня 2012 року його було звільнено з
посади лікаря відділення невідкладної
допомоги Полтавської центральної
районної лікарні з 31 грудня 2012 року на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Наказ про переведення його з посади
старшого лікаря на посаду лікаря
виїзної бригади відділення
невідкладної медичної допомоги видано
не було, надбавка не виплачується. Він
виконував завдання своєчасно,
порушення трудового дисципліни не
допускав. Він неодноразово звертався
до головного лікаря із заявами про
встановлення йому надбавки за
складність та напруженість у роботі у
розмірі від 20 % до 50 % посадового окладу,
проте ці заяви комісією, яка була
створена головним лікарем, не
розглядалися, письмової відповіді він
не отримував.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 19 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 22 січня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, та ухвалити нове рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права судами першої та
апеляційної інстанцій не дають підстав
для скасування ухвалених судових
рішень.

Відповідно до п. 4.4 Умов оплати праці
працівників закладів установ
соціального захисту населення,
працівникам можуть установлюватися
надбавки в розмірі до 50% посадового
окладу (тарифної ставки) за високі
досягнення у праці, за виконання
особливо важливої роботи, за
складність та напруженість у роботі.

Розмір надбавки визначається
керівником закладу за рахунок і в межах
фонду заробітної плати та
відображається в розрахункових
відомостях на виплату заробітної
плати, що передбачено у пункті 1.7
зазначених Умов оплати праці.

Із урахуванням встановлених судами
першої та апеляційної інстанцій
обставин справи, позов не підлягає
задоволенню в обраний позивачем спосіб
захисту своїх цивільних прав та
інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 19 листопада 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 22 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко