Кам янсько-Дніпровський районний суд
Справа № 318/1347/14-ц
Номер провадження №6/318/40/2014
У Х В А Л А

"14" травня 2014 р.
м. Кам’янка-Дніпровська

Кам’янсько-Дніпровський районний суд
Запорізької області

у складі головуючого
судді          Капустинського М.В.

при секретарі
Бекетовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Кам’янка-Дніпровська подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Кам’янсько-Дніпровського районного
управління юстиції у Запорізькій
області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
у праві виїзду боржника – фізичної
особи ОСОБА_2 за межі України без
вилучення паспортного документа

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Кам'янсько-Дніпровського районного
управління юстиції у Запорізькій
області ОСОБА_1 звернулася з поданням
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника – фізичної особи ОСОБА_2 за
межі України без вилучення паспортного
документа, зазначаючи, що на
примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Кам’янсько-Дніпровського районного
управління юстиції Запорізької
області перебуває виконавчий лист
листа № АЄ-34 від 15.04.1997 року виданий
Кам’янсько-Дніпровським районним
судом Запорізької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання сина ОСОБА_4
24.06.1994р.н. в розмірі 1/4 частини заробітку
щомісячно.

Посилаючись на передбачений Законом
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
(надалі - Закон) захід забезпечення
виконання рішень - тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України,
державний виконавець просив подання
задовольнити.

В судове засідання державний
виконавець Сєрікова В.В. не з’явилася,
надала суду заяву про розгляд подання у
її відсутність.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що заява не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України право кожного вільно залишати
територію України може бути обмежене
лише законом.

За змістом ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцем знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця.

Із матеріалів справи вбачається, що
09.02.2007 року винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження по
стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання сина ОСОБА_4
24.06.1994р.н. в розмірі 1/4 частини заробітку
щомісячно, згідно розрахунку
заборгованість по аліментах, станом на
день повноліття дитини складає – 26 049
грн. 63 коп.

Державним виконавцем Тряпіциною А.С. у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» 09.02.2007 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, про що
повідомлено боржника у визначеному
законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст.27 Закону
державним виконавцем розпочато
примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито
наступні заходи примусового виконання
рішення, що підтверджують повноту
вчинення виконавчих дій, а саме:
направлено виклик державного
виконавця про необхідність з’явитись
до відділу для вирішення питання щодо
подальшої сплати аліментів та
з’явитися до відділу 05.09.2013 року,
боржника попереджено про кримінальну
відповідальність за злісне ухилення
від сплати аліментів за ст. 164
Кримінального кодексу України; до
реєструючих органів направлено запити
для перевірки майнового стану
боржника; згідно відповідей, які
надійшли на запити, а саме: РЦЗ –
боржниця на обліку не перебуває та
допомогу по безробіттю не отримує, ВДАІ
– транспортні засоби відсутні,
Держтехнагляд –
сільськогосподарської техніки за
боржником не знайдено; відповідно до
ст. 74 Закону, ст. 182, 195 Сімейного кодексу
України проведено розрахунок
заборгованості боржника по аліментам,
який надіслано боржникові.

20.02.2014 року до
Кам’янсько-Дніпровського РВ ГУМВС
України направлено подання
(повідомлення) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати аліментів.

20.11.2013 року складено акт державного
виконавця про не проживання боржника
за адресою с.Велика Знам’янка, вул.
К.Маркса 315.

31.03.2014 року стягувачу направлено
повідомлення щодо звернення до
правоохоронних органів з заявою про
вчинення боржником кримінального
правопорушення за ст. 164 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону, боржник
зобов’язаний:

-          Утримуватися від вчинення
дій, які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення;

-          Надавати у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
володіє спільно з іншими особами, про
рахунки у банках та інших фінансових
установах;

-          Своєчасно з’являтися за
викликом державного виконавця;

-          Письмово повідомляти
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Враховуючи викладене, рішення суду в
повній мірі не виконується, не
дивлячись на те, що державним
виконавцем вжито усіх, передбачених
чиним законодавством заходів
примусового виконання рішень, боржник
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням, що
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження, а саме:
боржник декілька разів викликався до
відділу, але з’явився лише один раз,
боржнику роз’яснено обов’язки
відповідно до Закону, але боржник них
не дотримується (утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення),
боржник не працює, але не дивлячись на
це не стоїть в Центрі зайнятості на
обліку як безробітний, згідно
розрахунку заборгованості борг станом
на 01.01.2014 року складає 7314,73 грн., при
тому, що аліменти, згідно виконавчого
документа боржник повинен сплачувати
щомісячно. В підтвердження факту
ухилення боржника від виконання своїх
зобов’язань 28.03.2014 року складено акт
державного виконавця .

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний
виконавець зобов’язаний вживати
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
знаходиться на території України
гарантується право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", визначено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон визначені у ст.6 Закону “Про
порядок виїзду з України і вїзду в
України громадян України” і пунктом 5
передбачено, що підставою для
тимчасового обмеження виїзду може бути
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на громадянина судовим
рішенням, рішенням іншого органу
(посадової особи), - до виконання
зобов'язань.

Згідно ст. 6 Закону України « Про
порядок виїзду з України та в’їзду в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема у випадках, якщо діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов’язання – до
виконання зобов’язань, або
розв’язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов’язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника – фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

За змістом наведених вище норм чинного
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи).

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника рішенням є
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
зобов'язань. У поданні державного
виконавця Кам'янсько-Дніпровського
районного управління юстиції
Запорізької області йдеться лише про
наявність боргових зобов'язань, але не
доведено факт ухилення боржника від їх
виконання.

Керуючись ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження», ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України та в’їзду в Україну
громадян України», ст.377-1 ЦПК України,
суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Кам’янсько-Дніпровського районного
управління юстиції у Запорізькій
області ОСОБА_1. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2
- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції може бути подано до
Запорізького апеляційного суду
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя

М.В.
Капустинський.