Справа № 1319/570/2012
пр.№ 2/464/4/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2014 Сихівський районний суд м. Львова
в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

за участю секретаря Причини О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_1, треті особи:
Львівське комунальне підприємство
«Новий Львів», Львівська міська рада
про виселення без надання іншого
жилого приміщення та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради,
виконавчого комітету Львівської
міської ради про визнання протиправним
рішення, визнання права користування
житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що на
обслуговуванні ЛКП «Новий Львів»
знаходиться будинок АДРЕСА_1. Даному
будинку наданий статус житлового на
підставі рішення виконкому Львівської
міської ради від 09.03.2007 року № 139.
Ухвалою Львівської міської ради від
29.03.2007 року № 721 даний будинок прийнятий
у власність територіальної громади м.
Львова. ЛКП «Новий Львів» проведено
обстеження АДРЕСА_1 та встановлено, що в
ній без реєстрації проживає ОСОБА_1
Відповідач вселився в дане жиле
приміщення та проживає в ньому без
законних на те підстав. Відповідно до
рішення громадської комісії з житлових
питань при виконавчому комітеті
Львівської міської ради по АДРЕСА_1,
прийнятому в порядку, встановленому
чинним законодавством, погоджено
укладення договору житлового найму з
ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2. Позивач
зазначав, що ОСОБА_1 був зареєстрований
в гуртожитку по АДРЕСА_1 без надання
окремої кімнати, отже йому не було
надано приміщення для відособленого
користування. Самоправне зайняття
відповідачем АДРЕСА_1 унеможливлює
реалізацію житлових прав інших
мешканців даного будинку, які
зареєстровані та проживають у ньому. На
підставі наведеного позивач просив
переселити відповідача з АДРЕСА_1 у
квартиру АДРЕСА_2 згідно з погодженням
громадської комісії з житлових питань
при виконавчому комітеті Львівської
міської ради (протокол № 32 від 10.11.2009
року).

В ході розгляду справи позивач уточнив
свої вимоги та просив суд виселити
відповідача з АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним
позовом до Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради,
виконавчого комітету Львівської
міської ради, посилаючись на те, що
громадська комісія з житлових питань
не надавала йому жодних квартир.
Квартира АДРЕСА_2 була надана йому
задовго до рішення комісії в зв'язку з
роботою на ВО «Полярон». Дана квартира
складається з двох приміщень, які мають
один вихід в загальний коридор.
Вказував, що рішення про надання
приміщення може прийняти лише
виконавчий комітет Львівської міської
ради, повноваження комісії
розповсюджуються тільки на участь у
процесі надання жилих приміщень, а не
закріплення і тим більше їх
позбавлення. Таким чином рішення
громадської комісії і дії Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради по його переселенню
суперечать вимогам ст. 19 Конституції
України. Вказував, що будинку надано
статус житлового на підставі рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради від 09.03.2007 року № 139, отже в
житловому будинку мешканцям повинні
бути надані квартири відповідно до
вимог житлового законодавства. Згідно
зі ст. 47 ЖК УРСР норма жилої площі в
Україні встановлена на рівні 13.65 м.кв.
на одну особу. Статтею 50 ЖК УРСР
визначено, що жиле приміщення, що
надається громадянам для проживання,
має бути благоустроєним стосовно до
умов даного населеного пункту,
відповідати встановленим санітарним і
технічних вимогам. Згідно з ДБН В.2.2-15-2005
«Житлові будинки. Основні положення»
розділ і додаток Б - Терміни і
визначення понять - квартира це
комплекс взаємопов'язаних приміщень,
використовуваних для проживання
однієї сім'ї різного чисельного складу
або однієї людини, який включає (як
мінімум): житлову (житлові) кімнату,
кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню
(або суміщений санвузол), передпокій,
комору чи вбудовану шафу. Йому ж за
рішенням комісії замість
благоустроєного приміщення надається
кімната площею 11,4 кв.м., яка явно не
відповідає вимогам до жилих приміщень,
які надаються громадянам, як і квартира
АДРЕСА_1 Тому вважає протиправним
розпорядження Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 25.02.2009 року № 41 в частині присвоєння
частині житлового приміщення, яке він
займає, АДРЕСА_1, оскільки він оплачує
рахунки за комунальні послуги квартири
АДРЕСА_2 З урахуванням наведеного,
позивач за зустрічним позовом просив
суд визнати протиправним рішення
громадської комісії з житлових питань
при виконавчому комітеті Львівської
міської ради від 10.11.2009 року в частині
відмови йому в укладанні договору
найму жилого приміщення; визнати за ним
право користування житловим
приміщенням площею 22 кв.м. АДРЕСА_2,
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради підтримав
первісний позов з підстав, наведених в
заяві, та просив уточнені вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Зустрічний позов не визнав та просив
відмовити в його задоволенні за
безпідставністю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний
позов не визнав та просив в його
задоволенні відмовити, зустрічний
позов підтримав та просив вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи Львівської
міської ради в судовому засіданні
первісний позов підтримав, не
заперечував проти його задоволення. В
задоволенні зустрічного позову просив
відмовити.

Представник третьої особи ЛКП «Новий
Львів» в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки не повідомив. Суд вважає за
можливе розглядати справу за
відсутності представника третьої
особи.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши та перевіривши докази у їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
необхідність задоволення позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на
обслуговуванні ЛКП «Новий Львів»
знаходиться будинок АДРЕСА_1.

Згідно з копією паспорту ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1 відповідач за первісним позовом
вселився на до гуртожитку на АДРЕСА_1 та
був прописаний у даному гуртожитку з 1985
року.

При цьому, спеціальний ордер, який є
єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу відповідно до
положень ст. 129 ЖК УРСР, відповідачем за
зустрічним позовом суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 був зареєстрований в гуртожитку
по АДРЕСА_1 без надання окремої кімнати,
отже йому не було надано приміщення для
відособленого користування.

Рішення виконкому Львівської міської
ради від 09.03.2007 року № 139 гуртожитку для
проживання сімей Виробничого
об'єднання «Полярон» на АДРЕСА_1
наданий статус житлового будинку та
запропоновано Львівській міській раді
прийняти даний будинок у власність
територіальної громади м. Львова.
Департамент житлового господарства та
інфраструктури зобов'язано укласти
договори житлового найму з мешканцями,
які зареєстровані та проживають у
даному житловому будинку.

Ухвалою Львівської міської ради від
29.03.2007 року № 721 даний будинок прийнятий
у власність територіальної громади м.
Львова.

Як встановлено судом, вказані рішення
та ухвала на даний час є чинними та не
скасовувались.

Відповідно до рішення громадської
комісії з житлових питань при
виконавчому комітеті Львівської
міської ради по АДРЕСА_1 (протокол № 32
від 10.11.2009 року) погоджено укладення
договору житлового найму ОСОБА_1 на
квартиру АДРЕСА_2 та відмовлено
заявникові у наданні АДРЕСА_1 в даному
будинку.

Згідно зі ст. 51 ЖК УPCP жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих Рад
народних депутатів надаються
громадянам виконавчим комітетом за
участю громадської комісії з житлових
питань, створюваної при виконавчому
комітеті з депутатів Рад.

Відповідно до п.п. 56, 57 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській PCP,
затверджених постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984
року № 470, жилі приміщення в будинках
житлового фонду місцевих Рад надаються
громадянам на підставі подання та за
участю громадської комісії з житлових
питань при виконавчому комітеті
міської ради.

Наведене спростовує твердження ОСОБА_1
щодо протиправності рішення
громадської комісії з житлових питань
при виконавчому комітеті Львівської
міської ради від 10.11.2009 року, оскільки
останнє прийняте в порядку,
визначеному чинним законодавством.
Відтак, вимоги позивача за зустрічним
позовом щодо скасування оскаржуваного
рішення громадської комісії з житлових
питань задоволенню не підлягають.

Суд вважає також безпідставними
твердження позивача за зустрічним
позовом щодо надання йому житлового
приміщення площею нижчою за норму
жилої площі в 13,65 кв.м., визначеної ст. 47
ЖК УРСР.

Вказана стаття встановлює розмір норми
житлової площі на одну особу. Вона
являє собою розрахунковий норматив
забезпеченості житловою площею в
громадському та державному житловому
фонді на одну особу.

Частиною 1 ст. 48 ЖК УРСР визначено, що
жиле приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України і Федерацією
професійних спілок України.

При цьому, норму жилої площі слід
відрізняти від норми надання
громадянам житлових приміщень, що
передбачена ст. 48 ЖК України. Зазначена
норма не збігається з рівнем фактичної
забезпеченості громадян житлом. Вона
може бути, за звичай, нижче цього рівня.

Згідно з п. 53 Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, і надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, жиле
приміщення надається громадянам у
межах 13,65 квадратного метра жилої площі
на одну особу, але не менше рівня
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в даному населеному
пункті.

Постановою виконкому Львівської
обласної ради народних депутатів Ради
народних депутатів і президіуму
Львівської обласної ради профспілок
від 07.01.1985 року № 24 встановлено норму
середньої забезпеченості жилої площі
на 1 мешканця у м. Львові в розмірі 8,2
кв.м.

Таким чином, ОСОБА_1 було надане жиле
приміщення - АДРЕСА_2 площею 11,4 кв.м. в
межах середньої забезпеченості жилої
площі на 1 мешканця у м. Львові.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 29.04.2011 року
№ 490 «Про завершення впорядкування
проживання мешканців у будинку
АДРЕСА_1, Сихівській районній
адміністрації делеговано повноваження
щодо завершення роботи з впорядкування
проживання мешканців у будинку
АДРЕСА_1.

Положеннями ст. 58 ЖК УРСР визначено, що
на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

Згідно з актом від 17.01.2012 року,
складеним комісією з працівників ЛКП
«Новий Львів», в квартирі АДРЕСА_1 без
реєстрації проживає ОСОБА_1

Відповідно до довідки ЛКП «Новий
Львів» від 12.01.2012 року № 90 в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб немає.

Судом встановлено, що рішення про
надання відповідачу за первісним
позовом спірної АДРЕСА_1 виконавчим
комітетом Львівської міської ради не
приймалось, ордер на вселення до даного
житлового приміщення відповідачу
також не видавався.

Відповідно до ст. 61 ЖК УPCP користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму житлового приміщення,
який укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем і наймачем, на ім'я якого
видано ордер.

Судом встановлено, що договір найму з
ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 не укладався.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, відповідачу за
первісним позовом було вручено
попередження про звільнення
самовільно зайнятої АДРЕСА_1, яке
залишено останнім без належного
реагування. В добровільному порядку
звільняти спірне житлове приміщення
відповідач відмовився.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач за первісним позовом на
даний час самоправно та без
відповідних правових підстав займає
спірне житлове приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Положеннями ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР
передбачено, що осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що первісний позов є обґрунтованим та
підлягає задоволенню. Натомість вимоги
зустрічного позову ОСОБА_1 щодо
визнання за ним права користування
житловим приміщенням АДРЕСА_1 є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Крім того, відповідно до приписів ст.ст.
15, 16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідачами за зустрічним позовом
Сихівською районною адміністрацією
Львівської міської ради та виконавчим
комітетом Львівської міської ради не
оспорюється право ОСОБА_1 на
користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_2. Відтак, дане право
позивача за зустрічним позовом не
підлягає судовому захисту і в
задоволенні вказаної частини вимог
слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
58, 61, 109, 116 Житлового кодексу України,
ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_1, треті особи: Львівське
комунальне підприємство «Новий Львів»,
Львівська міська рада про виселення
без надання іншого жилого приміщення -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради,
виконавчого комітету Львівської
міської ради про визнання протиправним
рішення, визнання права користування
житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення або отримання
його копії.

Суддя: