Справа № 369/1216/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2014 року
м.Київ

Києво-Святошинський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи
відділ Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити дію, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з даною скаргою. Свої вимоги
мотивувала тим, що 23 січня 2014 року нею
отримано постанову державного
виконавця про повернення виконавчого
документу з підстав відсутності майна
боржника. Вкаазала, що виконавцем при
здійсненні виконавчих дій не вжито
всіх передбачених законом заходів для
розшуку майна боржника. Вважає, що такі
дії виконавця неправомірними та
порушують її права.

Тому просила суд визнати дії відділу
ДВС Києво-Святошинського районного
управління юстиції щодо повернення
виконавчого документа неправомірними,
зобов'язати вчинити дії, а саме вжити
заходів щодо розшуку майна боржника
(цінних паперів), встановити їх
наявність або відсутність, вжити
заходів щодо з'ясування місця роботи,
наявності інших доходів, тощо для
встановлення дійсної
неплатоспроможності боржника або її
відсутності.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явилась.
Подала суду заяву про розгляд скарги у
її відсутність. Просила задоволити
скаргу.

У судове засідання представник відділу
ДВС Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
не з'явивсь. Про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Причини неявки суду не повідомив.
Клопотань про відкладення розгляду
справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутись до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону.

При розгляді скарги встановлено, що
Києво-Святошинським районним судом
Київської області стягнено на користь
ОСОБА_2 з ОСОБА_1 заборгованість в
розмірі 75 000 грн..

07 грудня 2009 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
видано виконавчий лист за рішенням
суду.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлюються гарантії
прав фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні: державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону.

Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановою ВП №37753329 від 14 січня 2014 року
державного виконавця Євко І.В.
повернено виконавчий лист №1-135,
виданий 07 грудня 2009 року, на підставі п.2
ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження». При цьому роз'яснено
стягувачу право на повторне
пред'явлення виконавчого документа для
виконання в строк до 14 січня 2015 року.

З поданої постанови вбачається, що
державним виконавцем були направлені
запити щодо з'ясування рухомого,
нерухомого майна.

П.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ст.387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушенні
права та свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову у
задоволенні скарги.

У постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» №6 від 07
лютого 2014 року вказано, що за
результатами розгляду скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд постановляє ухвалу, яка має
відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути допущені порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Наприклад,
суд може зобов'язати державного
виконавця або іншу посадову особу
державної виконавчої служби здійснити
певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав.

При цьому суд не має права
зобов'язувати зазначених осіб до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
про виконавче провадження можуть
здійснюватися лише державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби,
наприклад, постановити ухвалу про
зупинення виконавчого провадження у
випадках, передбачених статтями 37- 38
Закону про виконавче провадження,
проте може привести визначений
державним виконавцем строк зупинення
провадження у відповідність із законом
шляхом його скорочення (частина третя
статті 39 Закону про виконавче
провадження).

Оскільки на час розгляду скарги
представником відділу ДВС не надано
доказів щодо вжиття всіх заходів для
з'ясування майнового стану та
платоспроможності боржника, не подано
заперечень щодо доводів скарги, тому
постанова державного виконавця про
повернення виконавчого листа не може
вважатись законною та обґрунтованою, а
доводи скарги щодо неправомірності дій
та зобов'язання відділу ДВС вчинити дії
обґрунтованими, тому суд задовольняє
подану скаргу. Крім того, відповідно до
запиту суду щодо надання належним
чином завіреної копії виконавчого
провадження, отриманого 06 березня 2014
року відділом ДВС Києво-Святошинського
районного управління юстиції
Київської області, матеріали суду не
подано.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

На підставі зазначеного та керуючись
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02 квітня 2012 року, ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10
Закону України від «Про державну
службу» Постанови Пленуму ВСУ від
26.12.2003 №14, інформаційним лист Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 січня 2013 року за №24-152/0/4-13,
постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України №6 від 07
лютого 2014 року, ст. ст. 223, 368, 383-387 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2, заінтересовані особи
відділ Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити дію -
задоволити.

Визнати неправомірними дії відділу
Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
щодо повернення виконавчого листа
№1-135/09, виданий 07 грудня 2009 року
Києво-Святошинським районним судом
Київської області, на підставі п.2 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження».

Зобов'язати державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
вчинити дії щодо розшуку майна
боржника, встановлення місця роботи
боржника для встановлення
платоспроможності боржника ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич