Справа № 139/570/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря Хонькович
Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року
і мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважаючи, що фактично
шлюб існує формально і не бажаючи
підтримувати подружні стосунки,
позивач з позовом про розірвання шлюбу
звернулася до суду.

У судовому засіданні позивач
повністю підтримала заявлену позовну
вимогу і пояснила, що і чоловік і його
батьки ставили під сумнів батьківство
відповідача щодо їх дочки. З цієї
причини в липні 2013 року вона припинила
подружні стосунки з відповідачем, з тих
пір відповідач матеріально не
забезпечував сім'ю, забрав із сім'ю
«дитячі гроші» у сумі 10 тисяч гривень,
створив неможливі умови для проживання
та виховання дочки. З відповідачем
вони проживають окремо з 14 липня 2013
року, а тому вона просить не надавати
строк на примирення, оскільки це не
дасть жодного результату та просить
розірвати шлюб, залишивши їй прізвище,
отримане у шлюбі.

Відповідач позовні вимоги визнав і
пояснив, що позивач сама дала привід
для сумнівів у його батьківстві щодо
доньки, але тепер він визнає її за свою
дитину і сплачує аліменти. Не
впевнений, що зможе примиритися з
дружиною.

Розглянувши справу в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення
шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони з
14 липня 2012 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом
про народження, - що мають спільну
малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.7).

Відповідно до ст. 16 Загальної
декларації прав людини від 10 грудня 1948
року чоловіки і жінки користуються
однаковими правами щодо одруження під
час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач у позовній заяві та
судовому засіданні обґрунтувала свою
вимогу про розірвання шлюбу, а
відповідач визнав її та не заперечив
проти розірвання шлюбу. Суд не вбачає
підстав для надання сторонам строку на
примирення за обставини, що вони
обидвоє бажають припинення шлюбу і уже
тривалий час проживають окремо. А тому
вважає їх рішення виваженим і
перевіреним, що цей шлюб вичерпав своє
значення для сторін, він не відповідає
принципам встановленим законом і
суспільством для такого союзу, а тому
його необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб
(а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу
своє прізвище ОСОБА_1 змінила на
прізвище чоловіка ОСОБА_1. У судовому
засіданні позивач просила після
розірвання шлюбу залишити їй прізвище,
отримане в шлюбі.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.
16 Загальної декларації прав людини від
10 грудня 1948 року, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати
шлюб, укладений 14 липня 2012 року у
виконавчому комітеті Володіївецької
сільської ради Барського району
Вінницької області за актовим записом
№ 1 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після реєстрації розірвання
шлюбу позивачу залишити прізвище
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Вінницької області
через Мурованокуриловецький районний
суд шляхом подання в 10-денний строк з
дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________