Єдиний унікальний номер 229/5233/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4841/2014
Головуючий в 1 інстанції Панова Т.Л.
Єдиний унікальний номер 229/5233/13ц
Доповідач Курило В.П.
Номер провадження 22ц/775/4841/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Космачевської Т.В., Могутової
Н.Г.,

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 11 квітня 2014 року,
-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 11 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 неустойку за прострочення
сплати аліментів в сумі 8000 грн. та
судовий збір в сумі 229, 40 грн. В решті
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаються на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції. Зокрема вказує, що
заборгованість за прострочення сплати
аліментів становить не більше 3000 грн., а
неустойка, яка складає 30 відсотків від
суми заборгованості не більше 1000 грн.
Загальна сума заборгованості
становить не більше 4000 грн. У зв'язку з
чим, просить змінити рішення суду
першої інстанції.

В апеляційному суді ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в засідання
апеляційного суду не прибула, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином. Про причини неявки суд
не повідомила. Відповідно до частини 2
статті 305 ЦПК України неявка в судове
засідання сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи апеляційним судом. Тому
апеляційний суд розглядає справу у
відсутність позивача.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що воно
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законів.

Апеляційний суд вважає, рішення суду
першої інстанції ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законів.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у шлюбі з 1999 року по
2001 рік. Від шлюбу мають неповнолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії - НОМЕР_1 від 27 вересня
1999 року, актовий запис № 363. ОСОБА_2 є
батьком ОСОБА_3.

Постановою судді Дружківського суду
від 01 жовтня 2001 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі ?
частки щомісячно, до досягнення дитини
повноліття.

Рішенням Дружківського суду від 08
листопада 2013 року зменшено розмір
аліментів, стягнутих з відповідача за
цією постановою на користь позивача
на утримання сина - ОСОБА_3 з ? частки
до1/6 частки з усіх видів його доходів,
але не менш ніж 30 % пожиточного
мінімуму, починаючи з часу набрання
рішення суду і до досягнення дитиною
повноліття.

Згідно розрахунку державного
виконавця ВДВС Дружківського міського
управління юстиції від 25 листопада 2013
року за період з 20 вересня 2001 року по 25
листопад 2013 року борг по аліментам
складає 14 763, 47 грн.

Виходячи з цієї заборгованості
позивачем нарахована неустойка за
прострочення сплати аліментів у період
з 20.09.2001 року по 31.10.2013 року у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення,
що складає 123 205, 07 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої виходив з наступного.

Згідно розрахунку від 25.11.2013 року, який
наданий позивачем для підтвердження
суми заборгованості вбачається, що у
період 2004 року відповідач сплачував
аліменти в розмірі 100 грн., але згідно
наданих в судовому засіданні
відповідачем квитанціям, ОСОБА_1
отримувала аліменти в період з березня
по листопад 2004 року щомісячно 115 грн., що
відповідає розміру нарахованих в цей
період аліментів 114,70 грн.

Згідно розписок, які позивач надавала
начальнику Дружківського ВДВС,
вбачається, що станом на 01.08.2008року, на
01.01.2009р , на 01.01.2010р.,01.01.2011 року ОСОБА_1 по
сплаті аліментів не мала ніяких
претензій до ОСОБА_2, що на думку суду
свідчить про той факт, що на вказані
дати відповідачем ОСОБА_2 були сплачені
всі аліменти за період з вересня 2001р до
01.01.2011 року.

Позивач визнала в судовому засіданні,
що надавала зазначені розписки
державному виконавцю. Доказів, що
аліменти в цей період сплачувалися з
простроченням суду не надано.

Таким чином суд першої інстанції
вважає, що підстави для нарахування
неустойки за прострочення сплати
аліментів за період з 20 вересня 2001р по 31
грудня 2010 року відсутні.

За період з січня 2011 року по вересень 2013
року виконавцем нараховані аліменти по
середньо міській заробітній платі в
сумі 20 985,00грн, сплачено за це період
аліментів в сумі 12 900грн, таким чином
розмір заборгованості по аліментам
складає 8085грн, згідно розрахунку
державного виконавця ВДВС
Дружкіського міського управління
юстиції від 25.11.2013 р, який наданий
позивачем для обґрунтування своїх
вимог.

Відповідачем наданий в судовому
засіданні, суду першої інстанції,
розрахунок державного виконавця від
26.02.2014року, згідно якому відповідачем
за період з січня 2011р по вересень
2013року сплачено 13200грн, але з яких
підстав виконавцем зазначено, в січні -
березні 2011 року сплату аліментів в
розмірі 500грн, замість 400грн, як було
зазначено в розрахунку від 26 листопада
2013 року, відповідачем не доведено.

Тому суд першої інстанції, вважає, що в
період з січня 2011 року по вересень 2013
року відповідачем в рахунок аліментів
було сплачено 12900 грн. Доказів, що
відповідачем було сплачено аліментів в
більшому розмірі в цей період суду не
надано.

Судом першої інстанції, перевірений
розрахунок нарахування неустойки
станом на 01.11.2013 року на заборгованість
по аліментам, яка виникла у період з
січня 2011 року по вересень 2013року, суд -
вважає його правильним, таким, що
відповідає вимогам ст. 196 Сімейного
кодексу України.

Усього неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів за період з січня 2011
року по 31 жовтня 2013 року включно
складає 27 511,49грн., яку необхідно
стягнути з відповідача на користь
позивачки.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
№ З «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
суд може зменшити розмір неустойки за
весь час, прострочення сплати
аліментів з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів.

З урахуванням доводів відповідача, а
саме: наявність іншої сім'ї, де є на
утриманні неповнолітня донька ОСОБА_4,
2010 року народження, відсутність на
даний час роботи у відповідача, суд
першої інстанції дійшов висновку про
можливість зменшити розмір неустойки з
урахуванням сімейного та
матеріального стану відповідача,
відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, що не
суперечить засадам справедливості,
добросовісності, розумності та
стягнути з нього пеню на користь
позивачки в розмірі 8000 грн.

Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд погоджується з даним
висновками суду першої інстанції,
вважає їх законними та обґрунтованими.
Доводи відповідача про те, що сума
заборгованості з аліментів є меншою
нічим не підтверджені. Розрахунок
відповідача самої неустойки не
грунтується на законі. Тому підстав для
задоволення апеляційної скарги не
встановлено.

Таким чином, усі доводи апеляційної
скарги були предметом дослідження суду
першої інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Розглядаючи справу, суд повно, всебічно
і об"єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін, дав належну
правову оцінку наданим сторонами
доказам, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
правильно вирішив спір.

Рішення суду відповідає вимогам закону
і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 11 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: