Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником - ОСОБА_5, на заочне
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 4 липня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
21 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ
«Укргазбанк») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
між ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого він є та ОСОБА_4
було укладено договір іпотеки,
предметом якої є будинок АДРЕСА_1 та
земельна ділянка площею 600 кв. м, яка
розташована за зазначеною адресою.
Вказаний договір укладено у
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, укладеним 8 жовтня
2007 року між банком та товариством з
обмеженою відповідальністю «СД», за
умовами якого позичальник зобов'язаний
повернути банку кредитні кошти у
розмірі 1 млн. 500 тис. доларів США зі
сплатою 13,9 % річних.
Оскільки позичальник не виконує
зобов'язання за кредитним договором,
утворилась заборгованість у розмірі 1
млн. 500 тис. доларів США - залишок по
кредиту, заборгованість по процентам -
329 601 долар 40 центів США.

Ураховуючи наведене, позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів з
початковою ціною продажу предмету
іпотеки визначеною суб'єктом оціночної
діяльності згідно чинного
законодавства.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 4 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
21 березня 2014 року, позов ПАТ АБ
«Укргазбанк» задоволено. У рахунок
погашення заборгованості ТОВ «СД» за
кредитним договором від 8 жовтня
2007 року, що складає станом на 20 січня
2012 року 1 829 601 долар 40 центів США, що за
офіційним курсом Національного банку
України становить 14 618 149
грн 26 коп. та 1 299 378 грн 64 коп. перед АБ
«Укргазбанк», звернуто стягнення на
предмет іпотеки - нерухоме майно -
будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4
шляхом проведення прилюдних торгів з
початковою ціною продажу предметі
іпотеки визначеною суб'єктом оціночної
діяльності згідно чинного
законодавства. У рахунок погашення
заборгованості ТОВ «СД» за кредитним
договором від 8 жовтня 2007
року що складає станом на 20 січня 2012
року 1 829 601 долар 40
центів США, що за офіційним курсом
Національного банку України становить
14 618 149 грн 26 коп. та 1 299 378 грн 64 коп. перед
АБ «Укргазбанк» звернуто
стягнення на предмет іпотеки - земельну
ділянку площею 0,0600 га, що знаходиться
по АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_4
шляхом проведення прилюдних торгів з
початковою ціною продажу предметі
іпотеки визначеною суб'єктом оціночної
діяльності згідно чинного
законодавства. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_5, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позичальник, як і
майновий поручитель, ОСОБА_4, порушили
умови кредитного договору та договору
іпотеки, допустили заборгованість, яка
визначена з урахуванням вимог закону
та умов договору, а також взявши до
уваги преюдиційне рішення суду про
стягнення кредитної заборгованості з
позичальника, ТОВ «СД», яке не виконано.
Доводи касаційної скарги про порушення
судом норм процесуального права,
по-перше, не знайшли свого
підтвердження і, крім того, не є
підставами, які б тягнули за собою
безумовне скасування рішення суду.

Також судами вірно застосовані
положення ст. ст. 11, 33, 41 Закону України
«Про іпотеку».

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильного застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, відхилити.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 4 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 21 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник