Справа №534/3955/13-ц
Провадження № 2/534/290/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді
Куц Т.О.

при секретарі
Ребриній О.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представників відповідача
Тімашева А.П., Лобач О.М.,

Перовського В.І.

представника третьої особи Лотоус В.В.
Гунько О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Комсомольську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Полтавський
ГЗК» про визнання наказу незаконним,
поновлення на роботі , стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу , відшкодування середнього
заробітку за час вимушеного прогулу ,
відшкодування моральної шкоди
працівнику ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат» про
визнання наказу незаконним, поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди
працівнику, заявивши наступні вимоги:
визнати незаконним наказ № 299к від
29.11.2013 р. «Про звільнення за скороченням
штату працівників» ВАТ «Полтавський
ГЗК; поновити його на попередній роботі
- на посаді начальника бюро організації
праці та заробітної плати дробільно -
збагачувальної фабрики ВАТ
«Полтавський ГЗК»; стягнути з ВАТ
«Полтавський ГЗК» на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу; стягнути з ВАТ «Полтавський
ГЗК» на його користь відшкодування
моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначає, що був
звільнений з роботи без законної
підстави та з порушенням норм
трудового законодавства України. В
дійсності змін в організації
виробництва і праці, в результаті яких
нібито було скорочено займану ним
посаду, на ВАТ «Полтавський ГЗК» не
відбулося. Вважає, звільнення його з
роботи відбулося з порушенням норм
трудового законодавства України щодо
забезпечення зайнятості вивільнюваних
працівників.(т.1 а.с.1-2, 8-9).

Заявою від 07.04.2014 р. позивач
змінив предмет позову, заявивши
додатково до раніше заявлених
позовних вимог наступну вимогу:
визнати незаконним наказ № 1695 від
20.08.2013 р. «Про внесення змін до штатного
розкладу працівників ДЗФ» ВАТ
«Полтавський ГЗК (т.2а.с.5).

Заявами від 08.04.2014, 19.05.2014 р. та
10.06.2014 р. позивач збільшив розмір
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача на його користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно заяви про збільшення розміру
позовних вимог від 10.06.2014 р. позивач
просив стягнути з ВАТ «Полтавський
ГЗК» на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 33 033грн 03 коп. (т.2 а.с.8)

Ухвалою суду від 07.04.2014р. за
клопотанням представника позивача
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
на стороні відповідача голову
Правління ВАТ «Полтавський ГЗК» -
Лотоуса В.В.

В судовому засіданні позивач
підтримав свій позов повністю ,
посилаючись на обставини зазначені в
ньому.

В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала, просила
задовольнити позов повністю .

Представники відповідача ВАТ
«Полтавський ГЗК» Тімашев А.П.,Лобач
О.М. ,Перовський В.І. проти позову
заперечували, посилаючись на
необґрунтованість і безпідставність
вимог позивача, оскільки позивачу
пропонувались всі наявні вакансії для
працевлаштування і було дотримано всі
вимоги ,щодо порядку вивільнення
працівників згідно трудового
законодавства .

Третя особа Лотоус В.В. у судове
засідання не з'явився, його представник
Гунько О.В. в судове засідання не
з'явився, просив розглянути дану
справу у його відсутність (т.2 а.с.34,97)

Заслухавши пояснення сторін
та їх представників , дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги,
заперечення проти позову, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
обіймав посаду начальника бюро
організації праці та заробітної плати
цеху дробільно-збагачувальної фабрики
ВАТ «Полтавський ГЗК».

Правлінням ВАТ «Полтавський
ГЗК» 05.08.2013 р. (протокол № 2 т.1 а.с.36) було
прийнято рішення про зміни
організаційно-штатної структури
підрозділів дирекції з управління
персоналом та побуту, відповідно до
якого було вирішено ввести в дію з
01.12.2013р. організаційні структури ЦПО,
ДЗФ, СпУ, в яких не передбачено
наявність бюро по організації праці і
заробітної плати цеху (п. 3.1 протоколу),
доручено директору по управлінню
персоналом і побуту у строк до 30.08.2013 р.
підготувати проект наказу про
виключення з 30.11.2013 р. з організаційних
структур ЦПО, ДЗФ і СпУ бюро по
організації праці і заробітної плати
цеху та скорочення з 30.11.2013 р.
чисельності і штату бюро організації
праці і заробітної плати СпУ.

Згідно п.п.7.66.9 статуту ВАТ
«Полтавський ГЗК» (т.1 а.с.122) визначення
та затвердження організаційної
структури товариства є виключною
компетенцією Правління.

Згідно наказу відповідача № 1695
від 20.08.2013 р. «Про внесення змін у
штатний розпис працівників ДЗФ» ( т.1
а.с. 38) з 30.11.2013 р. виводиться зі штатного
розкладу ДЗФ та скорочується посада
позивача - начальника бюро організації
праці і заробітної плати цеху (робоче
місце 015). Позивач був ознайомлений з
наказом, а отже - повідомлений про
наступне скорочення його посади - 21.08.2013
р., що підтверджується записом про
ознайомлення з наказом.

Повідомленням від 30.08.2013р. за
вих. № 4626/11020 (т.1а.с.64) відповідач
повідомив профспілковий комітет ВАТ
«Полтавський ГЗК» про майбутні зміни
організаційно-штатної структури
підприємства з 01.11.2013 р., зазначивши, що
згідно протоколу засідання Правління з
01.12.2013 р. з організаційно-штатних
структур ЦПО, ДЗФ, СПУ виключається
Бюро організації праці і заробітної
плати цеху, а також скорочується
чисельність і штат працівників Бюро
організації праці і заробітної плати
цеху СПУ - 1 штатна одиниця.

Згідно наказу відповідача № 1893
від 17.09.2013 р. «Про зміни організаційної
структури » ( т.2 а.с.56) скорочувалась 1
штатна одиниця СПУ ВАТ «Полтавський
ГЗК ».

14.11.2013р. відповідач звернувся до
профспілкового комітету ВАТ
«Полтавський ГЗК» щодо отримання
згоди на звільнення ОСОБА_1

19.11.2013 р. рішенням профкому ВАТ
«Полтавський ГЗК» від 19.11.2013 р., виписка
з протоколу № 123 засідання якого
наявна в матеріалах справи ( т. 1 а.с.66-1),
надано згоду на звільнення начальника
бюро організації праці і заробітної
плати ДЗФ ОСОБА_1 по п. 1 ст. 40 КЗпП
України - скорочення штату працівників.

Відповідно до наказу № 299к від
29.11.2013 р. «Про звільнення за скороченням
штату працівників» ( т.1 а.с.67) начальник
бюро організації праці і заробітної
плати ДЗФ ВАТ «Полтавський ГЗК» ОСОБА_1
звільнений з роботи 30.11.2013 р. за п. 1 ст. 40
КЗпП України - скорочення штату
працівників. Підставами наказу про
звільнення серед іншого зазначені:
наказ № 1695 «Про внесення змін до
штатного розпису працівників ДЗФ" від
20.08.2013 р., наказ № 1893 "Про зміну
організаційної структури» від 17.09.2013 р.
( згідно якого виводилось із штатного
розпису СПУ і фактично скорочувалось
робоче місце № 3806 т.2 а.с.56) , витяг з
протоколу № 15 засідання Правління ВАТ
«Полтавський ГЗК» від 05.08.2013 р.,
повідомлення Голові профспілкового
комітету ВАТ «Полтавський ГЗК» Афоніну
С.А. 4626/11020 від 30.08.2013 р., акти засідання
комісії щодо скорочення штату
працівників №№ 1-5, вакансії ВАТ
«Полтавський ГЗК» станом на 20.08.2013 р.,
19.09.2013 р., 17.10.2013 р., 24.10.2013 р., 06.11.2013 р.,
наказ № 1697 «Про зміну складу діючої
комісії щодо скорочення чисельності та
штату працівників» від 20.08.2013 р.

З наказом № 299к від 29.11.2013 р. «Про
звільнення за скороченням штату
працівників» ОСОБА_1 був ознайомлений
29.11.2013р., що підтверджується підписом
останнього про ознайомлення з наказом

При вирішенні справи суд
виходить з наступного.

Між сторонами виникли
правовідносини, які регулюються
нормами трудового законодавства.

Згідно ст. 4 Конвенції
Міжнародної організації праці N 158 «Про
припинення трудових відносин з
ініціативи роботодавця», 1982 року,
ратифікованої постановою ВРУ № 3933-ХІІ
від 04.02.1994 р., трудові відносини з
працівниками не припиняються, якщо
тільки не має законних підстав для
такого припинення, пов'язаного із
здібностями чи поведінкою працівника
або викликаного виробничою потребою
підприємства, установи чи служби.

Відповідно до ч.1ст.40 КЗпП
України, трудовий договір укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірванні
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно зі ст.49-2 КЗпП України, про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у своїй
постанові № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів» (п. 19
постанови), розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40
КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Вирішуючи спір, суд встановив,
що у відповідача відповідно до рішення
Правління (протокол № 2 від 05.08.2013 р.)
дійсно мали місце зміни в організації
виробництва і праці, але скорочення
посади позивача не пов'язане з такими
змінами.

Як вбачається з матеріалів
справи, зміни в організації
виробництва і праці, якими
представники відповідача
обґрунтовували скорочення посади
позивача та подальше звільнення
останнього, полягали у виключенні з
організаційних структур трьох
підрозділів відповідача, а саме: ЦПО,
ДЗФ і СпУ бюро організації праці і
заробітної плати цеху, та передбачали
скорочення чисельності і штату бюро
організації праці і заробітної плати
лише одного підрозділу ВАТ
«Полтавський ГЗК» - СПУ - 1 штатна
одиниця.

Такий висновок підтверджується
випискою з протоколу № 15 засідання
Правління ВАТ «Полтавський ЗГК» (п. 3.1
рішення згідно протоколу),
повідомленням голови Правління ВАТ
«Полтавський ГЗК» на адресу Голови
профспілкового комітету ВАТ
«Полтавський ГЗК» та наказом № 1893 від
17.09.2013 р. «Про зміни організаційної
структури ».

Оскільки чинне законодавство
України передбачає можливість
скорочення чисельності або штату лише
у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, суд вважає, що
скорочення відповідачем посади
позивача та подальше його звільнення є
незаконним. За таких обставин вимоги
позивача про визнання недійсним наказу
№ 1695 від 20.08.2013 р. "Про внесення змін до
штатного розпису прцівників ДЗФ "ВАТ
"Полтавський ГЗК" є обгрунтованою.

Крім того, при вирішенні спору
суд враховує ту обставину, що
відповідачем при звільненні позивача
було допущено порушення норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника.

За змістом ст. 49-2 КЗпП України
при звільненні у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
має запропонувати працівникові усі
наявні вакантні посади на тому ж
підприємстві, в установі, організації.

Судом встановлено, що в період з
моменту попередження позивача про
наступне звільнення за скороченням
штату (21.08.2013 р.) по день видачі наказу
про звільнення позивача з роботи (29.11.2013
р.), а саме: з 02.09.2013 р. - у відповідача
були наявні вакантні посади робочих
професій на ділянці флотаційного
доведення концентрату ДОФ, введені з
02.09.2013 р., а саме: машиніст млинів
ділянки збагачення (робоче місце № 254) -
штатна чисельність 4 чол., машиніст
насосних установок ділянки збагачення
(робоче місце № 255, штатна чисельність 4
чол.), сепараторник ділянки збагачення
(робоче місце № 256, штатна чисельність 4
чол.), флотатор ділянки збагачення 5
розряду (робоче місце № 257, штатна
чисельність 4 чол.), флотатор ділянки
збагачення 4 розряду (робоче місце № 258,
штатна чисельність 4 чол.), розчиняльник
реагентів ділянки збагачення (робоче
місце № 259, штатна чисельність 4 чол.),
машиніст вентиляційної та
аспіраційної установок ділянки
збагачення (робоче місце № 260, штатна
чисельність 4 чол.) ( т.2).

Як вбачається зі змісту актів
засідання комісії щодо скорочення
штату працівників №№ 1-5, вакансій ВАТ
«Полтавський ГЗК» станом на 20.08.2013 р.,
19.09.2013 р., 17.10.2013 р., 24.10.2013 р., 06.11.2013 р.,
зазначені вакантні посади (робочі
міста №№ 254-260) не були запропоновані
відповідачем позивачеві.

Суд відхиляє доводи
представників відповідача стосовно
того, що введення змін у штатний
розклад відповідача, а саме: створення
робочих місць №№ 254-260, було перенесено
з 02.09.2013 р. на невизначений строк до
дати вводу дільниці флотаційної
доводки концентрату згідно службової
записки № 723 від 06.09.2013 р. (т.2 а.с.33),
оскільки відповідачем не надано
доказів внесення змін до штатного
розкладу на підставі такої службової
записки уповноваженою особою
відповідача. У той же час, з матеріалів
справи вбачається, що вже після
звільнення позивача уповноважена
особа відповідача - директор по
управлінню персоналом та побуту ВАТ
«Полтавський ГЗК» Бойченко О.П. на
підставі службової записки № 1043 від
27.12.2013 р. внесла зміни до штатного
розкладу, передбачивши, що робоче місце
№260 (4 штатні одиниці ) вводиться в
штатний розклад з 20.01.2014 р., а робочі
місця № 254(4 штатні одиниці ), № 255(4
штатні одиниці ), № 256(4 штатні одиниці ),
№ 257(4 штатні одиниці ), № 258(4 штатні
одиниці ), № 254(4 штатні одиниці ).

Крім того, відповідно до п.3.3
Колективного договору трудового
колективу і правління ВАТ "Полтавський
ГЗК", правління визнає , що гарантована
зайнятість - важлива умова
благополуччя робітника , і несе
відповідальність за забезпечення
стабільної зайнятості для працівників
комбінату , зокрема : проводити
підготовку і перепідготовку у відділі
підготовки кадрів , з забезпеченням
середньої заробітної плати за весь
період навчання згідно укладеному
договору, працівників , що
вивільняються в зв»язку із змінами в
організації виробництва і праці , а
також працівників , яким за висновком
МСЕК чи ВКК показана інша робота
.Підготовка та перепідготовка
здійснюється по необхідним для
комбінату професіям.( т.1 а.с.114).

Згідно наказу відповідача № 2069
від 04.10.2013 р. «Про організацію курсів»
для проходження індивідуального
теоретичного навчання за професіями:
машиніст млинів, розчиняльник
реагентів, сепараторник були
направлені слухачі ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 В подальшому згідно наказів
від 17.02.2014 зазначені особи були
прийняті на посади, введені 02.09.2013 р.
(робочі місця №№ 254-260). (т.2 а.с.58,59,
60,63,68,70,79).

За таких обставин, суд вважає, що
при звільненні позивача відповідач,
запропонувавши позивачеві не усі
наявні вакантні посади, порушив норми
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника.

За таких обставин суд дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
позивача в частині визнання незаконним
наказу № 299к від 29.11.2013 р. «Про
звільнення за скороченням штату
працівників» ВАТ «Полтавський ГЗК,
поновлення на попередній роботі - на
посаді начальника бюро організації
праці та заробітної плати дробільно -
збагачувальної фабрики ВАТ
«Полтавський ГЗК»; стягнення з ВАТ
«Полтавський ГЗК» на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 33 033грн 03 коп .

При визначенні суми середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
суд виходить з наступних розрахунків .
Враховуючи заробітну плату ОСОБА_1 за
вересень 2013р - 5505грн 44 коп. і жовтень
2013р. - 5504 грн 44 коп. (без врахування
податку з доходів фізичних осіб та
обов»язкових утримань) визначається
середньоденний заробіток шляхом
ділення заробітної плати за останніх
два місяця на кількість робочих днів у
відповідних місяцях: 5505 грн 44 коп х
2місяці : 43 дні = 256 грн 07 коп.

Кількість днів вимушеного
прогулу ОСОБА_1 складає : грудень 2013р. - 22
робочих дні ; січень 2014р. - 21 робочий
день , лютий 2014р. - 20 робочих дні ;
березень 2014р. - 20 робочих дні ; квітень
2014р. - 21 робочий день ;травень 2014 р. - 19
робочих дня ; червень 2014р. - 6 робочих
дня ; відповідно всього : 129 робочих дня
х 256 грн 07 коп = 33033 грн 03 коп.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Позивачем заявлені позовні
вимоги про стягнення з відповідача
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 100 000 грн. В обґрунтування
розміру відшкодування моральної шкоди
позивач послався на наступні
обставини: стан свого здоров'я,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, значне погіршення
матеріального стану його сім'ї, яка
складається з його дружини, двох дітей
(син навчається на денній формі
навчання ВНЗ, донька - малолітня).
Оскільки він займав керівну посаду,
внаслідок незаконного звільнення,
вважає позивач, значно знизилися його
престиж та ділова репутація.

Суд приймає до уваги доводи
позивача про те , що протиправними
діями відповідача щодо його
незаконного звільнення , йому завдано
моральних та фізичних страждань .

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України ,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення
, глибини фізичних та душевних
страждань , погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації , ступеня
вини особи, яка завдала моральної шкоди
, якщо вина є підставою для
відшкодування , а також з урахуванням
інших обставин , які мають істотне
значення.

При визначенні розміру
відшкодування моральної шкоди судом
враховано вимоги розумності і
справедливості, характер порушення
прав позивача, глибину його фізичних і
моральних страждань , а також ступінь
відповідача , який допустив зазначене
порушення КЗпП України.

Суд вважає , що заявлений розмір
моральної шкоди є непомірно великим ,
а тому , позовні вимоги в цій частині
підлягають частковому задоволенню в
сумі 5000 грн, що буде достатнім для
компенсування тих душевних страждань ,
які було пережито позивачем в зв»язку
з незаконним звільненням.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10,11,30,60,61,88,209,213-215 ЦПК
суд,

р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 299к
від 29.11.2013 р. «Про звільнення за
скорочення штату працівників» ВАТ
«Полтавський ГЗК».

Поновити ОСОБА_1 на попередній роботі
на посаді начальника бюро організації
праці та заробітної плати дробільно -
збагачувальної фабрики ВАТ
«Полтавський ГЗК» .

Стягнути з ВАТ «Полтавський ГЗК» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 33 033 грн 03
коп.

Стягнути з ВАТ «Полтавський ГЗК» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі
5000 грн.

Допустити негайне виконання
рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
один місяць в розмірі 5 505 грн 44 коп

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги .

Особи , які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення , можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.О.Куц