Справа № 740/2430/14
Провадження № 2/740/827/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м.Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд

в складі судді Куровського Ю.В.

при секретарі Ісаєнко А.М.

у відкритому судовому засіданні в
м.Ніжин розглянув цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку
АДРЕСА_1 від 10.09.2007 року, скасування
реєстрації права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
вона все своє життя присвятила
служінню Богу. Власної сім'ї не має, а у
зв'язку з похилим віком та станом
здоров'я потребує стороннього догляду
та допомоги. В житловому будинку
АДРЕСА_1, проживає одна. Відповідачку
ОСОБА_2, особисто знала давно, як
порядну людину та є її племінницею і
хрщеницею. Вона взяла на себе
зобов'язання здійснювати догляд за нею.
ОСОБА_2 пообіцяла, що буде здійснювати
за нею догляд, але для цього потрібно
укласти договір в гарантію того, що
житловий будинок після її смерті буде
належати їй.

10 вересня 2007 року між нею та ОСОБА_2 було
укладено договір дарування житлового
будинку АДРЕСА_1. Даний договір
зареєстрований в реєстрі за № 1303 та
посвідчений приватним нотаріусом
Ніжинського районного нотаріального
округу ОСОБА_3

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав їй, на
праві приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності на
житловий будинок виданого виконкомом
Вертіївської сільської ради 27 грудня
2001 року на підставі рішення № 79 від 30
листопада 2001 року.

Однак, після підписання договору
відповідачка із січня 2014 року
перестала її відвідувати, жодної
допомоги їй не надавала. Вона
неодноразово зверталася до неї, щоб
зрозуміти що стало причиною такої
поведінки, проте вона відмовлялася
навіть спілкуватися зі нею. Тоді вона
зрозуміла, що відповідачка віднеслась
до нїе недобросовісно і мала на меті
лише заволодіти її житловим будинком. З
приводу цього вона неодноразово
зверталася до Вертіївської сільської
голови ОСОБА_11.

Наміру укладати саме договір дарування
житлового будинку вона не мала, а
вважала, що укладає договір довічного
утримання. Оскільки сім'ї вона не має,
проживає одна, за станом здоров'я та за
віком потребує стороннього догляду та
допомоги, тому і звернулася до
відповідачки ОСОБА_2, щоб остання
здійснювала догляд за нею та
допомагала їй по господарству.

Жодної допомоги в догляді за
господарством та житловим будинком
відповідачка їй з січня 2014 року не
надає. Тому вона сама доглядає будинок,
поставила за власні кошти нову огорожу,
обробляє самостійно огород, продукти
харчування купує за власні кошти. На
сьогоднішній день допомогу їй надає
соціальний робітник управління
соціального захисту населення, ОСОБА_5.

Крім того вона похилого віку, часто
хворіє та потребує стороннього
догляду.

Відповідачка забрала ключі від вхідних
дверей житлового будинку в якому вона
проживає і відмовилася їх віддавати,
тому вона змушена була ставити новий
замок.

Через таке відношення до неї з боку
відповідачки вона вирішила розірвати
договір довічного утримання із-за
припинення здійснення за нею догляду
ОСОБА_2, проте їй стало відомо, що між
нею та відповідачкою був укладений
договір дарування, а не договір
довічного утримання.При укладенні
договору договір їй не читали,окулярів
вона не мала,і після підписання
договору до його змісту не
зверталась,так як відповідачка
виконувала свої обов»язки по її
утриманню і допомозі і в неї не було
ніяких до неї претензій.Після того як
відповідач припинила з нею
спілкуватись то вона дізналась,що
згідно укладеного договору відповідач
не забов»язаний її утримувати,що
вважає помилкою при укладенні
договору.Вважала,що оскільки вона
віддала будинок відповідачу то та
зобов»язана була її утримувати до
смерті.

Тому вона вимушена звернутися до суду
за захистом свого порушеного права і
просити суд визнати недійсним договір
дарування на підставі ст.229 ЦК України
як такий, що укладений під впливом
помилки.

Відповідач позовні вимоги не
визнав.Він пояснив,що вони з позивачкою
являються родичами і та їй доводиться
рідною тіткою і хрищеною
матір»ю.Позивачка являється одинокою
людиною і крім неї ближчих родичів не
має.Все своє життя вона допомагала
позивачці так як живуть поруч.Стосунки
між ними були теплі,родинні.У 2007 році
позивачка настояла на тому,що подарує
їй будинок в якому проживає і вона від
цього не відмовилась.Ніяких умов щодо
укладення договору та довічного
утримання позивачка не висловлювала,а
вона їй нічого не обіцяла.У нотаріуса
говорила,щоб зробили договір таким
чином,щоб не вигнали з будинку.З часу
укладення договору нічого не
змінилось,вона як надавала допомогу
позивачці так і надає і буде надавати.У
січні 2014 року вона вимушена була
поїхати до Києва,а тому не було змоги
надавати допопмогу позивачці.З цього
часу між ними перервались
стосунки.Вважає,що позивачка
подарувала їй будинок як племінниці та
хрищениці і не пов»язувала з якимось
зобов»язаннями.

Суд вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.10.09.2007
року між сторонами було укладено
договір дарування житлового будинку в
АДРЕСА_1, який посвідчено приватним
нотаріусом Ніжинського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 Із довідок
Вертіївської сільської ради
вбачається,що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 є
одинокою, престарілою і потребуючою
стороннього догляду та допомоги,який
здійснює соціальний працівник,
знаходиться на диспансерному обліку у
Вертіївській амбулаторії у зв»язку із
станом здоров»я. Позивачка посилається
на те, що при укладенні договору
дарування мала на меті те,що обдарована
буде за нею піклуватись до її смерті,
оскільки в той час сильно хворіла.
Оскільки відповідачка до січня 2014 року
турбувалась за нею, допомагала по
господарству то в неї не виникало
сумнівів,що це робиться у зв»язку з тим,
що був укладений такий договір.Суд
вважає,що дані доводи позивача
заслуговують на уваги оскільки із
припиненням турботи з боку відповідача
за позивачем у позивачки виникли
претензії щодо її утримання,що
свідчить про те, що воля позивача при
укладенні договору дарування будинку
була спрямована на те, щоб надати
відповідачу будинок, а взамін отримати
допомогу по її догляду до смерті, так як
являється особою похилого віку та
потребує сторонньої допомоги. Про
спрямованість такого умислу з боку
позивача вказує п.6 договору дарування
де зазначено, що у відчужуваному
будинку дарувальник - ОСОБА_1 має право
постійного проживання та користування
житловим будинком та господарськими
спорудами.Тобто,недивлячись на
відчуження будинку,позивачка
продовжувала володіти та
користуватись спірним
будинком,проводити його
ремонт,утримання, покращувати його
стан.Враховуючи вік,стан
здоров»я,обізнаність суд приходить до
висновку,що позивачка укладаючи
оспорюваний договір дарування мала на
меті укладення договору довічного
утримання. Про те,що відповідач з січня
2014 року не турбується за позивачем,не
надає належної допомоги і взагалі не
підтримує ніяких стосунків,не
заперечує і сама відповідачка. Ці
обставини також підтвердили свідки
ОСОБА_11.,ОСОБА_5,ОСОБА_7 Свідки
ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_6,ОСОБА_5,ОСО
БА_7 підтвердили факт надання з боку
відповідача позивачці допомоги по
утримання господарства,догляду за нею
до січня 2014 року.

Суд вважає,що посилання
відповідача на те,що при укладенні
договору дарування позивач мала на
меті укладення саме договору
дарування,а не якогось іншого договору
оскільки була ознайомлена з умовами
договору, договір було укладено у
відповідності з вимогами закону і вона
умови договору не порушувала,ніякі
умови щобо зобов»язань по утриманню
позивачки при укладенні договору не
обговорювались слід оцінити критично.
Договір дарування укладений у
відповідності з законом щодо письмової
форми та нотаріального посвідчення,але
воля позивачки не була направлена на
те,щоб позбутися власності і
залишитись без догляду,допомоги та
утримання з боку відповідача.Ця
помилка з боку позивача є істотною і
впливає на визнання недійсним
укладеного договору дарування
житлового будинку.Суд вважає,що
посилання відповідача на термін
позовної давності вимог не може бути
прийнято до уваги оскільки він не
просив його застосування,а також у
зв»язку з тим,що умови договору стали
порушуватись з боку відповідача з
січня 2014 року.Тому позовні вимоги
заявлені в межах строку позовної
давності.Щодо пояснень
свідка,приватного нотаріуса ОСОБА_3
щодо не роз»яснень безумовності умов
договору який укладається між
рідними,та тому,що сторони договору
наполягали на укладенні саме договору
дарування, то суд вважає,що їх слід
оцінити критично,приймаючи до уваги
вік,стан здоров»я, обставини, що
склались між сторонами договору так як
позивач прагнула відчуження будинку з
намірами щодо догляду за нею,допомоги
по господарству,утримання її з боку
відповідача,а тому помилялась в
істотних обставинах договору.

Керуючись ст.215,229,717 ЦК України,ст.213,215
ЦПК України

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування житлового
будинку АДРЕСА_1 від 10.09.2007 року
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
посвідченого приватним нотаріусом
Ніжинського нотаріального округу
ОСОБА_3 задовільнити. Визнати недійсним
договір дарування житлового будинку
АДРЕСА_1 від 10.09.2007 року укладеного між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідченого
приватним нотаріусом Ніжинського
нотаріального округу ОСОБА_3

Скасувати державну реєстрацію права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області в 10 денний строк.

Суддя
Ю.Куровський