Справа № 459/685/14
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/3263/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категоріясправи:32
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю Музики М.В. - представника
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області;

адвоката ОСОБА_4 - представника
позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 12 березня
2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області (в
подальшому - „Фонд"), у якому просив суд
стягнути з Фонду на його користь на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання, 30
000 грн.

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим,
що він з 1979 року по 30.03.2001 року працював
на ряді вугільних шахт м. Червонограда,
коли і був звільнений з роботи по п.2 ст.
40 КЗпП (по стану здоров'я). 03.05.2001 року
висновком МСЕК йому вперше було
встановлено 50 % втрати професійної
працездатності. В подальшому, а саме -
04.05.2006 року, йому було встановлено ІІІ
групу інвалідності та 55 % втрати
професійної працездатності
безтерміново (а.с. 2-6).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов частково задоволено та стягнуто
з Фонду на користь позивача на
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання 10 000 грн. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено (а.с.
40-43).

Дане рішення оскаржив позивач та Фонд.

Позивач просить рішення суду змінити
та задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі, стягнувши з
відповідача на його користь 30 000 грн.
моральної шкоди, покликаючись на його
незаконність та необгрунтованість.

Вважає, що судом не в повній мірі було
враховано те, що він 22 роки пропрацював
на шахтах ДП „Львіввугілля" у
шкідливих умовах праці, а також те, що
внаслідок отриманого ним професійного
захворювання він втратив 55 %
працездатності та став інвалідом 3
групи професійного захворювання
безтерміново (а.с. 56-58).

Фонд просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
повністю відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог,
покликаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що Фонд не є належним
відповідачем по даній справі, оскільки
первинне призначення щомісячних
страхових виплат позивачу
здійснювалося шахтою „Надія", на якій
працював позивач, а не Фондом, який лише
здійснював продовження згаданих
страхових виплат, а відтак вважає, що
відповідальність за моральну шкоду,
завдану ушкодженням здоров'я, має нести
згаданий роботодавець (а.с. 46-49).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін на підтримання
доводів поданих ними апеляційних
скарг, перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
позивача до задоволення не підлягає, а
апеляційна скарга Фонду підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 (з
відповідними змінами) "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
судам роз'яснено, що право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності.

Як стверджується матеріалами
справи, а саме - копією довідки МСЕК
серії ЛВА-2 № 006448, в результаті огляду,
який було проведено 03.05.2001 року, вперше
позивачу ОСОБА_5 встановлено стійку
втрату професійної працездатності 50 %
з 27.03.2001 року (а.с. 22).

Відповідно до статті 1 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, які затверджені
Постановою КМ України № 472 від 23.06.1993
року (далі - Правила) і які були чинними
станом на 27.03.2001 року, - на день
встановлення позивачу стійкої втрати
професійної працездатності вперше,
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну працівникові каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним трудових обов'язків, а
також за моральну шкоду, заподіяну
потерпілому власником фізичного чи
психічного впливу небезпечних або
шкідливих умов праці, несе власник
підприємства, установи і організації
або уповноважений ним орган.

З урахуванням вище наведеного, а саме -
виходячи з дати встановлення позивачу
МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності (з 27.03.2001 року), Фонд не є
належним відповідачем по даній справі.

Частиною 1 ст. 33 ЦПК України
встановлено, що суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача.

Однак, вище наведені вимоги
процесуального закону, ні позивачем, ні
судом першої інстанції дотриманими не
були, а суд апеляційної інстанції
такими правами на стадії апеляційного
розгляду справи не наділений.

З урахуванням вище наведеного
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову у задоволенні позовних вимог з
підстав порушення норм процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3 і
4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області
задовольнити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 12 березня
2014 року скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_5 у задоволенні
позовних вимог до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: