Справа № 383/775/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року Бобринецький районний
суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Бевз О.Ю.,

при секретарі - Оверченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бобринець справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на нерухоме майно,-

в с та н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно квартиру,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1
придбану на підставі договору
купівлі-продажу, укладеного 03.01.2000 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та
зареєстрованого на Українській
товарній біржі за №75898, в обгрунтування
вимог зазначає, що хоче розпордядитися
своєю квартирою, але нотаріус пояснив,
що в зв'язку з тим, що договір
купівлі-продажу укладений на товарній
біржі, вона не може офоримити угоду,
оскільки даний договір не є
правовстановлюючим документом. Після
чого позивачка звернулася до
реєстраційної служби Бобринецького
районного управління юстиції і подала
заяву про реєстрацію прав на квартиру,
але взв'язку з тим, що відсутній
оригінал правовстановлюючого
документу на квартиру державний
реєстратор відмовив в її реєстрації, що
і змусило позивачку звернутися до суду
з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_3 не з'явилися,
але останній надав до суду заяву згідно
якої позов підтримав повністю,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та попросив суд
задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, по невідомій
суду причині. Про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Українська товарна біржа, в судове
засідання не з'явилась, але як
вбачається з поштового повідомлення
відсутня адреса одержувача.

Суд, вивчивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають
враховуючи наступне.

Як вбачається із договору
купівлі-продажу від 03.01.2000 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
вбачається, що остання придбала у
ОСОБА_2 квартиру, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1. Договір був виданий в
4-ох екземплярах два з яких були надані
покупцю, один продавцю, один залишився
на збереженні Товароної біржі.

Згідно свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1 від 21.06.2008 року, після
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила своє
прізвище на ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу» від 10.12.1991
р. зі змінами й доповненнями. Угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обовязки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обовязки.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, кожна сторона зобовязана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Як вказала в своєму позові ОСОБА_1
після того як у неї виникло бажання
розпорядитися своїм майном, а саме
квартирою, договір купівлі-продажу
якої був посвідчений на Українській
товарній біржі нотаріус їй роз'яснила,
що договір посвідчений на біржі не може
вважатися правовстановлюючим
документом. В цей же час відсутнє жодне
посилання позивача про те, що нотаріус
їй відмовила впершу чергу із-за
відсутності правовстановлюючого
документу, отже договір
купівлі-продажду був у наявності
позивачки. І як зазначає далі позивач
вона звернулася до державного
реєстратора із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, але їй
було відмовлено у державній реєстрації
власності на квартиру, так як вона не
надала оригінал договору
купівлі-продажу.

З Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб
-підприємців вбачається, що
Українська товарна біржа, в якої
залишився примірник договору купівлі
продажу, зазначеного позивачкою,
відомості про ліквідацію чи
банкрутство, припинення даної
юридичної особи відсутні.

В ході судового розгляду справи,
за клопотанням представника позивача
було витребувано інвентарну справу на
квартиру, яка є предметом спору, із
даної справи вбачається наявність
оригіналу правовстановлюючого
документу, а саме договору
купівлі-продажу від 03.01.2000 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до ст.392 ЦПК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який посвідчує його право
власності.

Як вбачається з матеріалів справ
втрата ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оригіналів
договорів купівлі продажу від 03.01.2000
року, який видавався Українською
товарною біржою, не підтверджується
жодними доказами. Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не обгрунтовані
жодним чином, в позові не зазначається
про відмову останньої надати оригінал
вищевказаного договору.

Згідно Розпорядження КМ України,
від 04.02.2013, № 47-р "Деякі питання
належного функціонування системи
органів державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно", так із
основних функцій державної
реєстраційної служби вбачається, що
останні мають доступ до
інвентаризаційних справ і можуть
отримувати інформацію, яка необхідна
для реєстрації речових прав на
нерухоме майно. Оскільки із
витребуваних матеріалів
інвентаризаційної справи вбачається
наявність архівного примірнику
договору купівлі-продажу спірної
житлової квартири, за відсутності
якого державний реєстратор відмовила у
державній реєстрації, приходжу до
висновку, що у суду відсутні підстави
для визнання права власності на
житлову квартиру, так як
правовстановлюючий документ наявний в
оригіналі, і державний реєстратор має
повний доступ до даного примірника.
Крім того відповідачем у справі
зазначено матір позивачки ОСОБА_2 і між
ними не вбачається жодного спору, щодо
вказаної в позові квартири, а тому суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають, так як відповідно до ст.
392 ЦК України, на яку посилається
позивач як на підставу задоволення
позовних вимог, не знайшли свого
підтвердження, оскільки право позивача
ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 не
оспорюється, а правовстановлюючий
документ, який був у позивача, і
відповідач, є в оригіналі в органах БТІ
і у державного реєстратора наявний
доступ до вказаного
правовстановлюючого документа. Крім
того позивач не намагалася врегулювати
свої майнові права в позасудовому
порядку і не зверталася до Української
товарної біржі з проханням видатии
дублікат даного документу.

А тому враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позовачки ОСОБА_2 задоволенню не
підляють.

Судові витрати по справі вважати
фактично понесеними.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61,88,213, 214, 215, 216, 294
ЦПК України, ст.ст. 11, 392 ЦК України,-

в и р і ш и в :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
нерухоме майно, а саме на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
відмовити повністю.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Кіровоградської області, через
Бобринецький районний суд протягом 10
днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя
Бевз О.Ю.