Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника позивача об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку „Весна" Матвієнко Т.Г.,

представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 3 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку „Весна" до
ОСОБА_4 про зобов'язання розібрати
самовільне будівництво, допомогу при
проведенні перевірки, зобов'язання
укласти договір.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Рівненського
міського суду від 3 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
ОСОБА_4 розібрати у підвальному
приміщенні будинку АДРЕСА_1 стіни
добудованої кімнати та повернути
самовільно зайняту частину спільної
сумісної власності для облаштування
індивідуальних підвалів власниками
квартир, права яких було порушено.
Зобов'язано ОСОБА_4 укласти з ОСББ
„Весна" договір відносин власника
житлових приміщень та управителя. В
решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про стягнення з
відповідача на користь позивача
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач вказує
на незаконність рішення суду першої
інстанції, вважає, що воно прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, на підставі
неповноти та неправильним
встановленням обставин справи,
неповного дослідження доказів та їх
оцінці та неправильним визначенням
правовідносин сторін. Доводить, що
рішення загальних зборів ОСББ „Весна"
прийняло неправомірне рішення про
розподіл спільного майна
співвласників, яким є підвальне
приміщення, до реєстрації об'єднання, а
тому не можуть наступати правові
наслідки та обов'язки співвласників.
Вважає, що він як власник квартири №16 в
даному будинку, має право на
користування приміщеннями, що є у
спільній власності мешканців будинку,
а саме проводити реконструкцію та
добудову. Посилається на те, що на
виконання цих робіт має погодження
експлуатаційної організації та
рішення суду про право власності на
житло та самовільне будівництво. Не
заперечує щодо укладення договору з
управителем після ознайомлення з
проектом. За викладених обставин
просить рішення суду скасувати, справу
направити до суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду
представник уточнив вимоги
апеляційної скарги, відмовився в
частині направлення справи до суду
першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 2
листопада 2010 року рішенням загальних
зборів ОСББ „Весна", відповідно до
протоколу №2, розподілено між
власниками квартир будинку АДРЕСА_1,
площі підвальних приміщень в рівних
частках для облаштування та
будівництва індивідуальних підвалів.

Відповідач ОСОБА_4, який є власником
квартири АДРЕСА_1, самочинно добудував
в підвальному приміщенні додаткову
кімнату до своє однокімнатної
квартири, що знаходиться на першому
поверсі будинку, при цьому зайняв
територію підвального приміщення, що
виділено рішенням загальних зборів
мешканців будинку, для будівництва
підвалів власникам квартир №№18,20,29.
При проведенні добудови відповідач
використав приямок з підвальним
вікном, для влаштування сходів з
квартири до підвальної кімнати,
збільшивши існуючий віконний отвір в
несучій стіні будинку, порушивши
цілісність конструктивних елементів
будинку, а саме фундаменту та
капітальної стіни будинку.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, ч.2
ст.10 Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду", ст.1 Закону
України „Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" власникам
квартири у дво- або багатоквартирному
житловому будинку належать на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку, яке, у
відповідності до ч.1 ст.372 ЦК України,
може бути поділено між співвласниками
за домовленістю між ними.

Відносини між власниками приміщень і
управителем ОСББ багатоквартирного
житлового будинку регулюються
укладенням договору, у відповідності
до ст.13 Закону України „Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку", на основі Типового договору,
форму якого затверджує центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції обґрунтовано
послався на приписи ст.152 Житлового
кодексу України, за якою
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Доводами апеляційної скарги не
спростовано висновок суду першої
інстанції, що відповідач своїми діями у
переобладнанні належної йому квартири,
з порушенням цілісності
конструктивних елементів житлового
будинку, порушив права та інтереси
мешканців житлового будинку, які
представляє ОСББ „Весна", та
самовільно захопив територію
приміщення загального користування, що
виділена мешканцям будинку для
облаштування підвальних приміщень.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо
неправомочності рішенням загальних
зборів ОСББ „Весна" від 2 листопада 2011
року, за яким розподілено між
власниками квартир будинку АДРЕСА_1,
площі підвальних приміщень в рівних
частках для облаштування та
будівництва індивідуальних підвалів.

Дане рішення приймалось членами
утвореного установчими зборами
засновників ОСББ „Весна" не
оспорювалось у встановленому законом
порядку, а тому має обов'язковість для
мешканців житлового будинку, яким є
відповідач.

Посилання відповідача у
апеляційній скарзі на наявність
погодження експлуатаційної
організації на реконструкцію належної
йому квартири №16 та визнання права
власності на самовільне будівництво за
рішенням суду не підтверджено
належними та допустими доказами під
час апеляційного розгляду, а тому є
необґрунтованими та безпідставними.

Поряд з цим, колегія суддів
виходить з того, що задовольняючи
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача укласти договір з
позивачем суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо
обґрунтованості таких позовних вимог.

Виходячи з приписів ст.4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

У відповідності до ст.16 ЦК
України такого способу захисту
цивільного права як зобов'язання особи
на укладення договору не передбачено.

Позивач не ставив позовну вимогу щодо
визнання договору укладеним за умови
врегулювання з відповідачем відносин
по управлінню неподільним та загальним
майном житлового комплексу ОСББ
„Весна".

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині зобов'язання відповідача на
укладення договору підлягає
скасуванню, в решті рішення суду
прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, в повній мірі та доводами
апеляційної скарги не спростовує
правильності висновків суду, а тому
відсутні підстави для скасування в
іншій частині.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.16 ЦК України, керуючись
ст.ст.4.303,307,309,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Заочне рішенням Рівненського міського
суду від 3 грудня 2013 року в частині
зобов'язання відповідача на укладення
договору скасувати та відмовити у
задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
М.П. Григоренко

Н.М. Ковальчук