Номер провадження: 22-ц/785/4244/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Парапана В.Ф.,
Панасенкова В.О.

при секретарі - Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області на рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 28 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області про стягнення
моральної шкоди,

встановила:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до
Любашівського районного суду Одеської
області з позовом про стягнення
моральної шкоди в розмірі 220400 грн. В
обґрунтування вимог в позові вказує, що
12 серпня 2004 року працюючи охоронцем у
Дніпропетровському ЗАТ «Трест
Дніпробуд» отримав виробничу травму -
закритий перелом правої бедрової
кістки з ушкодженням судин гомілки. 11
грудня 2004 року комісією з
розслідування обставин нещасного
випадку складено Акт про нещасний
випадок на підприємстві /форма Н-1/. 15
березня 2005 року рішенням Одеської
обласної травматологічної МСЕК йому
встановлено 2 групу інвалідності на 70 %
працездатності.

В результаті виробничої травми
він відчуває фізичні та моральні
страждання, які пов'язані із
погіршенням стану здоров'я, відчуттям
безпорадності, переживань, пов'язаних
із ампутацією ноги, складною операцією,
яку йому довелося перенести після
травми, отриманої на виробництві. З
моменту отримання травми він переживає
моральні страждання, тому що ставши
інвалідом 2 групи, не може більше
працювати. Також вказуючи на те, що він
втратив 70 % професійної працездатності,
вважає, що має право на відшкодування
моральної шкоди в розмірі не менше
двохсот розмірів мінімальної
заробітної плати, установленої на день
виплати, яка складає 220400 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримав та просив
задовольнити в повному об'ємі.

Представник Фонду позов не
визнав, посилаючись на те, що вимоги
позивача є безпідставними, оскільки, на
думку представника, ОСОБА_2 повинен був
звернутися до Фонду із заявою про
відшкодування йому моральної шкоди з
додаванням відповідного висновку
медичних органів. Оскільки позивач
цього не зробив, то підстав для виплати
моральної шкоди не має.

Рішенням суду позов задоволений в
повному обсязі.

Не погодившись з вказаним
рішенням представник відповідача
подав апеляційну скаргу в якій просить
скасувати це рішення, та постановити
нове, яким в задоволені позову ОСОБА_2
відмовити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарг, судова колегія дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, за таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п.2 постанови від 18
грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення
у цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно
встановлені наступні обставини.

12 серпня 2004 року ОСОБА_2, працюючи
охоронцем у Дніпропетровському ЗАТ
«Трест Дніпробуд» отримав виробничу
травму - закритий перелом правої
бедрової кістки з ушкодженням судин
гомілки, внаслідок чого ОСОБА_2
ампутовано праву нижню кінцівку ноги.

По даному факту комісією, яка була
призначена наказом Дніпропетровського
ЗАТ «Трест Дніпробуд», було проведено
розслідування, під час якого даний
випадок був визнаний страховим,
пов'язаний з виробництвом, про що було
складено акт форми Н-1 від 11.12.2004 року
про нещасний випадок. З акту
вбачається, що 12 серпня 2004 року згідно
графіку чергувань ОСОБА_2 перебував на
324 км автодороги Київ-Одеса, з метою
охорони дорожньо-будівельної техніки,
яка знаходилася на дільниці
будівництва автодороги. Близько 20
години 30 хвилин він переходив дорогу та
на нього здійснив наїзд автомобіль, в
результаті чого ОСОБА_2 отримав тілесні
ушкодження, а водій із місця пригоди
зник /а.с.6-12/.

Рішенням МСЕК, у зв'язку з
отриманням ушкодженням здоров'я,
ОСОБА_2 була встановлена 2 група
інвалідності та встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 70
% безстроково /а.с.4-5, 31-33/.

Згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 265 від
14.10.2013 р. ОСОБА_2 за наслідком ДТП 12.08.2004
р. були спричиненні тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому великоберцової кістки правої
голені в середньої третьої із
зміщенням відломків ушкодженням судин
голені… наслідком зазначеного
перелому великоберцової кістки правої
голені, отриманого в результаті ДТП,
стала ампутація правої нижньої
кінцівки до рівня середньої третьої
бедра, що складає 65 % постійної втрати
загальної працездатності.
Вищезазначений наслідок травми,
отриманий в результаті ДТП, тягне за
собою постійну втрату професійної
працездатності в розмірі 70 %. Між
закритим переломом, який отриманий
ОСОБА_2 в результаті ДТП 12.08.2004р. та
наслідками у виді ампутації ноги є
причинний зв'язок.

Як вбачається із листа від 03.10.2012р.
№ 396 відділення виконавчої дирекції
Фонду в Ананьївському районі, 5 квітня
2005 року відділенням ВД Фонду ССНВВ у м.
Дніпропетровську, ОСОБА_2 була
призначена та сплачена одноразова
допомога в розмірі 15138,39 грн. та
щомісячна грошова сума в розмірі 163 грн.
56 коп. На підставі заяви потерпілого 06
вересня 2006 року згідно Акту
прийняття-передачі особових справ,
особова справа ОСОБА_2 була передана до
відділення ВД Фонду ССНВВ в
Ананьївському районі та ОСОБА_2 отримує
щомісячно 360 грн. 75 коп. щомісячної
страхової виплати /а.с.29-30/.

В подальшому згідно наказу Фонду
ССНВВ від 26 березня 2013р. № 148 відділення
ВД Фонду ССНВВ в Ананьївському районі
ліквідовано та його функції передано
відділенню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Любашівському районі
/а.с.121-123/.

На підставі ухвали суду по справі
була проведена судово-психологічна
експертиза та згідно висновку експерта
№ 2н від 11 лютого 2014 року, ситуація із
ДТП, яка мала місце 12 серпня 2004 р. і
спричинення тяжких тілесних ушкоджень
ОСОБА_2 є психотравмуючого для нього
життєвою ситуацією (психотравматичним
фактором). В результаті ДТП і
ушкодженням здоров'я ОСОБА_2 завдано
моральних страждань (заподіяно
маральну шкоду). Можливий грошовий
розмір компенсації завданої ОСОБА_2
моральних страждань може складати 576
МЗП, розмір яких приймається рівним
розміру мінімальної заробітної плати в
Україні, прийнятій на момент винесення
рішення судом.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що внаслідок отриманої
травми на виробництві ОСОБА_2 дійсно
заподіяно моральну шкоду, яка
виразилася в моральних стражданнях та
переживаннях, порушенні душевної
рівноваги, в зв'язку із тим, що він
отримав каліцтво, переніс фізичний
біль, йому довелося тривалий час
лікуватися, в нього змінено звичний
спосіб життя, він не може реалізувати
свої життєві та виробничі плани, має
почуття неповноцінності, настали
незворотні наслідки, оскільки йому
ампутовано нижню частину ноги та
встановлено 70% втрати професійної
працездатності безстроково та надано 2
групу інвалідності.

Враховуючи зазначені обставини,
посилання представника Фонду на
відсутність висновку медичних органів
про наявність факту заподіяння
моральної шкоди ОСОБА_2 дійсно
безпідставні.

Посилання Фонду на те, що відсутня
вина відповідача в заподіянні
моральної шкоди ОСОБА_2, суд першої
інстанції правильно не прийняв до
уваги, оскільки обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди несе
Фонд, відповідно до ч. 3 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який діяв на момент спричинення травми
позивачу.

В той же час суд в своєму рішенні
зазначив, що позивачем заявлено вимогу
про стягнення із відповідача моральної
шкоди в розмірі 220400 грн., яка є значно
меншою ніж визначив судовий експерт, а
тому, враховуючи зазначені обставини
та керуючись положенням ст.23 ЦК
України, ч. 1 ст.34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та виходячи із засад
розумності і справедливості, суд
першої інстанції дійшов висновку щодо
стягнення із відповідача на користь
позивача моральної шкоди в розмірі 220400
грн., яка на думку суду, відповідає
глибині моральних та фізичних
страждань позивача, ступеню втрати ним
професійної працездатності.

Повністю погодитися із
зазначеною судом сумою компенсації
понесеної моральної шкоди колегія
суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка діяла на час
встановлення ОСОБА_2 втрати
професійної працездатності, зазначено,
що моральна (немайнова) шкода,
заподіяна умовами виробництва, яка не
спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності,
відшкодовується Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
заявою потерпілого з викладом
характеру заподіяної моральної
(немайнової) шкоди та за поданням
відповідного висновку медичних
органів. Відшкодування здійснюється у
вигляді одноразової страхової виплати
незалежно від інших видів страхових
виплат. Сума страхової виплати за
моральну (немайнову) шкоду
визначається в судовому порядку. При
цьому сума страхової виплати не може
перевищувати двохсот розмірів
мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати,
незалежно від будь-яких інших
страхових виплат.

Відповідно до ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, які фізична особа зазнала
у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступень зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Ч. 2 ст. 1193 ЦК України передбачено,
що якщо груба необережність
потерпілого сприяла виникненню або
збільшенню шкоди, то залежно від
ступеня вини потерпілого (а в разі вини
особи, яка завдала шкоди, - також
залежно від ступеня її вини) розмір
відшкодування зменшується, якщо інше
не встановлено законом.

З акту форми Н-1 від 11.12.2004 року про
нещасний випадок вбачається, що
комісією була встановлена обоюдна вина
ОСОБА_2 - в порушенні п.п. 4.4, 4.7, 4.8, 4.10, 4-14а,
4-14б Правил дорожнього руху України та
водія невстановленого автомобіля - в
порушенні п.п. 2.3б, 2.10, 12.2, 12.3, 12.9 Правил
дорожнього руху України, що і привело
до отримання ОСОБА_2 зазначених вище
тілесних ушкоджень.

На вказану норму матеріального
права та встановлену обставину щодо
спільної вини потерпілого і водія
невстановленого автомобіля суд першої
інстанції не звернув своєї уваги та
повністю задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_2, не в повній мірі врахувавши
також засади розумності, виваженості
та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає за необхідне зменшити
суму компенсації моральної шкоди з 220 400
грн. до 70 000 грн.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 309 ч. 1 п.
1,4; ст. 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України
судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області задовольнити
частково.

Рішення Любашівського районного
суду Одеської області від 28 лютого 2014
року змінити.

Позов ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області про стягнення
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Любашівському
районі Одеської області на користь
ОСОБА_2 70 000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішення вступає в законну силу з
моменту оголошення. На рішення може
бути подана касаційна скарга протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили рішення апеляційного суду.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан