РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2014 року

Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Ванівського Ю.М.,

при секретарі
Радченко О.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за
участю третьої особи Львівської
міської ради про стягнення штрафу,
усунення перешкод у користуванні і
розпоряджанні майном та визнання права
власності, суд -

встановив:

Позивач звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_2 за участю третьої особи
Львівської міської ради про стягнення
штрафу, усунення перешкод у
користуванні і розпоряджанні майном та
визнання права власності, в якому
просить стягнути штраф та визнати
право власності на гаражний бокс
№НОМЕР_1, що знаходиться в
Обслуговуючому кооперативі «Автогараж
«Сокіл-2» за адресою: м. Львів, вул.
Каліча Гора, 28, загальною площею 19,0 кв.м.
Частка: 1/1.

В судове засідання позивач не з'явився,
проте подав заяву про розгляд справи у
його відсутності, позов із врахуванням
заяви про збільшення розміру позовних
вимог підтримує повністю та просить
позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце слухання
справи. Подав суду заяву про слухання
справи без її присутності на підставі
поданих суду доказів із врахуванням
заяви про збільшення розміру позовних
вимог. За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності відповідача.

В судове засідання представник третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмет спору: Львівської міської
ради з'явився, проти позову заперечив з
підстав недотримання адміністративної
процедури вирішення спорів
аналогічного характеру.

Заслухавши сторін, дослідивши докази,
наявні у матеріалах справи, суд
приходить до висновку про частково
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень статті 109
Цивільного процесуального кодексу
України, позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку
місцем її проживання або за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.
Позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Керуючись даною нормою процесуального
закону, оскільки місцем фактичного
проживання Відповідача у справі є
адрес: АДРЕСА_1, яка і належить
відповідачу на праві приватної
власності, що у межах територіальної
юрисдикції належить до Франківського
району м. Львова. Оскільки, позивачем
прийнято рішення звернутись за
захистом порушеного права та
охоронюваного законом інтересу за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
відповідача у межах територіальної
юрисдикції за підсудністю до
Франківського районного суду
м. Львова.

01 вересня 2013 року між - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено договір позички нерухомого
майн.

Згідно умов даного Договору 01 вересня
2013 року Позивачем передано
Відповідачу, а Відповідачем прийнято у
тимчасове безоплатне користування
приміщення гаражного боксу №НОМЕР_1, що
знаходиться в Обслуговуючому
кооперативі «Автогараж «Сокіл»-2» за
адресою: м. Львів, вул. Каліча Гора, 28,
загальною площею 19,0 кв.м.

Згідно п. 2.1. Договору, приміщення
надаються в позичку на строк до
31.12.2014 року. Строк позички може бути
змінений Позичкодавцем в
односторонньому порядку. Про зміну
строку позички Позичкодавець повинен
повідомити Користувача не пізніше як
за 30 днів до дня закінчення строку
позички.

У зв'язку з наміром Позивача
використовувати передані у позичку
приміщення для власних потреб,
Відповідача було повідомлено 20.12.2013
року про зміну строку позички,
встановленого п. 2.1. Договору. Новий
строк позички визначений до 31.06.2014 року,
про що повідомлено Відповідача у
встановлений договором термін - не
пізніше як за 30 днів до дня закінчення
строку позички.

Всупереч наведеному, 25.12.2013 року
Відповідач звернувся до Позивача з
листом, у якому відмовився передавати
приміщення у строк до 31.06.2014 року та
зазначив, що Позивач втратив своє право
власності на передані у позичку
приміщення на строк до 31.12.2014 року, а
відтак позивач не вправі вимагати
повернення з користування у строк до
31.12.2014 року.

З огляду на вище наведене, Відповідач
одноособово змінив умови договору та
чинить перешкоди позивачу в їх
використанні у власних потребах.

На вул. Каліча Гора, 28, знаходиться
Обслуговуючий кооператив «Автогараж
«Сокіл»-2». Вказаний кооператив
створений з метою управління нерухомим
майном - гаражними боксами.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення від 30.08.1999р., виданого на
підставі договору купівлі-продажу
гаражу від 27.08.1999р., власником гаражного
боксу №НОМЕР_1, що знаходиться в
автогаражному кооперативі «Сокіл»-2» є
ОСОБА_4. Однак, ОСОБА_4, починаючи з
моменту купівлі вказаного боксу, ним не
користується, на території гаражного
боксу не появляється та своїм майном не
цікавиться. Інших осіб, які б мали право
на дане нерухоме майно немає.

Починаючи з 2000 року вказаним гаражним
боксом користується ОСОБА_1, де і
залишає належний їй на праві приватної
власності автомобіль марки Москвіч
М-2140 1980 року випуску, д.н.з. 37-23 ЛВЩ.
Позивач утримує даний бокс у належному
технічному і санітарному станах, що
підтверджується довідкою
Обслуговуючого кооперативу «Автогараж
«Сокіл»-2» від 08.02.2013р. №34.

Згідно довідки Обслуговуючого
кооперативу «Автогараж «Сокіл»-2» від
08.02.2013р. №33 ОСОБА_1 являється членом
даного кооперативу, вчасно і в повному
обсязі сплачую членські внески. Інших
заборгованостей немає.

Наведені обставини встановлені
рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 13.06.2013р. по цивільній справі
№461/5968/13-ц за позовом ОСОБА_1 до
Львівської міської ради та
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції за участю
третьої особи Обслуговуючого
кооперативу «Автогараж «Сокіл-2» про
визнання права власності, яким за
ОСОБА_1 визнано право власності на
гаражний бокс №НОМЕР_1, що знаходиться
в Обслуговуючому кооперативі
«Автогараж «Сокіл-2» за адресою: м.
Львів, вул. Каліча Гора, 28, загальною
площею 19,1 кв.м. Частка: 1/1. Дане рішення
не оскаржувалось та набуло законної
сили.

Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Аналогічні приписи закріплені у
положеннях ст. 317, 319, 321 Цивільного
кодексу України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Поряд з цим, Відповідач, не маючи жодних
прав на предмет Договору з огляду на
закінчення строку дії договору, не
звільнив його та перешкоджає
Позивачеві володіти та користуватись
ним шляхом не допуску до нього
останнього, чим порушує права
закріплені приписами статті 41
Конституції України.

Відповідно до п. 6.2. Договору
позички нерухомого майна у випадку
прострочення звільнення приміщень
після закінчення строку позички,
встановленого у п. 2.1. Договору або
встановленого Позичкодавцем в порядку
п. 2.3. Договору, Користувач сплачує
Позичкодавцю штраф у розмірі 25 000,00 грн.

Станом на день подання позову до
суду, Відповідач займаних приміщень не
звільнив, штраф на користь Позивача не
сплатив.

Таким чином, Відповідач у зв'язку з
відмовою передачі приміщень
Позивачеві згідно п. 5.1. та 2.3. Договору
позички, зобов'язаний сплатити на
користь Позивача штраф у розмірі 25 000,00
грн. Однак, враховуючи заяву ОСОБА_1,
зареєстровану 16.06.2014р. про відмов у
стягненні штрафних санкцій на її
користь, штраф з Відповідача не
підлягає стягненню.

Поряд із зазначеним, згідно зі ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Таким чином, Позивач вправі вимагати у
Відповідача усунути перешкоди в
користуванні приміщеннями шляхом
виселення останнього із згаданих
приміщень та визнанні права власності
за позивачем, оскільки рішення
Галицького районного суду м.
Львова від 13.06.2013р. по цивільній справі
№461/5968/13-ц не було зареєстровано у
встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 344, 391, 392, 526, 530 ЦК
України, ст.ст.10,11,60,169,208,209,212-215,218, 224-226
ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
гаражний бокс №НОМЕР_1, що знаходиться
в Обслуговуючому кооперативі
«Автогараж «Сокіл-2» за адресою: м.
Львів, вул. Каліча Гора, 28, загальною
площею 19,1 кв.м. Частка: 1/1.

В решті позовних вимог відмовити
за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10-ти днів після його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович