У х в а л а

іменем україни

03 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
акціонерної компанії
«Харківобленерго» до ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, Богодухівська міська
рада Харківської області, про
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року акціонерна компанія
«Харківобленерго» звернулася до суду
із вказаним вище позовом, у якому, з
врахуванням уточнених позовних вимог,
просила відновити становище, яке
існувало до порушення прав, а саме
звільнити охоронну зону ПЛ 10 кВ
«Леніна» № № 297-298 по АДРЕСА_1
шляхом знесення гаража. Позивач також
просив стягнути з відповідача судові
витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
акціонерна компанія «Харківобленерго»
є власником високовольтної повітряної
лінії електропередач 10 кВ. «Леніна»,
інвентаризаційний номер 560307, що
проходить по АДРЕСА_1. 18 травня 2013
року компанією було проведено
обстеження повітряної лінії
електропередач 10кВ. «Леніна» під час
якого виявлено порушення користування
охоронною зоною, а саме у межах опор №
№ 296-297 під проводами, без дозволу
позивача відповідачем було збудовано
гараж. У зв'язку з виявленими
порушеннями було складено відповідні
акти обстеження електричної мережі та
про наявні порушення. Розташована в
охоронній зоні будівля унеможливлює
нормальні умови експлуатації
повітряної лінії та належного її
технічного обслуговування. Такі дії
відповідача загрожують припиненню
електропостачання до побутових та
промислових споживачів. Гараж
побудовано в охоронній зоні лінії, яку
побудовано у 1963 році, будувати будівлі
в межах 10 метрів від крайніх проводів
заборонено, тому позивач просив
задовольнити позов.

Рішенням Богодухівського районного
суду Харківської області від 19
лютого 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15 квітня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено у справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Зобов'язано ОСОБА_5 відновити
становище, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів акціонерної
компанії «Харківобленерго»,
зобов'язано відповідача звільнити
охоронну зону ПЛ 10 кВ «Леніна»
шляхом знесення гаража, що знаходиться
в охоронній по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача
сплачений судовий збір в розмірі 235 грн
70 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення районного суду,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в позові, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно актів
обстеження електричних мереж № 1, № 2, №
3 для усунення порушень власнику
запропоновано провести демонтаж
гаража або вирішити питання щодо
виносу повітряної лінії за межі гаража
з обов'язковим узгодженням
проектно-кошторисної документації з
позивачем. При цьому, суд першої
інстанції зазначив, що не доведено, що
саме демонтаж гаража є єдиним способом
захисту прав позивача, оскільки в акті
зазначено, ще один спосіб вирішення
питання шляхом винесення повітряної
лінії за межі гаража. Крім того судом
враховано, що з 1963 року по 2013 рік
повітряна лінія не перевірялася і
ускладнень у її використанні не
виникало.

Ухвалюючи у справі нове рішення про
задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
відповідачем не доведено в судовому
засіданні, що спірний гараж побудовано
правомірно без порушення правил
користування охоронною зоною
кабельних ліній. Частиною 2 ст. 321 ЦК
України передбачено, що особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Оскільки Законом передбачено
обмеження у використані власником
земель, які відносяться до охоронної
зони повітряних і кабельних ліній, то
позивач має право вимагати усунення
порушень зі сторони власника у обраний
ним спосіб.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Кафідова О.В.,
Фаловська І.М.