Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
смт.
Рокитне

Рокитнівський районний суд
Рівненської області, в складі: судді
одноособово Феха Т.С., при секретарі
Гордійчук Т.О., за участю позивача
ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання майна спільною сумісною
власністю та поділ майна, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовною заявою до відповідача ОСОБА_4
про визнання майна спільною сумісною
власністю.

До початку попереднього судового
засідання позивач ОСОБА_2 подала до
суду заяву про зміну позовних вимог та
просить визнати спільною сумісною
власністю подружжя, її, ОСОБА_2, та
відповідача ОСОБА_4, житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1, та
поділити такий будинок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала та пояснила,
що 9 листопада 2004 року уклала шлюб з
відповідачем ОСОБА_4 Від шлюбу мають
двоє малолітніх дітей - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. За
час шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 ними
було побудовано житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1. 9 грудня 2013 року шлюб між нею та
відповідачем ОСОБА_4 було розірвано,
діти залишилися проживати з нею. Після
розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_4 не
допускає її до будинку. Будинок
побудований за час їх шлюбу, за спільні
кошти, а тому вважає, що є їх спільною
сумісною власністю.

Позивач ОСОБА_2 просить визнати
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, спільною сумісною
власністю її та відповідача ОСОБА_4 та
поділити такий будинок між ними.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
позовні вимоги підтримав, із підстав
викладених у позовній заяві, просить
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги позивача не визнав в
повному обсязі та пояснив, що будинок
будував його батько ОСОБА_8, який
купував будівельні матеріали для
будівництва будинку, виконував
будівельні роботи та оплачував їх.

Відповідач ОСОБА_4 вважає, що підстав
для задоволення позову немає.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, посилаючись на те, що
позивач участі в будівництві будинку
не приймала, а тому, вважає, відсутні
підстави для визнання його об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
та його поділу.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи, дослідивши надані сторонами
докази по справі та оцінивши їх в
сукупності за внутрішнім переконанням,
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з рішення Рокитнівського
районного суду Рівненської області від
9 грудня 2013 року (а.с. 4) сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі,
шлюб був укладений 9 листопада 2004 року.
Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

9 грудня 2013 року шлюб між сторонами був
розірваний, дітей сторін залишено
проживати з ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 29 жовтня 2012 року
(а.с. 33), витягу про державну реєстрацію
прав від 28 листопада 2012 року (а.с. 34),
технічного паспорта (а.с. 29-32) власником
житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4
Будинок побудований у 2007 році.

В силу вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Як встановлено із досліджених в
судовому засіданні доказів, а саме:
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 29 жовтня 2012 року,
витягу про державну реєстрацію прав
від 28 листопада 2012 року, які є належними
та допустимими доказами, спірний
будинок був набутий у власність
(побудований) за час шлюбу позивача
ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4

Посилання відповідача ОСОБА_4 на ту
обставину, що вклад позивача ОСОБА_2 у
будівництво такого будинку був
незначний, а також посилання на те, що
будівництво будинку проводив батько
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 не можуть
бути прийняті судом як доказ, оскільки
в силу вимог ч. 2 ст. 60 СК України
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Разом з тим, суд враховує зайнятість
позивача ОСОБА_2 вихованням дітей в
період будівництва будинку.

З урахуванням вказаних обставин та
правових норм, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог позивача ОСОБА_2 в частині
визнання спірного житлового будинку
спільною сумісною власністю подружжя
(сторін).

При цьому, посилання відповідача
ОСОБА_4 на ту обставину, що спірний
будинок будувався його батьком ОСОБА_8,
спростовуються доказами по справі
(свідоцтвом про право власності від 29
жовтня 2012 року).

Разом з тим, відповідно до абзаців 3, 4, 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» № 7 від 04.10.1991 року (з
наступними змінами та доповненнями)
визначено, що згідно зі статтями 16 і 17
Закону України "Про власність", таке
право, зокрема, виникає, коли
будівництво велось подружжям в період
шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим
є їх спільною сумісною власністю, або
велось за рахунок спільної праці
членів сім'ї - жилий будинок стає їх
спільною сумісною власністю, якщо інше
не було встановлено письмовою угодою
між ними.

Інші особи, які приймали участь у
будівництві жилого будинку (його
купівлі) не на підставі угоди про
створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику
(покупцю) вони надавали не безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить
членам сім'ї власника жилого будинку,
якщо вони приймали участь лише у
будівництві підсобних будівель
(літньої кухні, сараю, тощо) і
підсобних приміщень або коли їх
затрати на ремонт жилого будинку
перевищували покладений на них ст.156 ЖК
обов'язок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 СК України
дружина та чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Як передбачає ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ділиться між ними в
натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 12
травня 2014 року (а.с. ) експертом
встановлено можливість поділу
спірного будинку та запропоновано два
варіанти поділу з відступом від
ідеальної частки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
просила поділити спірний будинок між
нею та відповідачем ОСОБА_4 за першим
варіантом поділу, що визначений
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 12
травня 2014 року, посилаючись на те, що
при такому варіанті поділу передбачено
понесення менших затрат на проведення
додаткових будівельних робіт та не
потребує отримання додаткових
дозволів.

Відповідач ОСОБА_4 під час розгляду
справи погодився на поділ будинку за
першим варіантом поділу, що
запропонований експертом.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 12
травня 2014 року (а.с. ) при першому
варіанті поділу першому співвласнику
пропонується виділити по будинку
приміщення 1-1, 1-4, 1-5 та споруди «а1», № 1
(70%), всього на 136009 гривень, що становить
47/100 частини від всього
будинковолодіння. Другому
співвласнику пропонується виділити по
будинку приміщення 1-2, 1-3, 1-6 та споруди
«Б», «В», №1 (30%), всього на суму 152181
гривень, що становить 53/100 частини від
всього будинковолодіння.

При такому варіанті поділу будинку
компенсація першому співвласнику
становить 8086 гривень.

Крім того, в даному варіанті поділу
необхідно виконати такі роботи: а)
закласти дверні прорізи № 1, № 2, № 3 та
№ 4; б) влаштувати вхід з двору в
приміщення 1-2 і з приміщення 1-2 в
приміщення 1-3, а з приміщення 1-1 в
приміщення 1-4 і з приміщення 1-4 в
приміщення 1-5; в) влаштувати першому
співвласнику кухню в приміщенні 1-1; д)
влаштувати автономні інженерні
системи (опалення, електропостачання).

Заслухавши думки сторін щодо варіантів
поділу спірного будинку, суд приходить
до висновку про поділ будинку,
виділивши позивачеві ОСОБА_2
приміщення по будинку 1-1, 1-4, 1-5 та
споруди «а1», № 1(70%) (вказане
літерування згідно технічного
паспорта на будинок від 8 листопада 2012
року); відповідачеві ОСОБА_4 -
приміщення по будинку 1-2, 1-3, 1-6 та
споруди «Б», «В», №1 (30%).

За вказаним варіантом поділу будинку
виконання необхідних робіт суд
покладає на сторони, та з урахуванням
того, що після розірвання шлюбу між
сторонами їх малолітні діти залишилися
проживати з позивачем; те, що
відповідачеві виділяється частина
будинку більшою площею, виконання
більшої частини будівельних робіт, які
необхідні для поділу будинку, суд
покладає на відповідача.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 погоджується
на отримання грошової компенсації за
відступ від ідеальної частки будинку,
наполягає на поділі спірного будинку
без попереднього внесення
відповідачем ОСОБА_4 такої компенсації
на депозитний рахунок суду, суд, з
урахуванням пояснень сторін, приходить
до висновку про поділ будинку та
стягнення з відповідача ОСОБА_4 на
користь позивача ОСОБА_2 компенсації за
відступ від ідеальних часток.

При цьому, суд вважає, що невнесення
грошової компенсації на депозитний
рахунок суду, за наявності згоди
позивача, не буде порушувати права та
законні інтереси сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про задоволення
позову ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України та з урахуванням положень
Закону України «Про судовий збір» від 8
липня 2011 року (із наступними змінами),
витрати позивача ОСОБА_2 по сплаті
судового збору в розмірі 800 гривень, суд
покладає на відповідача ОСОБА_4,
оскільки понесення таких витрат
підтверджено документально (а.с. 1).

Крім того, судом встановлено, що на час
подання до суду позовної заяви у
позивача були відсутні документи, що
містили б відомості про вартість
спірного майна (будинковолодіння), а в
судовому засіданні згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 12 травня 2014 року
встановлено, що вартість такого майна
становить 288190 гривень, суд додатково
стягує з відповідача на користь
держави недоплачену суму судового
збору - 640,95 гривень (різницю між сумою
сплаченого позивачем судового збору та
сумою судового збору, що належала до
сплати з урахуванням вартості спірного
майна (288190 х 1% = 2881,9/2=1440,95-800=640,95).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 88, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Поділити житловий будинок
АДРЕСА_1, виділивши:

1) ОСОБА_2 приміщення - літ. 1-1
передпокій загальною площею 14,0 кв.м., 1-4
житлова загальною площею 11,2 кв.м., 1-5
житлова загальною площею 17,7 кв.м., та
надвірні будівля - «а1» вхідний ганок,
№1 огорожа (70%), що становить 47/100 частини
від всього будинковолодіння.

2) ОСОБА_4 приміщення 1-2 кухня
загальною площею 11,8 кв.м., 1-3 житлова
загальною площею 18,6 кв.м., 1-6 житлова
загальною площею 15,2 кв.м., та надвірні
будівлі - «Б» сарай, «В» вбиральня, № 1
огорожа (30%), що становить 53/100 частини
від всього будинковолодіння.

Зобов'язати ОСОБА_2 влаштувати
вхід з приміщення 1-1 в приміщення 1-4 і з
приміщення 1-4 в приміщення 1-5;
влаштувати кухню в приміщенні 1-1;
влаштувати автономні інженерні
системи (опалення, електропостачання).

Зобов'язати ОСОБА_4 закласти
дверні прорізи № 1, № 2, № 3, № 4;
влаштувати вхід з двору в приміщення 1-2
і з приміщення 1-2 в приміщення 1-3;
влаштувати автономні інженерні
системи (опалення, електропостачання).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 компенсацію за відхилення у
виділеній частці будинку в розмірі 8086,00
(Вісім тисяч вісімдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 800, 00
(Вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір в розмірі 640
(Шістсот сорок) гривень 95 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Рокитнівський районний суд
Рівненської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 4 липня
2014 року.