Номер провадження: 22-ц/785/5188/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, визнання
майна спільної сумісною власністю,
визнання права власності на майно,
набуте за час спільного проживання,-

встановила:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до
відповідачів про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.
Також просила встановити, що грошові
кошти, що знаходяться на банківському
вкладному рахунку НОМЕР_1 у ПАТ «АБ
«Південний» за договором банківського
вкладу НОМЕР_1 від 28 березня 2013 року, а
також грошові кошти, що знаходяться на
банківському рахунку НОМЕР_2 у АТ
«Ощадбанк» за договором № 5700/162-РR є їх
спільною сумісною власністю, просила
визнати за нею право власності на 1/2
частину банківського вкладу на рахунку
НОМЕР_1, відкритому у ПАТ
«АБ«Південний» за договором
банківського вкладу НОМЕР_1 від 28
березня 2013 року і визнати за нею право
власності на 1/2 частину грошових
коштів, що знаходяться на банківському
рахунку НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк» за
договором № 5700/162-РR. (а. с. 2-5)

В обґрунтування позову посилалася на
те, що вона та ОСОБА_6 проживали у
незареєстрованому шлюбі у період з 19
червня 1995 року до ІНФОРМАЦІЯ_2,
підтримували фактичні шлюбні
відносини, вели спільне господарство,
були пов'язані спільним побутом та
проживанням, мали спільний бюджет.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_3, від 02 квітня 2013 року. За період
перебування у незареєстрованому шлюбі
з 1995 року по 2013 рік вона та ОСОБА_6
набули спільні заощадження, які
перебувають у банківських установах на
рахунках за договорами банківського
вкладу, укладеними на ім'я ОСОБА_6, а
саме банківський вклад у розмірі 70 000
доларів США на рахунку НОМЕР_1 у
Публічному Акціонерному Товаристві
«Акціонерний банк «Південний» за
договором банківського вкладу НОМЕР_1
від 28 березня 2013 року, та банківський
вклад у розмірі 20 000 гривень на рахунку
НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк» за договором №
5700/162-РR.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м.Одеси від 28.05.2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено. (а. с. 78-80)
Ухвалою суду від 25.07.2013 року заяву
відповідачів про перегляд заочного
рішення задоволено, заочне рішення
скасоване, справа призначена до
розгляду. (а. с. 124-125)

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 01 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 - задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4
разом з ОСОБА_6 з 01 січня 2004 року по 31
березня 2013 року. Встановлено, що
грошові кошти, що знаходяться на
банківському вкладному рахунку НОМЕР_1
у Публічному Акціонерному Товаристві
«Акціонерний банк «Південний», за
договором банківського вкладу НОМЕР_1
від 28 березня 2013 року, є спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6.
Встановлено, що грошові кошти, що
знаходяться на банківському рахунку
НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк» за договором №
5700/162-РR, є спільною сумісною власністю
ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Визнано за ОСОБА_4
право власності на 1/2 частину
банківського вкладу на рахунку НОМЕР_1
відкритому у Публічному Акціонерному
Товаристві «Акціонерний банк
«Південний» за договором банківського
вкладу НОМЕР_1 від 28 березня 2013 року.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину грошових коштів, що
знаходяться на банківському рахунку
НОМЕР_2 відкритому у АТ «Ощадбанк» за
договором № 5700/162- РR. (а. с. 215-220)

В апеляційній скарзі апелянт просить
рішення скасувати, ухвалити нове, яким
в задоволенні позову відмовити у
повному обсязі, посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. (а. с. 225-227)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає
відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного
кодексу України (далі - СК України), якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або у будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

Частиною 2 ст. 74 СК України на майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення гл. 8 СК України
щодо права спільної сумісної власності
подружжя.

Зокрема, ст. 60 СК України передбачено,
що майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивачкою
доведено факт перебування нею з ОСОБА_6
з 19 червня 1995 року по 31 березня 2013 року у
фактичних шлюбних відносинах і
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, а також ведення
спільного господарства та наявності
єдиного сімейного бюджету. Зокрема, цей
факт підтверджується показаннями
свідків, допитаних у судовому
засіданні, фотокартками, письмовими
доказами, а також тим, що факт
проживання однією сім'єю в період з 1995
року по жовтень 2012 року визнаний
відповідачами. ОСОБА_3, ОСОБА_6 не надали
суду доказів, які б спростовували факт
проживання їх батька та позивачки
однією сім'єю в спірний період - з
жовтня 2012 по березень 2013 роки.

З таким висновком слід погодитись,
оскільки він відповідає матеріалам
справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що з 1995 року
позивачка та ОСОБА_6 проживали разом за
адресою: АДРЕСА_1. Вподальшому ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 переїхали до будинку за адресою:
Одеська область, Комінтернівський
район, селище Іллічівка, вулиця Івана
Франко, де проживали до кінця 2012 року.
Станом на 05.12.2012 року ОСОБА_6 був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

У судовому засіданні 01.04.2014 року
представник відповідачів визнала, що
ОСОБА_4 з ОСОБА_6 проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з червня 1995 року
по жовтень 2012 року, а відтак ці
обставини не підлягають доказуванню за
приписами ч.1 ст.61 ЦПК.

ОСОБА_6 з 20.07.2000 року по 21.03.2013 року
займав посаду водія Одеської
виробничої дільниці Одеської
дистанції захисних лісонасаджень, що
підтверджується відповіддю на
адвокатський запит від 15.01.2014 року.
ОСОБА_4 у порядку переведення з ВАТ
«Одесапродконтракт» працює продавцем
на ПП «Фаворіт» з 23.02.2006 року по
теперішній час, що підтверджується
довідкою від 30.01.2014 року.

28.12.2012 року між ОСОБА_6 та ПАТ
«Акціонерний банк Південний» був
укладений договір банківського
строкового вкладу, відповідно якого
ОСОБА_6 передав ПАТ «Акціонерний банк
Південний» 70 000 доларів США з строком
повернення 28.03.2013 року, у зв'язку з чим
банком було відкрито ОСОБА_6 вкладний
рахунок НОМЕР_4.

Після спливу строку дії даного
договору 28.03.2013 року ОСОБА_6 уклав з ПАТ
«Акціонерний банк Південний» ще один
договір банківського строкового
вкладу НОМЕР_1, відповідно якого ОСОБА_6
передав ПАТ «Акціонерний банк
Південний» 70 000 доларів США зі строком
повернення 28.06.2013 року, у зв'язку з чим
банком було відкрито ОСОБА_6 вкладний
рахунок НОМЕР_1.

Довід апеляційної скарги про те, що
спірні кошти були особистою власністю
ОСОБА_6, оскільки він їх поклав в грудні
2012 року, коли вже припинив сумісне
проживання з позивачкою, є
безпідставним, оскільки матеріали
справи не містять доказів того, що ці
грошові кошти є особистою власністю
ОСОБА_6 (отримані ним у спадщину,
подаровані йому, отримані від продажу
рухомого або нерухомого майна і т.п. в
період з жовтня 2012 року по березень 2013
року), а відтак є підстави вважати, що
вони були зароблені підчас сумісного
проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_4

Отже, набуте позивачкою та ОСОБА_6 за
час фактичних шлюбних відносин майно
(гроші), згідно з нормами ст. 60 і ст. 74 СК
України, належить їм на праві спільної
сумісної власності, незважаючи на те,
що було зареєстроване на ім'я ОСОБА_6
Між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не укладалися
договори щодо спірного майна, як це
передбачено ст. 74 СК України, тому це
майно судом підставно визнано їхньою
спільною сумісною власністю й кожен з
них має право на його частину.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 проживали однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 19 липня 1995 року по
ІНФОРМАЦІЯ_2 - моменту смерті ОСОБА_6,
вони вели спільне господарство, були
пов'язані спільним побутом та
проживанням, мали спільний бюджет, між
ними були усталені відносини, що
притаманні подружжю, що
підтверджується матеріалами справи та
показаннями свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, фотокартками та не оспорюється
сторонами. В цей період ними було
нажито спільну сумісну власність -
грошові кошти, які у розмірі 70 000
доларів США були розміщені 28.12.2012 року
на вкладному рахунку НОМЕР_4 за
договором банківського вкладу від
28.12.2012 року, а потім розміщені на
вкладному рахунку НОМЕР_1 у ПАТ
«Акціонерний банк «Південний», за
договором банківського вкладу НОМЕР_1
від 28 березня 2013 року, та у розмірі 20 000
гривень були розміщені на банківському
рахунку НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк» за
договором № 5700/162-РR.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_3, виданим 02 квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оспорюваний відповідачами період
складає з жовтня 2012 року по 31 березня 2013
року, тобто 6 місяців. Пояснення
позивачки про те, що в цей період вони
перестали проживати під одним дахом з
об'єктивних причин, а саме у зв'язку із
хворобою позивачки та її доньки, проте
не припинили шлюбних відносин
кореспондується з матеріалами справи.

Так, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що тимчасовий від'їзд позивачки, що
мав місце наприкінці 2012 року був
пов'язаний з лікуванням позивачки та
доглядом позивачки за ОСОБА_14 Ці
обставини підтверджується випискою
медичної картки стаціонарного хворого
від 10.12.2012 року за № 28374/2614 та випискою з
історії хвороби № 11088 зі змісту якої
вбачається, що з 19.11.2012 року по 26.11.2012
року ОСОБА_4 знаходилась на лікуванні в
урологічному відділенні Одеської
міської клінічної лікарні № 10, а 04.12.2012
року ОСОБА_4 поступила до Обласної
клінічної лікарні міста Львова, куди її
відвіз ОСОБА_6, де 05.12.2012 року вона була
прооперована та виписана 10.12.2012 року.

Також, випискою з медичної картки
ОСОБА_14 за № 29662с підтверджується, що
донька ОСОБА_4 ОСОБА_14 перебувала у
стаціонарі Одеської обласної лікарні з
04.12.2012 року по 09.12.2012 року з діагнозом
переривання вагітності по медичним
показникам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про те, що
вони припинили свої стосунки з
листопада 2012 року і більше їх не
підтримували до смерті, спростовуються
доказами по справі

Відповідно до п. 1 розділу VII
Прикінцевих положень Сімейного
кодексу України цей Кодекс набуває
чинності одночасно з набуттям чинності
Цивільним кодексом України, тобто з 1
січня 2004 року, й до сімейних відносин,
які вже існували на зазначену дату,
норми СК України застосовуються в
частині лише тих прав і обов'язків, що
виникли після набуття ним чинності. Ці
права і обов'язки, визначаються на
підставах, передбачених СК України, у
тому числі й положеннями ч. 1 ст. 74 цього
Кодексу.

В зв'язку з наведеним, під час вирішення
позову про визнання права власності на
майно, набуте чоловіком та жінкою під
час спільного проживання без укладення
шлюбу, суду слід враховувати час
виникнення таких відносин.

Суд першої інстанції врахував
зазначені вимоги закону і дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
вимога заявниці про встановлення факту
проживання нею та ОСОБА_6 однією сім'єю
без реєстрації шлюбу, підлягає
задоволенню лише у частині періоду з 1
січня 2004 року по 31 березня 2013 року,
оскільки Сімейний кодекс України
розповсюджується на спірні
правовідносини лише з 1 січня 2004 року, а
до цієї дати ці правовідносини були
врегульовані Кодексом про шлюб та сім'ю
України, яким не передбачено
можливості визнання факту спільного
проживання без реєстрації шлюбу як
підставу для визнання набутого майна
спільною сумісною власністю.

Інших доводів, які б спростували
правильні висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга не
містить.

При зазначених обставинах, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно й всебічно дослідив та надав
оцінку обставинам по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, що їх регулює.
Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 01 квітня 2014 року ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 01 квітня 2014 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.