Справа № 495/1823/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 липня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді
Чебан Н.В.

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білгород-Дністровський
Одеської області цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'ю без
реєстрації шлюбу та прийняття
спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'ю без реєстрації шлюбу та прийняття
спадщини, посилаючись на те, що з серпня
2004 року проживала однією сім'єю з
ОСОБА_4 09.10.2004 року ОСОБА_4 отримав у дар
від свого друга ОСОБА_5 будинок по
АДРЕСА_1. Позивачка стверджує, що з
жовтня 2004 року по травень 2005 року за її
грошові заощадження був зроблений
капітальний ремонт всього будинку, на
що було витрачено 50019 грн. Оскільки
ОСОБА_4 тяжко хворів та проходив
лікування в Одеському онкологічному
диспансері та на лікування потрібні
були гроші, ОСОБА_4 запропонував
переоформити на ім'я позивачки
житловий будинок, оформивши
купівлю-продаж останнього на суму
еквівалентну 12561 грн. Сторони оформили
договір в простій письмовій формі та в
подальшому планували посвідчити
договір в нотаріальній конторі, однак
ІНФОРМАЦІЯ_1, після тривалої хвороби,
ОСОБА_4 помер. Позивач посилаючись на ч.3
ст. 1268 ЦК України, п. 16 Постанови Пленуму
ВСУ від 31.03.1995 року № 5 "Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення" на
те, що увесь час поки ОСОБА_4 хворів
продовжувала бути з ним поруч,
доглядала його, вела спільне
господарство, а після смерті ОСОБА_4
взяла на себе всі турботи та витрати з
його поховання, просить суд: встановити
факт постійного спільного проживання
ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з серпня 2004 року до дня
його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю
без державної реєстрації шлюбу, а також
встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини після смерті ОСОБА_4, у вигляді
житлового будинку по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 1500 кв.м.,
розташованої за вказаною адресою.

Позивач та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили суд їх задовольнити з підстав
наведених в позові.

Відповідачі та їх представники у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечували, просили в
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи ретельно,
наддавши оцінку зібраним доказам,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав .

Судом встановлено, що 09 жовтня 2004 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений
договір дарування житлового будинку, у
відповідності до якого ОСОБА_5
подарував, а ОСОБА_4 прийняв в дар
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1, на земельній ділянці розміром
1500 кв.м., що складається у цілому з :
житлового глинобитного будинку,
житловою площею 38,8 кв.м., загальною
площею 54,5 літ. "А", літньої саманої кухні
літ. "Б", шлакобетонного підвалу літ. "В",
деревяної вбиральні літ. "Д", споруд
№4-10,I. (а.с.17-18).

У встановленому законом порядку ОСОБА_4
зареєстрував своє право власності на
вищевказане нерухоме майно, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, ці обставини
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим відділом
реєстрації актів цивільного стану по
м.Білгород-Дністровський
Білгород-Дністрвоського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області 05.05.2005 року (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина на належне йому майно.

Як вбачається з позовної заяви однією з
позовних вимог є встановлення факту
спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4
однією сім'єю з серпня 2004 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Факт сумісного проживання позивача у
будинку АДРЕСА_1 із ОСОБА_4
підтверджується матеріалами справи, а
саме фотокартками, квитанціями з
абонплати Білгород-Дністровського РЕС
, договором № 104801071 користування
електроенергією з побутовим
споживачем оформленим з ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1, товарними чеками,
довідкою № 3482 з поховання
ОСОБА_4.(а.с.24-42,90-94).

Також факт проживання позивача з
ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу підтверджуються показами свідка
даних в судовому засіданні.

Допитані як свідки в судовому
засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 показали
суду, що знайомі із позивачем ,
оскільки вона разом з ОСОБА_4 проживали
однією родиною, вели спільне
господарство, хоча офіційно їх шлюб не
був зареєстрований.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що
коли приходив до дому батька він бачив
у нього позивача, стосунки у них були
добрими.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Таким чином у судовому засіданні
знайшло своє підтвердження факт
сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4
однією сім'єю з лише жовтня 2004 року
(час отримання у дар будинку) по
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки коло взаємних
прав та обов'язків, як невід'ємних ознак
проживання однією сім'єю, позивачем в
судовому засіданні обґрунтовувалися.

Що стосується вимог позивача, щодо
встановлення факту прийняття нею
спадщини піля смерті ОСОБА_4 у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1 то суд
вважає їх безпідставними та такими, що
не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства з наступних підстав.

За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України зазначено, що
особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини мають право на
спадкування лише у четверту чергу.

Відтак, оскільки судом встановлено
факт проживання позивача із
спадкодавцем з жовтня 2004 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1 майже значно менш ніж п'ять
років, суд приходить до висновку, що у
ОСОБА_1 не виникло права на
спадкування.

Відповідно до частини третьої ст. 212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Враховуючи вищевикладене, на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які посилалися сторони по справі як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
приходить до висновку про задоволення
позову в частині встановлення факту
сумісного проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу з жовтня 2004
року по ІНФОРМАЦІЯ_1, врешті позову слід
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10,11, 57, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 256-259 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про встановлення факту
проживання однією сім'ю без реєстрації
шлюбу та прийняття спадщини -
задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з жовтня 2004 року до
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті задоволення позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
через десять днів з моменту його
проголошення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:

Н.В.Чебан