Справа №521/6381/14-ц
Провадження №2/521/4642/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року

місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду
міста Одеси - Плавич І.В., розглянувши
матеріали позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до
ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу,
процентів та суми інфляції, -

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду в порядку ст. 11-1
ЦПК України надійшли матеріали
позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2
про стягнення боргу, процентів та суми
інфляції.

З обґрунтування відповідної позиції
випливає, що між сторонами 01 лютого 2013
року було укладено господарський
договір, внаслідок порушення
зобов'язання за яким в ФОП ОСОБА_2 виник
борг перед ФОП ОСОБА_1

Як встановлює законодавець в ст. 1 ЦПК
України, завданнями цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 15 ч.ч.1,3 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо, зокрема,
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

У зв'язку із специфікою заявлених
стороною вимог, суд звернув увагу на ст.
1 ГПК України, за якою підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

При цьому, згідно ст. 12 ч.1 ГПК України,
господарським судам підвідомчі: 1)
справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних
умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів; 2) справи про банкрутство; 3)
справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції; 4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
юридичною особою та її учасниками
(засновниками, акціонерами, членами), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами, членами) юридичної особи,
пов'язаними із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
такої особи, крім трудових спорів; 5)
справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери; 6) справи у спорах, що
виникають із земельних відносин, в яких
беруть участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів; 7) справи у
спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України; 8) справи за заявами про
затвердження планів санації боржника
до порушення справи про банкрутство.

З наведених норм закону випливає, що
даний спір не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

В силу ст. 122 ч.2 п.1 ЦПК України, суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо, зокрема, заява не підлягає
розгляду в судах у порядку цивільного
судочинства.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відмову у
відкритті провадження у цивільній
справі із роз'ясненням стороні
позивача права звернутись до
компетентного господарського суду для
вирішення виниклого спору в порядку,
регламентованому ГПК України.

Керуючись ст.ст. 122, 209, 210 ЦПК України,
суддя -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній
справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ФОП
ОСОБА_2 про стягнення боргу, процентів
та суми інфляції - відмовити.

Роз'яснити ФОП ОСОБА_1, що відмова у
відкритті провадження у справі
перешкоджає повторному зверненню до
суду з таким самим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: