Номер провадження: 22-ц/785/3279/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С.,
Сидоренко І.П.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 21 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради про порядок
користування житловим приміщенням
квартири та зобов'язання вчинити певні
дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради, Відділ опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
про зобов'язання не перешкоджати у
користуванні квартирою та приведення
приміщень у попередній стан,-

встановила:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
затвердження встановленого порядку
користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1, залишити у
користуванні ОСОБА_4 ізольовані
житлові кімнати позначені у технічному
паспорті від 15.11.2012 року: « 8» та « 9»,
загальною площею 22,5 кв.м.; залишити у
користуванні ОСОБА_2 ізольовану
житлову кімнату площею 8,5 кв.м та
коридор (із житлової площі) « 6» - 4,0 кв.м.;
розділити особові рахунки у вказаній
квартирі, відповідно до встановленого
порядку користування; залишити у
спільному користуванні нежилі
приміщення: веранди, кухні, коридорів,
санвузлу у будинку; зобов'язати
Київську районну адміністрацію
Одеської міської ради укласти з ОСОБА_2
окремий договір найму на кімнату
площею 8,5 кв.м., а з ОСОБА_4 укласти
договір найму на кімнати площею 13,5 кв.м
та 9,0 кв.м.; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
користуванні кімнатами площею 13,5 кв.м.
та 9,0 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1, а також
нежитловими приміщеннями. (а. с. 2-7)

Ухвалою суду від 18.02.2013 року відкрито
провадження в частині вимог, заявлених
ОСОБА_4, за виключенням вимог в частині
зобов'язання Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
укласти з ОСОБА_2 окремий договір найму
на кімнату площею 8,5 кв.м, що
знаходиться у квартирі АДРЕСА_1, а з
ОСОБА_4 укласти договір найму на
кімнати площею 13,5 кв.м та 9,0 кв.м, так як
вказані вимоги повинні розглядатися в
іншому провадженні, в зв'язку з чим в
цій частині відмовлено у відкритті
провадження. (а. с. 44)

29.04.2014 року до суду надійшов зустрічний
позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах
і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради, Відділ опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
про усунення перешкод у користуванні
квартирою та приведення приміщень у
попередній стан.

Ухвалою суду від 27.05.2013 року позов
ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження з
первісним позовом. (а. с. 96)

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 21 січня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_4 - відмовлено. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
- відмовлено. (а. с. 173-176)

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_4
просить змінити судове рішення з
ухваленням нового рішення, яким його
позов задовольнити у повному обсязі, а
в задоволенні зустрічного позову
відмовити повністю посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм процесуального та
матеріального права. (а. с. 183-184)

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2
просить скасувати судове рішення в
частині відмови їй у позові та залишити
позов без розгляду, посилаючись на його
необґрунтованість, неповне з`ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм процесуального та
матеріального права. (а. с. 196-199)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню, а
апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та приведення
її в попередній стан, та відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_4 про
затвердження встановленого порядку
користування житловим приміщенням та
розділ особових рахунків, суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
квартира має самовільну перебудову, у
зв'язку з чим не можна затвердити
встановлений порядок користування,
вказуючи при цьому, що сім'я ОСОБА_4 має
інше житло та взагалі не проживає в
спірній квартирі, що унеможливлює
здійснення перешкод з їх боку в
користуванні спірною квартирою ОСОБА_2
Крім того, суд зазначав про наявність
неприязних стосунків між сторонами по
справі, у зв'язку з відсутністю
погодження умов користування спірною
квартирою, що стало передумовою для
звернення до суду.

Однак, з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
частково.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконавчого комітету
Приморської райради депутатів
трудящихся № 73 від 26 лютого 1987 року був
відкритий особовий рахунок на
громадянина ОСОБА_4 на житлову площу, що
складається з двох кімнат, площею 36,2
кв.м. в АДРЕСА_1, для проживання сім'ї з 4
осіб. Зазначена квартира має статус
квартири загального заселення, не
приватизована, будинок знаходиться в
комунальній власності міста. (а. с. 12, а.
с. 120-123 справа № 15/12/2-1694/11 за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл особових
рахунків).

Зі змісту довідки з місця проживання
про склад сім'ї та реєстрацію за № 2853
від 13.12.2012 року вбачається, що в спірній
квартирі проживають і зареєстровані
ОСОБА_4, його дружина - ОСОБА_5, донька
колишньої дружини брата - ОСОБА_2, її син
ОСОБА_3 2010 року народження (а.с.70).

В процесі розгляду справи було
встановлено, що в двох кімнатах, площею
36,2 кв.м. в АДРЕСА_1, які були виділені
ОСОБА_4 для проживання його сім'ї, була
самовільно, без
дозвільно-погоджувальної
документації, проведена реконструкція
квартири.

Після проведеної реконструкції дві
кімнати, площею 36,2 кв.м. в АДРЕСА_1 стали
складати з кімнати площею 13,5 кв.м,
кімнати - 9,0 кв.м., мансарди - 11,7 кв.м,
санвузла - 8,4 кв.м., якими користується
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і кімната - 8,5 кв.м. та
коридор 4,0 кв.м., кімната - 16,2 кв.м.
(будівництво 1980 років, документи на
кімнату відсутні), якими користується
ОСОБА_2 та її син ОСОБА_7. Указані
відомості знайшли своє відображення в
акті обстеження комісії Дільниці № 5 КП
«ЖКС «Вузовський» від 28.05.2014 року, в
листі № 317/01- 14 від 10.06.2014 року директора
КП «ЖКС «Вузовський» на ім'я зам голови
Київської районної адміністрації, а
також в технічному паспорті,
виготовленому станом на 15.11.2012 року (а.
с. 13-15, 261-267).

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За правилами ст. 100 ЖК
Української РСР, переобладнання і
перепланування жилого будинку і жилого
приміщення провадяться з метою
підвищення їх благоустрою і
перетворення комунальних квартир в
окремі квартири на сім'ю.
Переобладнання і перепланування
жилого приміщення допускаються за
згодою наймача, членів сім'ї, які
проживають разом з ним, та наймодавця
із дозволу виконавчого комітету
місцевої ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 152 ЖК
Української РСР, переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Згідно із пунктом 1.4.1 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства N 76 від 17.05.2005,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 25.08.2005 за N 927/11207, та пункту 4
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.92 N 572 (в
редакції на час здійснення
реконструкції), переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

Таким чином, чинне законодавство не
визнає самочинне будівництво об'єктом
правового захисту, що унеможливлює
задоволення позову ОСОБА_4 про
затвердження встановленого порядку
користування житловим приміщенням та
залишення в користуванні сторін по
справі самовільно збудованих кімнат.

Відповідно до частин першої
та другої статті 104 ЖК України член
сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам статті 63 цього
Кодексу. У разі відмовлення членів
сім'ї дати згоду на укладення окремого
договору найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого договору
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову про
розподіл особових рахунків в двох
кімнатах, площею 36,2 кв.м. в АДРЕСА_1
відповідно встановленого порядку
користування, оскільки вирішуючи
питання про зміну договору найму
жилого приміщення, слід ураховувати, що
така зміна можлива, якщо жилу площу, що
припадає на члена сім'ї наймача (або з
урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
В даному випадку вирішення цих питань
можливо або після приведення квартири
у попередній стан відповідно проекту
забудови будинку, або після введення в
експлуатацію проведених перебудов. Ці
питання не вирішені, у зв'язку з чим
правові підстави для задоволення
позову ОСОБА_4 про розподіл особових
рахунків відповідно встановленого
порядку користування (у самовільно
реконструйованих кімнатах) відсутні.

Крім того, посилання в апеляційної
скарзі на те, що відповідач займає
площу 8,5 кв.м., що відповідає рівню
забезпеченості по м. Одесі, є
неспроможними оскільки самовільно
збудованою кімнатою площею 8,5 кв.м.
користується дві особи - ОСОБА_2 та її
син ОСОБА_7, а відтак такий поділ не може
бути допущений, оскільки це призведе
до штучного погіршення житлових умов
відповідачки і її малолітнього сина та
викличе необхідність постановки їх на
облік, як таких, що потребують
поліпшення житлових умов.

Необґрунтованим є довід апеляційної
скарги про те, що ОСОБА_2 не є членом
сім'ї ОСОБА_4, оскільки є всиновленою
дитиною колишньої дружини брата,
оскільки за приписами ч. 3 ст. 64 ЖК
України, якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки сім'я ОСОБА_4 має інше житло
та взагалі не проживає в спірній
квартирі, тому вони не можуть
перешкоджати в користуванні спірною
квартирою відповідачки.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведеної норми цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування майном користувач має
право вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про усунення
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування квартирою.

Так, ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_7
після проведеної самовільної
реконструкції мають можливість
користуватись тільки коридором 4 кв.м.
та частиною кімнати площею 8,5 кв.м.
ОСОБА_4 перешкоджає на теперішній час
відповідачки з дитиною користуватись
спірною квартирою в повному обсязі,
мотивуючи це тим що такий порядок
користування склався між сторонами, а
тому з огляду на правила ст. 64 ЖК
України, колегія суддів вважає, що
право позивачки порушеним і таким, що
підлягає захисту. Самовільна
реконструкція квартири створила
перешкоду ОСОБА_2 в користуванні
квартирою, а відтак, рішення суду в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5
не чинити їй перешкоди в користуванні
квартирою та приведення її в
попередній стан є необґрунтованим і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового по суті заявлених вимог.

Підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2
про зобов'язання ОСОБА_4, ОСОБА_5
привести приміщення квартири в
попередній стан.

Згідно документів КП ЖКС "Вузівський"
ОСОБА_4 були проведені роботи по
переплануванню приміщень квартири.
Відповідно поетажного плану від 31.03.1965
року, житлова площа 36,2 кв.м., яка була
надана для проживання сім'ї ОСОБА_4
складала з двох суміжних кімнат площею
18,2 кв.м.та 18,2 кв.м., тобто спірна
квартира на час вселення мала інше
планування та інший розмір кімнат. У
зв'язку із самочинним переплануванням
цих житлових приміщень і добудови
інших приміщень, влаштування
перегородок, була змінена площа кімнат
і змінився склад приміщень квартири, а
саме була збудована: кімната площею 13,5
кв.м, кімната - 9,0 кв.м., мансарда - 11,7 кв.м,
санвузол - 8,4 кв.м., кімната - 8,5 кв.м. та
коридор 4,0 кв.м. (а. с. 13-15, 161-163 справа №
15/12/2-1694/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про розподіл особистих рахунків).

Враховуючи відсутність
дозвільно-погоджувальної документації
на проведення реконструкції, згоди на
перепланування жилого приміщення
наймача ОСОБА_2, колегія суддів вважає,
що ОСОБА_4 були порушені вимоги ст. 100 ЖК
України, ст. 9 Закону України "Про
архітектурну діяльність", п. 6 Правил
користування приміщеннями жилих
будинків і при будинкових територій,
затверджених постановою Кабінету
міністрів України від 08.10.92 року N 572 і
Положення про порядок реконструкції
вбудованих, вбудовано-прибудованих і
прибудованих приміщень в м. Одесі,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 17.04.2001 року N 2153-XXIII.

Також було порушено вимоги ст. 29 Закону
України "Про планування і забудову
територій" (в редакції на час
здійснення реконструкції), згідно з
якою особа, яка має бажання провести
реконструкцію, повинна була отримати в
інспекції архітектурно-будівельного
контролю дозвіл на проведення робіт по
реконструкції приміщення. Здійснення
робіт без відповідного дозволу на їх
виконання вважається самовільним і
тягне за собою відповідальність
відповідно до діючого законодавства.

Враховуючи вищевказане, а також те, що
проведеної реконструкцією порушуються
житлові права ОСОБА_2 та її
малолітнього сина ОСОБА_7, 2010 року
народження, які фактично позбавлені
можливості користуватись квартирою,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність приведення
самовільно реконструйованих двох
кімнат, площею 36,2 кв.м. в АДРЕСА_1, до
попереднього стану, згідно з проекту
забудови.

Судова колегія вважає безпідставною
заяву представника ОСОБА_2 про
залишення її позову без розгляду,
оскільки таким правом, як залишення
позовної заяви без розгляду на
підставі ст. 207 ЦПК України наділений
суд першої інстанції під час розгляду
справи за правилами розділу III та IV ЦПК
України, а не апеляційний суд при
перегляді рішення суду першої
інстанції в апеляційному порядку,
оскільки позов вже вирішений по суті
шляхом ухвалення рішення.

При указаних обставинах, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
не вірно встановив обставини справи, не
в повній мірі визначився з характером
спірних правовідносин, нормами права,
які підлягають застосуванню, що
відповідно, призвело до неправильного
вирішення справи в частини відмови у
задоволенні позову ОСОБА_2 яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 про
зобов'язання не перешкоджати у
користуванні квартирою та приведення
приміщень у попередній стан, у зв'язку з
чим рішення Київського районного суду
м. Одеси від 21 січня 2014 року підлягає
скасуванню в цій частині з ухваленням
нового по суті заявлених позовних
вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст.
309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 21 січня 2014 року - скасувати в
частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про
зобов'язання не перешкоджати у
користуванні квартирою та приведення
приміщень у попередній стан.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 про
зобов'язання не перешкоджати у
користуванні квартирою та приведення
приміщень у попередній стан -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 не
перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
власний рахунок привести квартиру
АДРЕСА_1 (дві кімнати, площею 36,2 кв.м) у
попередній стан, відповідно поетажного
плану від 31.03.1065 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Сєвєрова Є.С.

Сидоренко І.П.