Справа № 303/6868/13-ц
н.р. стат. звіту - 26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі
головуючого судді Носова В.В., при
секретарі Іванчо Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом
представника позивача ПАТ КБ
"Приватбанк" - Павлович І.В. до ОСОБА_2
про звернення стягнення, -
Представник ПАТ КБ "Приватбанк" -
Павлович І.В. звернувся до
Мукачівського міськрайонного суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
звернення стягнення в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №MKA0GA00000224 від 20.12.2006 року на
предмет іпотеки, а саме будинок
загальною площею 142,10 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки.
Крім цього позивач просить виселити з
вищевказаного будинку відповідачів та
інших осіб, які зареєстровані та/або
Відповідачем ОСОБА_2 до канцелярії
Мукачівського міськрайонного суду
подано заяву-клопотання, відповідно до
якого остання просить суд відмовити
позивачу в задоволені заявлених
позовних вимог. Вказує на те, що предмет
позову, а саме іпотечне майно - будинок
загальною площею 142,10 кв.м., житловою
площею 73,10 кв.м., що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, виступає як
забезпечення зобов'язань відповідача
за кредитом, наданим йому позивачем в
іноземній валюті, та використовується
нею та членами її сім'ї як місце
постійного проживання, а отже,
відповідно до положень ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», на нього
не може бути звернено стягнення.
Представник ПАТ КБ "Приватбанк" -
Біша Ю.Г. в судове засідання не з'явився,
подав заяву з проханням розглянути
справу у його відсутності та зазначив,
що позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просить позов задовольнити,
проти заочного розгляду справи не
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним
чином повідомленою про час і місце
розгляду даної справи, до суду повторно
не з'явилася, про поважність причин
неявки суду не відомо, з клопотанням
про відкладення розгляду справи не
зверталася, а тому за згоди позивача та
на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України
суд вважає за можливе провести заочний
розгляд справи, постановивши заочне
рішення.

Дослідивши письмові докази наявні в
матеріалах цивільної справи, суд
приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до кредитного договору №
MKA0GA00000224 від 20.12.2006 року ПАТ "ПриватБанк"
надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000
доларів США зі сплатою 12 % річних з
кінцевим терміном повернення до 20.12.2010
року. (а.с. 22-26)

В забезпечення зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором між
банком та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки від 20.12.2006
року. Згідно даного договору банку
передано в іпотеку належне відповідачу
на праві власності нерухоме майно:
будинок загальною площею 142,10 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.
30-33).

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 21.03.2012 року у відповідача
ОСОБА_2 перед ПАТ КБ "ПриватБанк"
виникла заборгованість в розмірі 13791,08
доларів США, з яких: 10158,29 доларів США
-заборгованість по кредиту; 142,93 доларів
США - заборгованість по відсотках за
користування кредитом; 30,00 доларів США
-заборгованість по комісії за
користування кредитом; 3459,86 доларів США
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань (а.с.9-15).

Згідно з вимогою від 02.08.2013 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" на адресу відповідача було
надіслано лист про наявність
заборгованості по кредитному договору
№ MKA0GA00000224 від 20.12.2006 року та
повідомлено про наслідки у разі її
несплати (а.с. 17-21).

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. При цьому боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності ст.ст. 610, 611, 612
ЦК України, порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За ст. 1050 ч.1, ч. 2 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу вимоги якої не
звільняють боржника від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку»у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку»у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ч.1 ст.
38 цього Закону, яка передбачає право
іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі -покупцеві.

Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій Банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.1 ч.1. ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 3.06.2014 року за №
1304-VII, протягом дії цього Закону: не може
бути примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

- загальна площа такого
нерухомого житлового майна (об'єкта
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна) не перевищує 140 кв.
метрів для квартири та 250 кв. метрів для
житлового будинку.

Згідно із ст. 4 ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 3.06.2014 року
протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм.

З врахуванням того, що будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 є
майном, яке виступає як забезпечення
зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за
кредитним договором №MKA0GA00000224 від
20.12.2006 року, наданим їй позивачем в
іноземній валюті, та яке
використовується ОСОБА_2, як місце
постійного проживання її та членів
сім'ї, загальна площа будинку
становить142,10 кв.м., відомостей про
наявність іншого житла у відповідача
суду позивачем не надано, суд вважає, що
звернення стягнення на дане майно є
таким, що суперечитиме ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», а тому в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 74, 208-209, 212, 214,
215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 541-543,
554, 610, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ КБ
"Приватбанк" - Павлович І.В. до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме будинок за адресою:
АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
учать у справі але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Мукачівського

Міськрайонного суду

В.В. Носов