Справа № 639/2147/14-ц
№2/639/1009/14
РІШЕННЯ

Іменем України

2 липня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженої відповідальністю
"Інвестиційно- лізингова компанія
"Рента" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пласт-Прінт" про
стягнення боргу за договором поруки,
суд-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пласт-Прінт" про
стягнення боргу за договором поруки.

У обґрунтування свого позову позивач
посилається на те, що між ТОВ
"Інвестиційно- лізингова компанія
"Рента" та ТОВ "Пласт-Прінт" 24 липня 2008
року було укладено договір
фінансового лізингу обладнання №15/05/08
, за яким ТОВ «ІЛК «Рента» надало у
платне строкове володіння ТОВ «Пласт-
Прінт» обладнання, обумовлене
зазначеним Договором лізингу. На
забезпечення виконання зобов'язань
боржника за вказаним Договором
лізингу між двома особами ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 , 24 липня 2008 року було укладено
два договори поруки, а саме: з ОСОБА_1 -
Договір поруки №30/07/08, а з ОСОБА_2 -
договір поруки №29/07/08, за якими позивач
є кредитором , а відповідачі відповідно
- солідарними поручителями. У зв'язку з
невиконанням ТОВ «Пласт-Прінт» своїх
зобов'язань за договором лізингу в
частині виплати позивачеві
обумовлених цим договором сум
лізингових платежів, у боржника перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 61 695,49 грн.. Наявність
вищевказаної заборгованості ТОВ
«Пласт-Прінт» і законність та
безперечність вимог ТОВ «ІЛК «Рента»
щодо її стягнення підтверджуються
чинною постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
02.12.2010 року у справі №40/129/10 та ухвалою
у цій же справі про виправлення помилки
від 28.03. 2011 року . Отже, оскільки вказані
рішення господарського суду у
згаданій господарській справі мають
для даної цивільної справи
преюдиціальне значення. Позивач
вважає за можливе скористатися
викладеним в них розрахунках суми
заборгованості ТОВ «Пласт-Прінт» перед
ТОВ «ІЛК Рента» і, виходячи саме з цього
встановити аналогічну ціну і для
даного цивільного позову. Відповідно
до п. 1.1 обох договорів відповідачі
відповідають перед позивачем в
повному обсязі за виконання
зобов'язань боржника зі сплати
загальних лізингових платежів, пені та
штрафів. Згідно із п. 1.2 обох договорів
поруки відповідальність відповідачів
за всіма зобов'язаннями боржника є
солідарною та розповсюджується на усе
майно і кошти, на які може бути
звернене стягнення відповідно до
чинного законодавства України.
Відповідно ж до п.п. 2.1.1 обох договорів
поруки при невиконанні боржником
своїх зобов'язань по договору лізингу
відповідачі у 2- денних термін з
моменту пред'явлення до них
відповідної вимоги зобов'язані
сплатити позивачеві несплачену
боржником суму основних лізингових
платежів, неустойку у вигляді пені і
штрафів, передбачених договором
лізингу, а також інші суми , які боржник
повинен сплатити за згаданим
договором. І у разі прострочення
відповідачами виконання зобов'язань за
договорами поруки вони згідно із п.п.
2.1.2 означених договорів , будуть також
зобов'язані сплатити від суми
заборгованості ще й пеню за кожний день
прострочення платежу із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ, що діє
в період, за який сплачується пеня.
Відповідні вимоги були надіслані
позивачем відповідачам ще 31 січня 2014
року , але на день подання позову
відповідачі своїх зобов'язань за
договорами поруки щодо погашення
заборгованості боржника так досі й не
виконали.

У судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги та надав пояснення відповідні
вищенаведеному.

Представник відповідачів позов не
визнав , та пояснив, що дійсно між
позивачем та відповідачами укладені
вищенаведені договори поруки. У лютому
2014 року на адресу відповідачів
надійшли вимоги №46/01 від 31.01.2014 та №47/01
від 31.01.2014 року про виконання
порушеного зобов'язання ,
забезпеченого порукою у сумі 61658,14 грн.,
що не заперечується позивачем. Згідно
даних вимог відповідачам стало відомо,
що третя особа не виконала своїх
зобов'язань за договором фінансового
лізингу обладнання №15/05/08 від 24.07.2008
року внаслідок чого позивач вимагає
виконати зобов'язання третьої особи по
сплаті боргу у сумі 61658,14 грн.. З
договорів поруки вбачається, що в них
не встановлено строку ,після якого
порука припиняється, а зазначено, що
дія цього договору припиняється після
припинення дії договору лізингу та/або
повного погашення боржником або
поручителем усіх сум заборгованості за
договором лізингу , що не є
встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється , якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'являть
вимоги до поручителя. Пред'явленням
вимоги до поручителя є як направлення
/вручення йому вимоги про погашення
боргу, так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернуться до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання .
Таким чином на думку представника
відповідачів, оскільки основний
договір було розірвано за рішенням
суду 2 грудня 2010 року , а позивач
протягом 6 місяців після розірвання
основного договору не пред'явив
вимоги /позовної заяви/ до відповідачів
, то в силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України
він втратив право стягнути дану
заборгованість у судовому порядку з
відповідачів, що є підставою для
відмови позивачу в задоволені позову.

Суд, вислухав пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи.
вважає, що позовні вимоги не
обґрунтовані та не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 , ч. 1 ст. 60 ЦПК
України , кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини , на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень,крім випадків ,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи що
між ТОВ "Інвестиційно- лізингова
компанія "Рента" та ТОВ "Пласт-Прінт" 24
липня 2008 року було укладено договір
фінансового лізингу обладнання №15/05/08
, за яким ТОВ «ІЛК «Рента» надало у
платне строкове володіння ТОВ «Пласт-
Прінт» обладнання, обумовлене
зазначеним Договором лізингу.

На забезпечення виконання зобов'язань
боржника за вказаним Договором
лізингу між двома особами ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 , 24 липня 2008 року було укладено
два договори поруки, а саме: з ОСОБА_1 -
Договір поруки №30/07/08, а з ОСОБА_2 -
договір поруки №29/07/08, за якими позивач
є кредитором , а відповідачі відповідно
- солідарними поручителями.

Відповідно до умов договору поруки
відповідачі повинні були сплатити
позивачу суму боргу Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Пласт-Прінт" протягом 2-х днів з
моменту пред'явлення до них вимоги.
Згідно п. 3.2 договору поруки №30/07/08 від
24.07.2008 року та договору поруки № 29/07/08
від 24.07.2008 року , дія цього договору
припиняється після припинення дії
договору лізингу та/або повного
погашення боржником або поручителем
усіх сум заборгованості за договором
лізингу.

У лютому 2014 року на адресу
Відповідачів надійшли вимоги №46/01 від
31 січня 2014 року та №47/01 від 31 січня 2014
року про виконання порушеного
зобов'язання , забезпеченого порукою у
сумі 61658,14 грн., що не заперечується
позивачем.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за
договором лізингу одна сторона
/лізингодавець/ передає або
зобов'язується передати другій
стороні / лізингоодержувачеві / у
користування майно , що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
/прямий лізинг/, або майно , спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
/постачальника/відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов /непрямий
лізинг/, на певний строк і за
встановлену плату /лізингові платежі».
До договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм /оренду/ з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом.

Припинення відносин між сторонами
договору найма /оренди/ може мати місце
як на загальних підставах припинення
зобов'язань, передбачених главою 50 ЦК
України /виконання зобов'язань , збіг
боржника та кредитора в одній особі
тощо/, так і в разі виникнення
спеціальних підстав , зазначених у
главі 58 ЦК України.

Судова практика виходить із положення
, що наймодавець має право відмовитися
від договору найму за ст. 782 ЦК України
незалежно від того , внесе наймач у
подальшому плату за користування чи
ні.

При розірванні договору найма на
вимогу однієї зі сторін обов'язковим є
пред'явлення позову до суду. Цивільний
кодекс України /ст. 783/ надає
наймодавцеві право вимагати
розірвання договору найму .

Як вбачається з матеріалів справи,
Постановою Харківського апеляційного
суду від 2 грудня 2010 року з урахуванням
Ухвали Харківського апеляційного
господарського суду від 30 грудня 2010
року по справі №40/129-10 зустрічний позов
ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ
«РЕНТА» до ТОВ «ПЛАСТ-ПРІНТ» було
задоволено в повному обсязі. Договір
фінансового лізингу №15/05/08 від 24 .07.2008
року , укладений між ТОВ «ПЛАСТ-ПРІНТ»
та ТОВ ««ІНВЕСТИЦІЙНО-ЛІЗИНГОВА
КОМПАНІЯ «РЕНТА» було розірвано.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення суду набирає чинності після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Таким чином Договір фінансового
лізингу №15/05/08-Л від 24.04.2008 року ,
укладений між ТОВ «ПЛАСТ-ПРІНТ» та ТОВ
««ІНВЕСТИЦІЙНО-ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ
«РЕНТА» припинив свою дію внаслідок
розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання , якщо це встановлено
договором або законом, або розірванням
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку , встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється , якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Згідно роз'яснень п. 24 Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів , що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012
року №5, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється , якщо
кредитор потягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя .

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати , що згідно зі статтею 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно умов
договору. Отже,якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання , то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як
направлення /вручення йому вимоги про
погашення боргу /залежно від умов
договору/, так і пред'явлення до нього
позову. При цьому у разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитором або повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК України
, згідно з якою строк визначається
роками, місяцями , тижнями, днями або
годинами. Термін визначення
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Отже , строк визначений ст. 559 ЦК України
є преклюзивним строком , сплив якого
припиняє існування права вимоги
кредитора внаслідок нездійснення
кредитором свого права, і поновленню
такий строк не підлягає.

Таким чином , основний договір було
розірвано за рішенням суду 2 грудня 2010
року , а тому закінчення преклюзивного
строку припиняє існування самого
права , у зв'язку з тим, що преклюзивні
строки, за загальним правилом, не
можуть бути продовженими, поновленими
або зупиненими . Позивач протягом 6
місяців після розірвання основного
договору не пред'явив вимоги / позовної
заяви/ до відповідачів , то в силу
приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України він
втратив право стягнути дану
заборгованість у судовому порядку з
відповідачів, що є підставою для
відмови у позивачу у задоволені
позовних вимог.

Керуючись ст. 3,4, 8,10,15,60,209,212-215,218,294 ЦПК
України , ст. 251,252,526 553,559, 611,651763,782,806 ЦК
України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Товариства з
обмеженої відповідальністю
"Інвестиційно- лізингова компанія
"Рента" - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова