Справа №173/1367/14-ц
Провадження №2/173/918/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю. при
секретарі судового засідання
Демяненко С.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Верхньодніпровської міської ради
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
та встановлення факту, що має юридичне
значення, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
Верхньодніпровська державна
нотаріальна контора Дніпропетровської
області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
Верхньодніпровської міської ради
Дніпропетровської області про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
та встановлення юридичного факту. В
обґрунтування позовної заяви
зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її
свекруха, ОСОБА_2. Після її смерті
відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку по АДРЕСА_2. З 2002 року
по день смерті позивач проживала разом
з ОСОБА_2 однією сім'єю. ОСОБА_2 уклала на
ім'я позивача спадковий договір. За
життя ОСОБА_2 бажала, щоб у спадщину
будинок прийняв рідний син її чоловіка
- ОСОБА_3. Проте ОСОБА_3 до нотаріуса не
звертався і спадщину не прийняв. У
зв'язку з чим позивач вирішила
звернутися до нотаріуса із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на будинок по АДРЕСА_2. Проте у видачі
свідоцтва було відмовлено, оскільки
позивачем не було надано рішення суду
про встановлення факту проживання
однією сім'єю з померлою та у зв'язку з
пропуском шестимісячного строку для
подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач вважає, що вона пропустила
строк звернення до нотаріуса з
поважних причин, оскільки вважала, що у
спадок будинок прийняв її колишній
чоловік - ОСОБА_3, а тому не зверталася
до нотаріуса. Враховуючи вищевикладене
позивач просила суд встановити факт
проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією
сім'єю з 2002 року до 2008 рік та визначити
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2
протягом двох місяців з дня набрання
рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали
та просили суд задовольнити позовні
вимоги. Позивач суду пояснила, що, коли
в 2002 році її син поїхав навчатися до м.
Дніпропетровськ вона перейшла жити до
ОСОБА_2 та її чоловіка. Вона доглядала
їх, оскільки вони вже були похилого
віку. Коли помер чоловік ОСОБА_2, вона
хотіла, щоб будинок по АДРЕСА_2
успадкував син її чоловіка - ОСОБА_3, а
ОСОБА_1 вона залишить будинок по
АДРЕСА_3. У зв'язку з чим позивач
вважала, що її колишній чоловік прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_2. Потім
з'ясувала, що ніхто із спадкоємців не
прийняв спадщину та вирішила
звернутися до нотаріуса з метою
оформлення права на спадщину. Інших
спадкоємців за законом або заповітом
після смерті ОСОБА_2 не має.

Представник позивача також суду
пояснив, що позивач пропустила
шестимісячний строк для подання заяви
після смерті ОСОБА_2 з поважних причин,
іншого шляху підтвердити той факт, що
позивач проживала разом із
спадкодавцем однією сім'єю більше ніж
п'ять років перед смертю, окрім
звернення до суду у позивача не має.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
подав заяву про розгляд справи без його
участі, проти задоволення позовних
вимог не заперечував.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору,
Верхньодніпровська державна
нотаріальна контора, в судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, подала заяву про розгляд справи
без її участі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, допитавши свідків,
оцінивши докази в їх сукупності,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть НОМЕР_2 (а.с.8).

З 2002 року до дня смерті ОСОБА_2 разом з
нею постійно проживала її колишня
невістка - ОСОБА_1, що підтверджується
показаннями свідків та письмовими
доказами.

Так свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що
позивач є його колишньою дружиною. Коли
його батьки почали хворіти, вони
домовились, що вона буде їх доглядати.
Позивач жила з батьками з 2002 року в їх
будинку до самої смерті ОСОБА_2. Після
смерті батьків він спадщину не прийняв
та не претендує на неї. Не заперечує
проти прийняття спадщини ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що після
того як в 2002 році він поїхав навчатися
до м. Дніпропетровська, його мати,
ОСОБА_1, почала жити разом з ОСОБА_2. Вона
доглядала її та поховала за власні
кошти.

Довідкою виконавчого комітету
Верхньодніпровської міської ради від 18
червня 2014 року також підтверджується,
що ОСОБА_1 мешкала разом з ОСОБА_2 до дня
її смерті. Вона її доглядала, вони вели
спільне господарство, поховала її за
власні кошти (а.с.59).

Актом обстеження житлово-побутових
умов по АДРЕСА_3 від 18 червня 2014 року
підтверджується, що ОСОБА_1 тривалий
час, з 2002 року по день смерті, мешкала
разом з ОСОБА_2. Даний факт підтвердили
свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.58).

Таким чином, зібрані у справі докази
підтверджують факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 2002 року до дня
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу
України у четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менше як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

З урахуванням чого, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем
четвертої черги після смерті ОСОБА_2.

Згідно зі ст.ст. 1268, 1269 Цивільного
кодексу України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
При цьому, спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкоємцем, має подати до
нотаріуса заяву про прийняття
спадщини. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного
кодексу України встановлено
шестимісячний строк для прийняття
спадщини, який починається з часу
відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220
Цивільного кодексу України часом
відкриття спадщини є день смерті особи.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини лише 6
травня 2014 року (а.с.44). Тобто ОСОБА_1
пропустила шестимісячний строк для
подання зави про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу
України за письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини до нотаріуса за
місцем відкриття спадщини. За позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що заповіт від імені
ОСОБА_2 не складався, інші спадкоємці до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини не зверталися. Малолітніх,
неповнолітніх, недієздатних та
обмежено дієздатних спадкоємців після
смерті ОСОБА_2 не встановлено.

Поважною причиною пропуску ОСОБА_1
строку для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_2 суд вважає те, що позивач
вважала, що після смерті свекрухи
спадщину прийняв її колишній чоловік -
ОСОБА_3, а до неї перейшло право
власності на будинок по АДРЕСА_3 за
спадковим договором. В судовому
засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що за
життя ОСОБА_2 була домовленість про те,
що йому залишить будинок по АДРЕСА_2, а
ОСОБА_1 - будинок по АДРЕСА_3, проте він
спадщину не прийняв.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1
пропустила встановлений законом
шестимісячний строк для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_2 з
поважних причин, а тому позовні вимоги
є законними та обґрунтованими, а позов
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у відповідності до ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України, суд приймає до уваги, що за
подання позовної заяви позивачем було
сплачено судовий збір, який підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача. Разом з тим, суд звертає
увагу, що позивачем було сплачено
судовий збір не в повному обсязі, а тому
сума недоплаченого судового збору
розміро 243 грн. 60 коп. підялгають
стягненню з позивача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 1264, 1270, 1272 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровської
міської ради про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини та встановлення
факту, що має юридичне значення -
задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю з 2002 року до
2008 року.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом двох місяців з
дня набрання рішенням суду законної
сили.

Стягнути з Верхньодніпровської
міської ради на користь ОСОБА_1
сплачений нею судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_1),
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована:АДРЕСА_1)
судовий збір в дохід держави в сумі 243
грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
розгляді справи, проте не були присутні
під час проголошення рішення суду,
мають право оскаржити його протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю. Шевченко