Справа № 487/1673/14-ц
Номер провадження 2/487/1218/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.07.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.,

при секретарі - Табунщик К.С.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5
про визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що на підставі свідоцтва на житло,
виданого заводом «Екватор» 16.08.1995 року,
власниками квартири АДРЕСА_1 є позивачі
та відповідач. ОСОБА_5 у грудні 2013 року
звернувся до суду з позовом до
позивачів про стягнення з них у
солідарному порядку вартість 13 частки
зазначеної квартири. При цьому, шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано за
рішенням суду ще в 2001 році. Після
розірвання шлюбу сторони в
добровільному порядку розділи спільне
майно подружжя, серед іншого
відповідач отримав і грошову
компенсацію за 13 частку спірної
квартири, тому фактично його частка
перейшла у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4. На
підставі викладеного, посилаючись на
ст..392 ЦК України, позивачі просили суд
ухвалити рішення, яким визнати за ними
право власності на 13 частку квартири
АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_5, по 16
частки за кожним.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, звернувся до суду з
письмовою заявою, в якій позовні вимоги
підтримав, просив розглядати справу
без його участі.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що на час розгляду справи не існує
доказів того, що право власності
будь-яким чином переходило від
відповідача до позивачів, а тому позов
є безпідставним.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 перебували
у зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Заводського
районного суду міста Миколаєва від
01.08.2001 року.

Згідно свідоцтва про право
власності на житло від 16.08.1995 року
квартира АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності належить ОСОБА_5 та
членам його сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З урахуванням зазначеної правової
норми суд приймав рішення на підставі
наданих сторонами доказів.

Позивачами не надано суду належних
доказів того, що частка відповідача
перейшла до них на законних підставах.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання представника позивача на те,
що відповідач отримав грошову
компенсацію за спірну частку, оскільки
це не доведено належними доказами.

Так ст.69 ЦК України передбачено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою. Договір про поділ
житлового будинку, квартири, іншого
нерухомого майна, а також про виділ
нерухомого майна дружині, чоловікові
зі складу усього майна подружжя має
бути нотаріально посвідчений.

На підставі викладеного суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 5-8. 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
підпис
Боброва І.В.

З оригіналом згідно

суддя