Справа №701/1356/13-ц
25 червня 2014 рокуМаньківський районний
суд, Черкаської областів складі:
головуючого-судді -Калієвського І. Д.
при секретарі -Байдужій Г.
І.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Маньківка справу за
позовом Публічного Акціонерного
Товариства Комерційний Банк "Приват
Банк" до ОСОБА_4 та третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 про
звернення стягнення, суд
Представник позивача звернулася до
відповідача з позовом про звернення
На підставу своїх вимог спираються на
те, що відповідно до укладеного
договору № СЗМWGА00000011 від 16.05.2007 року
ОСОБА_5 16.05.2007 року отримав кредит у
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11,04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 16.05.2017 року. Згідно
умов зазначеного договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
позивачу грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору третя особа зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, що призвело до збитків
позивача, які мають вираз у залученні
позивачем вільних коштів до страхового
резерву, створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та нести витрати по
сплаті податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів. У зв'язку з
зазначеними порушеннями зобов'язань за
кредитним договором третя особа станом
(Долар США), що в перерахунку складає 130
551 грн. 85 коп., яка складається з
заборгованість за кредитом; -1234,70 (Долар
США) - заборгованість по процентам за
користування кредитом; - 50,42 (Долар США) -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; - 25,20 (Долар США)
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. а також
штрафи відповідно до договору: - 31,29
(Долар США) - штраф (фіксована частина). -
776,58 (Долар США) - штраф (процентна
складова). В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ "Приват Банк" і відповідач 16.05.2007 року
уклали договір іпотеки № СSMWGA00000011.
Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
будинок загальною площею 127.20 м ,
житловою площею 80.20 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить відповідачу на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 145000 грн. 00 коп. У відповідності
до ст. 6 Закону України „Про іпотеку",
іпотека за цим договором поширюється
на земельну ділянку, на якій
розташований предмет іпотеки і яка
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі документу
зазначеного у договорі іпотеки.
Земельна ділянка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно з ч. 1 ст. 33
Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ст. 38
цього Закону, яка передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Названі та інші повноваження надані
іпотекодержателю іпотекодавцем на
здійснення дій з продажу предмету
іпотеки від імені іпотекодавця
будь-якій особі-покупцеві у разі
порушення основного зобов'язання
містяться у договорі іпотеки,
укладеному між відповідачем та
позивачем, у розділі, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя. На момент укладення
договору іпотеки сторони прийшли до
взаєморозуміння, що перелік зазначених
у договорі іпотеки повноважень з
продажу предмету іпотеки
іпотекодержателем не є вичерпним.
Договором іпотеки, укладеним між
відповідачем та позивачем, передбачене
право іпотекодавця на реєстрацію у
предметі іпотеки інших осіб лише при
умові отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
той факт, що іпотекодержатель не
надавав своєї згоди на відповідну
реєстрацію осіб за адресою предмету
іпотеки, позивач вважає, що реєстрація
осіб у предметі іпотеки є порушенням
умов цивільно-правового договору та
статті 629 ЦК України і зняття таких осіб
з реєстраційного обліку є захистом
прав іпотекодержателя та повинне
відбуватись на підставі рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ
"Про іпотеку" та с. 109 ЖК України -
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Відповідач підлягає
виселенню з житла, яке є предметом
іпотеки розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Крім того, відповідно до ст. 6
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства реєструють своє місце
проживання. В статті 3 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
встановлено, що реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесенням цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу. Таким чином,
реєстрація фіксує офіційне місце
проживання особи. За цією адресою особа
має право проживати, на неї
надсилаються усі офіційні документи,
відповідно до даних про реєстрацію
нараховуються усі комунальні послуги і
таке інше. Наявність осіб,
зареєстрованих по квартирі, на яку
звертається, негативно відобразиться
на її ціні, а також буде перешкоджати
реалізації цього предмета іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності або права користування
житловим приміщенням про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою. Відповідно
до п. 37 постанови № 5 пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" невиконання
вимог частини першої статті 35 Закону
України "Про іпотеку" про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду (на
відміну від інших способів звернення
стягнення (частина третя статті 33 цього
Закону), оскільки іпотекодавець у
судовому засіданні має можливість
заперечувати проти вимог
іпотекодержателя. Також, згідно з ч. 2
ст. 39 Закону України "Про іпотеку"
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення. При цьому, відповідно до
положень ст. 40 Закону України "Про
іпотеку", яка регулює порядок виселення
при позасудовій процедурі звернення
стягнення (згідно з ст. 33 це звернення
стягнення на підставі виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя), та порядок
виконання рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
задоволенними вимогами про виселення,
встановлено: перед примусовим
виконанням рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки з
виселенням (2 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку") іпотекодержатель за 30 днів
направляє вимогу про добровільне
звільнення житла, і тільки якщо такого
звільнення приміщення не відбулось,
звертається до органів ДВС за
примусовим виселенням. Позивач, до
звернення із позовом до суду, з метою
надання можливості відновити платіжну
дисципліну за кредитним зобов'язанням,
надіслав повідомлення боржнику
(іпотекодавцю, якщо він є відмінним від
боржника) про порушення основного
зобов'язання та/або іпотечного
договору з вимогою добровільно
звільнити житловий будинок чи житлове
приміщення у разі продовження
порушення, в зв'язку з чим представник
позивача змушений звертатись до суду з
даним позовом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак надав суду
заяву, в якій просить справу слухати в
його відсутності та підтримає позовні
вимоги.

Відповідач в судовому засідані позоні
вимоги не визнав.

Третя особа: ОСОБА_5 до суду двічі не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи по суті на підставі зібраних
доказів у його відсутності.

Суд, вислухавши відповідача, вивчивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини. Як встановлено в
судовому засіданні відповідно до
укладеного договору СЗМWGА00000011 від
16.05.2007 року ОСОБА_5 16.05.2007 року отримав
кредит у розмірі 20000,00 (Долар США) зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 16.05.2017
року. Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати позивачу грошові
кошти (щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. Згідно ст.ст. 526, 527,
530 ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору третя особа по справі
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, що призвело
до збитків позивача, які мають вираз у
залученні позивачем вільних коштів до
страхового резерву, створеного в
забезпечення простроченої
заборгованості позичальника та нести
витрати по сплаті податків та інших
обов'язкових платежів з цих коштів. У
зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
третя особа по справі станом на 13.11.2013
року створив заборгованість - 16339,41 дол.
США, що в перерахунку складає 130 551 грн. 85
коп., яка складається з наступного: -
14221,22 дол. США - заборгованість за
кредитом; -1234,70 дол. США - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
- 50,42 дол. США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом; - 25,20
дол. США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором. а
також штрафи відповідно до договору: -
31,29 дол. США - штраф (фіксована частина). -
776,58 дол. США - штраф (процентна
складова). В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ "Приват Банк" і відповідач 16.05.2007 року
уклали договір іпотеки № СSMWGA00000011.
Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
будинок загальною площею 127.20 кв.м. ,
житловою площею 80.20 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить відповідачу на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 145000 грн. 00 коп. У відповідності
до ст. 6 Закону України „Про іпотеку",
іпотека за цим договором поширюється
на земельну ділянку, на якій
розташований предмет іпотеки і яка
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі документу
зазначеного у договорі іпотеки.
Земельна ділянка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно з ч. 1 ст. 33
Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Згідно
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. За ст.1049
ЦК України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов"язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Згідно ч.2 ст.509 ЦК
України, зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України. За ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. За ст.526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. За ст.11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини, а також
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі. Цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства - ст. 14 ЦК
України, а тому позов в частині
звернення стягнення на будинок
відповідача з укладання від імені
відповідача договору купівлі-продажу з
іншою особою, з отриманням витягу з
державного реєстру власності, а також
надання позивачу всіх повноважень
необхідних для здійснення продажу
підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині
виселення відповідача та інших осіб,
які зареєстровані в будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям їх з реєстраційного обліку, то
в цій частині позову слід відмовити,
так як згідно Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", зняття з
місця проживання здійснюється на
підставі остаточного рішення суду про
позбавлення права власності або права
користування житловим приміщенням. Суд
виносячи рішення про звернення
стягнення на даний будинок, що належить
відповідачу автоматично не позбавляє
відповідача права власності на
будинковолодіння, що є предметом
іпотеки, а також не позбавляє його
права користування даним
будинковолодінням.

Крім того в судовому засіданні було
встановлено відсутність підстав до
застосування до даного спору положень
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", який набув чинності
07.06.2014 року, оскільки умовою
застосування даного нормативного акту
є відсутність у позичальника або
майнового поручителя у власності
іншого нерухомого житлового майна, а в
судовому засіданні відповідач
зазначила суду, що окрім житлового
будинку по АДРЕСА_1 в її власності
знаходиться інше житлове майно, яке
розташоване по АДРЕСА_2, тобто житлове
майно на яке звертається стягнення не є
єдиним житловим майном у власності
відповідача, що фактично виключає
можливість застосування до неї норм ЗУ
№1304-VII. Згідно ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судові витрати слід покласти на
відповідача згідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 30, 62, 88, 202, 203, 218 ЦПК України, ст.
ст.11, 14, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК
України, Законом України "Про іпотеку",
Законом України ,,Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № СЗМWGА00000011 від
16.05.2007 року в розмірі16339,41 дол. США, що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 13.11.2013 року
складає 130 551 грн. 85 коп., звернути
стягнення на будинок загальною площею
127,20 кв. м , житловою площею 80,20кв. м. та
земельну ділянку, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки № СSМWGА00000011
від 16.05.2007 року) ПАТ КБ "ПриватБанк" (49094,
м. Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, ) з
укладанням від імені ОСОБА_4 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі - продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
кадастрового номеру земельної ділянки,
з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ "Приват Банк" всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "Приват Банк" судові
витрати в сумі 1649 грн. 62 коп.

В решті позову - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду Черкаської
області через Маньківський районний
суд на протязі десяти днів.

СуддяІ. Д. Калієвський