Справа № 459/6005/13
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4374/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:32
07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
головуючого - судді Цяцяка Р.П.,
суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
при секретарі Ясиновській Я.М.,
за участю Музики М.В. - представника
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
місті Червонограді Львівської області,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 22 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області (в
подальшому - „Фонд"), у якому просив суд
стягнути з Фонду на його користь на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків
внаслідок професійного захворювання, 30
000 грн. (а.с. 1-5).

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим,
що він з 1965 року по 17.11.2002 року працював
на ряді вугільних шахт м. Червонограда,
коли і був звільнений з роботи по п.2 ст.
40 КЗпП (по стану здоров'я). В подальшому,
03.01.2003 року, висновком МСЕК йому було
встановлено ІІІ групу інвалідності
безтерміново та 50 % втрати професійної
працездатності (а.с. 1-5).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов частково задоволено та стягнуто
з Фонду на користь позивача на
відшкодування моральної шкоди
спричиненої внаслідок професійного
захворювання 10 000 грн. (а.с. 46-47).

Дане рішення оскаржив Фонд.

Апелянт просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні його
позовних вимог, покликаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вважає, що позивачем не доводено
належними і допустимими доказами факт
заподіяння йому моральної шкоди та її
розмір, а також вважає, що довідка МСЕК
не є таким доказом.

Вважає, що на день звернення позивача
до суду з даним позовом спору щодо
відшкодування моральної шкоди взагалі
не існувало, оскільки в період дії
положень Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", які передбачали
відшкодування моральної шкоди, позивач
не звертався до Фонду з приводу
призначення йому виплат у зв'язку з
спричиненням моральної шкоди, а також
не подав висновку медичних органів про
стрес, якого він зазнав в результаті
трудового каліцтва чи професійного
захворювання або їх наслідків.

Звертає увагу на те, що на момент
звернення позивача до суду з даним
позовом Законом України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" вже не було
передбачено (з 01.01.2008 року), що Фонд
здійснює відшкодування моральної
шкоди (а.с. 49-51).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Фонду на підтримання
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
Фонду до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року № 6 (з
відповідними змінами) "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди"
судам роз'яснено, що право на отримання
потерпілим страхових виплат настає з
дня встановлення йому МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності.

Як стверджується матеріалами
справи та не заперечується жодною із
сторін даного спору, вперше позивачу
встановлено стійку втрату професійної
працездатності 50 % у зв'язку з
професійним захворюванням з 07.11.2002 року
(а.с. 13-14).

За вище наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що до спірних правовідносин
підлягає до застосування закон, що діяв
на момент виникнення цих правовідносин
(07.11.2002 року), а саме: Закон України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", частиною 3 ст. 34 якого
обов'язок відшкодувати моральну шкоду
покладається саме на Фонд.

Рішенням Конституційного Суду
України у справі за конституційним
зверненням Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Кіровоградській
області про офіційне тлумачення
положення частини 3 статті 34 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності" від
27 січня 2004 року встановлено, що
положення частини третьої статті 34
цього Закону не позбавляє
застрахованого працівника, який
втратив професійну працездатність,
права на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної умовами
виробництва, і не виключає обов'язку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
моральну шкоду, заподіяну умовами
виробництва, у випадках тимчасової чи
стійкої втрати потерпілим професійної
працездатності.

За вище наведених обставин доводи
апеляційної скарги Фонду висновків
оскаржуваного рішення не спростовують,
а відтак ці доводи до уваги прийматися
не можуть.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
обставинам та доказам по справі в їх
сукупності і розмір моральної шкоди,
присуджений судом до стягнення з
відповідача (Фонду) на користь
позивача, відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості.

З урахуванням вище наведеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення відсутні,
оскільки таке ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті
Червонограді Львівської області
відхилити та залишити рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 22 квітня 2014 року
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: