справа № 208/3672/14-ц
№ провадження 2/208/1573/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

04 липня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку, передбаченому ч.2
ст.197 ЦПК України цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України», Заводського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 «Про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню; визнання дій
державного виконавця незаконними,
скасування постанов державного
виконавця», -

в с т а н о в
и в:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому
просить суд:

- визнати таким, що не підлягає
виконанню виконавчий напис, вчинений
16.05.2013 року нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
звернення стягнення на належне
позивачу майно - квартиру, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати дії державного виконавця
незаконними, та скасувати постанови
про відкриття виконавчого провадження
та накладення арешту на майно боржника.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що,
виконавчий напис було вчинено
нотаріусом без дотримання
передбачених чинним законодавством
вимог, а саме за відсутності
документів, що підтверджували
безспірність заборгованості боржника,
а також за відсутності письмової
вимоги відповідача про усунення
порушення основного зобов'язання
боржником та попередження боржника про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання цієї вимоги.

Водночас, позивач також просить суд
скасувати постанови державного
виконавця Заводського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції про відкриття
виконавчого провадження від 13.12.2013р. за
вищевказаним виконавчим написом, та
про накладення арешту на майно
боржника від 13.12.2013р.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав суду письмову заяву, у якій
зазначив, що підтримує позов у повному
обсязі, та просить суд провести розгляд
справи за його відсутності.

В судове засідання представник
відповідача - ТОВ «ОТП Факторинг
України» не з'явився, надав суду
письмову заяву, у якій зазначив, що,
проти задоволення позову не заперечує,
та просить суд провести розгляд справи
за його відсутності.

В судове засідання представник
відповідача - Заводського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції не з'явився, надав
суду письмову заяву, у якій просив суд
провести розгляд справи за його
відсутності.

В судове засідання приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 не
з'явився, надав суду письмову заяву від
12.06.2014р., у якій просив суд провести
розгляд справи за його відсутності, а
також зазначив, що не заперечує проти
задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
наявні у справі докази, суд дійшов
наступного висновку.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не можуть ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст.87 ЗУ «Про нотаріат» N 3425-XII від
02.09.1993р., для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст.88 ЗУ «Про нотаріат» N 3425-XII від
02.09.1993р., нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.03.2008р. між позивачем та відповідачем
укладено кредитний договір №ML-300/154/2008,
за яким позивач отримав від
відповідача кредит у розмірі 68 600,00
доларів США.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань між вказаними сторонами
28.03.2008р. укладено іпотечний договір №
РML -300/154/2008, за умовами якого позивачем
передано в іпотеку належне йому на
праві власності майно - квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 26.01.2012р. з позивача,
разом із поручителем солідарно
стягнуто на користь відповідача
заборгованість за вищевказаним
кредитним договором у розмірі 650 212,14
грн., що дорівнює 82 030 доларів США, яка
виникла станом на 12.04.2010р.

При цьому, 16.05.2013р. відповідач звернувся
до приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою
про вчинення виконавчого напису на
договорі іпотеки, звернувши стягнення
на предмет іпотеки - квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для
задоволення вимог банку щодо стягнення
заборгованості позивача в сумі 79 314,69
доларів США, яка виникла станом на
01.07.2010р.

16.05.2013 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено
виконавчий напис за № 2869, відповідно до
якого нотаріус запропонував звернути
стягнення на предмет іпотеки - належну
позивачу квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, та, за рахунок коштів,
виручених від реалізації заставленого
майна задовольнити вимоги відповідача
в розмірі 79 314,69 доларів США.

При цьому, як зазначає позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог,
під час вчинення нотаріусом спірного
виконавчого напису, нотаріусом не було
дотримано вимог чинного законодавства,
а саме вчинено виконавчий напис за
відсутності передбачених Постановою
КМУ №1172 від 29.06.1999р. документів, що
підтверджували б безспірність
заборгованості позивача перед
відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.05.2013 року, на час вчинення нотаріусом
спірного виконавчого напису, вчинення
виконавчих написів нотаріусами
регулювалось ст. ст. 87, 88 Закону України
"Про нотаріат", постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№1172 "Про затвердження переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів", а також
Порядком вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України N
296/5 від 22.02.2012р.

Згідно п.3.1 вищевказаного Порядку,
нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем; за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно п.3.2 вищевказаного Порядку,
безспірність заборгованості
підтверджують документи, передбачені
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 29 червня 1999 року
№1172, за якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, для одержання виконавчого
напису подаються: а) оригінал
нотаріально посвідченої угоди, що
передбачає сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час вчинення нотаріусом спірного
виконавчого напису, подані
відповідачем документи не
підтверджували безспірність
заборгованості позивача, так як за
рішенням суду відповідна сума
заборгованості позивача була стягнута
судом на користь відповідача за період,
що відповідав періоду, зазначеному у
виконавчому написі нотаріуса.

Крім того, частиною 1, 2 ст. 35 Закону
України "Про іпотеку", передбачено, що у
разі порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
цієї статті не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів, наданих
нотаріусом, документу, передбаченого
ст.35 Закону України "Про іпотеку", та
підтверджуючого факт отримання
боржником письмової вимоги стягувача
про усунення порушень - надані
нотаріусом матеріали не містять.

Таким чином, з вищенаведеного суд
вбачає, що, на час вчинення нотаріусом
спірного виконавчого напису, розмір
заборгованості, який банком було
запропоновано погасити позивачу,
відрізнявся від фактичного розміру
заборгованості позивача, стягнутого з
останнього за рішенням суду від 26.01.2012р.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню є обгрунтованими,
та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині
визнання дій державного виконавця
незаконними, та скасування постанов
про відкриття виконавчого провадження
і накладення арешту на майно боржника,
суд приходить до висновку, що, вказані
позовні вимоги задоволенню не
підлягають на підставі того, що,
позивачем, в ході розгляду справи не
доведено наявність дій державного
виконавця, які б свідчили про порушення
останнім прав, свобод чи інтересів
позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.3, 5, 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 87,
88 Закону України "Про нотаріат", ст. 35
Закону України "Про іпотеку",
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1999 року №1172 "Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів", суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис № 2869, вчинений 16.05.2013
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, за яким
нотаріусом запропоновано звернути
стягнення на належну ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня його проголошення.

Суддя
Нельга Д. В.