У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Попович О.В., вивчивши касаційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 03 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 29 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним
позовом, з урахуванням його уточнень,
просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 заборгованість за письмовим
договором позики від 22 березня 2013 року
в розмірі 11 509, 92 грн., пеню в розмірі 13 939,
79 грн та заборгованість за відсотками
за договором від 27.03.2013 року в розмірі 12
800,00 грн. та пеню за цим договором в
розмірі 16 800,00 грн, стягнути моральну
шкоду в розмірі 10 000 грн.

Зазначив, що ОСОБА_3, як боржник, не
виконала умови письмового договору
позики від 22 березня 2013 року. Згідно
зазначеного договору ОСОБА_3 повинна
була до 22 числа кожного місяці
сплачувати 8% від суми позики та
відсотки за користування позиченими
грошима. ОСОБА_4 є поручителем
зазначеного договору, а тому він разом
із боржницею має нести солідарну
відповідальність за його виконання.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 03
квітня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь ОСОБА_2 заборгованість за
відсотками по договору позики в
розмірі 21 100 грн 80 коп. та пеню у
розмірі 6 629 грн 17 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 29 травня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині відмови в
стягненні відсотків та пені за
договором позики від 27 березня 2013 року.
В цій частині ухвалено нове про
відмову в задоволенні позову за
недоведеністю.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Рішення суду першої інстанції та
рішення суду апеляційної інстанції в
зазначеній частині ухвалено у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 03 квітня 2014 року та рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 29 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики та стягнення
моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Попович