Справа № 454/31/14
Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/3577/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Копняк С.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 06 березня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
недостовірною інформації, яка не
відповідає дійсності, ганьбить честь
та гідність його особи, та просив
зобов'язати останнього спростувати
таку та стягнути з нього в його користь
3000 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 06 березня 2014
року позов ОСОБА_3 - задоволено
частково.

Визнано недостовірною інформацію,
такою що не відповідає дійсності,
ганьбить честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_3, зазначену в заяві -
скарзі ОСОБА_2 в прокуратуру
Сокальського району.

Зобов'язано ОСОБА_2 спростувати
недостовірну інформацію поширену ним в
заяві - скарзі у прокуратуру
Сокальського району в спосіб найбільш
близький до способу її поширення,
шляхом подання письмової заяви на ім"я
ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 поширена
недостовірна інформація, яка не
відповідає дійсності, ганьбить ОСОБА_3
честь, гідність та ділову репутацію, як
завідувача стадіону "Сокіл", у строк не
пізніше 15 днів з дня набрання рішенням
суду законної сили. Стягнуто з ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_3 завдану моральну шкоду
в сумі 500 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В своїй
апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що судом не вказано, яким чином та у
який спосіб, він поширював
недостовірну інформацію про
відповідача, довів її до широкої
громадськості та оприлюднив. У випадку
коли особа звертається з заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки в такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права передбаченого
ст. 40 Конституції України, а не
поширення недостовірної інформації.
Крім того вважає, що оспорювана
позивачем інформація не відноситься до
негативної, до образи чи наклепу, а є
оціночними судженнями відповідача.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає задоволенню.

Частково задовільняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що звернувшись з заявою -
скаргою в прокуратуру Сокальського
району ОСОБА_2 поширив відносно ОСОБА_3
інформацію, яка не відповідає
дійсності, ганьбить честь, гідність та
ділову репутацію позивача. Відтак
відповідач зобов'язаний її спростувати
в спосіб скерування позивачу заяви про
те, що інформація в його зверненні в
прокуратуру не відповідає дійсності.
При цьому суд визначив розмір
морального відшкодування в сумі 500 грн.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Право на відповідь, а також на
спростування недостовірної інформації
щодо особи, яка померла, належить
членам її сім'ї, близьким родичам та
іншим заінтересованим особам.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.
Поширювачем інформації, яку подає
посадова чи службова особа при
виконанні своїх посадових (службових)
обов'язків, вважається юридична особа,
у якій вона працює. Якщо особа, яка
поширила недостовірну інформацію,
невідома, фізична особа, право якої
порушено, може звернутися до суду із
заявою про встановлення факту
недостовірності цієї інформації та її
спростування. Якщо недостовірна
інформація міститься у документі, який
прийняла (видала) юридична особа, цей
документ має бути відкликаний. Фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено у друкованих або інших
засобах масової інформації, має право
на відповідь, а також на спростування
недостовірної інформації у тому ж
засобі масової інформації в порядку,
встановленому законом. Якщо відповідь
та спростування у тому ж засобі масової
інформації є неможливими у зв'язку з
його припиненням, така відповідь та
спростування мають бути оприлюднені в
іншому засобі масової інформації, за
рахунок особи, яка поширила
недостовірну інформацію. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
незалежно від вини особи, яка її
поширила. Спростування недостовірної
інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Згідно ст. 299 ЦК України фізична особа
має право на недоторканність своєї
ділової репутації. Фізична особа може
звернутися до суду з позовом про захист
своєї ділової репутації.

Як роз'яснив в п. 16 Постанови "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" від 27.02.2009 року Пленум
Верховного суду України, відповідно до
ст. 40 Конституції України усі мають
право направити індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисті звернення до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів.

У випадку коли особа звертається до
зазначених органів з заявою, в котрій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки в такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, а не поширення
недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до
правоохоронних органів судам слід
враховувати висновки викладені у
рішенні Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року, який зазначив, що
викладення у листах, заявах, скаргах до
правоохоронного органу відомостей
особою на думку якої посадовими чи
службовими особами цього органу при
виконанні функціональних обов'язків
порушено її право, не може вважатися
поширенням відомостей, які порочать
честь, гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди інтересам цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, який працював тренером
футбольного клубу "Сокаль" і даний клуб
тренувався на стадіоні "Сокіл"
завідувачем якого являється позивач по
справі ОСОБА_3, звернувся в прокуратуру
Сокальського району щодо зловживань на
його думку своїми службовими
обов'язками завідувача стадіону.

Сама заява - звернення не була
предметом дослідження в судовому
засіданні, однак суд достовірно
встановив, що скарга відповідача була
подана в правоохоронні органи особою
на думку якої позивачем (як посадовою
особою) при виконанні його
функціональних обов'язків вчиняються
певні порушення. Тобто ним реалізовано
його конституційне право на звернення,
перевірку викладених фактів та
отримання відповіді.

А відтак таке звернення не може
вважатися поширенням недостовірної
інформації, що ганьбить честь та
гідність особи відносно якої складено
дане звернення і не може бути підставою
для задоволення вищезазначеного
позову.

Дані обставини не були враховані судом
при ухваленні рішення, і таке не можна
вважати законним та обґрунтованим і
воно підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4 ,
314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 06 березня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Сектор
молоді та спорту Сокальської районної
державної адміністрації про визнання
недостовірною інформації, зобов'язання
спростувати недостовірну інформацію,
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: