Справа № 278/815/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі : головуючого судді - Баренко С.
Г,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Левківської сільської ради
Житомирського району (далі - Рада),
ОСОБА_3 про визнання протиправним та
скасування рішення виконкому Ради,
визнання недійсним державного акта,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, як спадкоємець майна ОСОБА_4 у
позові просить скасувати рішення
виконкому Ради від 19.05.1995 в частині
надання ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,59 га на території Ради та
скасувати державний акт останньої.
Вимоги мотивовані тим, що мати
відповідача незаконно отримала у
власність спірну землю, оскільки вона
на той час перебувала в користуванні у
ОСОБА_4, як власниці АДРЕСА_2.

Позов було підтримано у суді
представниками позивача, які
зазначили, що спірну землю було надано
у власність ОСОБА_5 без вилучення у
матері позивача та без виготовлення
відповідної документації, державний
акт не відповідає оскаржуваному
рішенню. Про його існування позивач
дізналася у 2012 році, просила поновити
строк для захисту своїх інтересів.

Представник відповідача проти позову
заперечувала. Стверджувала, що
спадкодавець ОСОБА_5 правомірно
володіла спірною земельною ділянкою.
На даний час власником є ОСОБА_3 за
судовим рішенням, яке набрало законної
сили.

Представник Ради позов не визнала.
Пояснила, що мати відповідача
правомірно отримала у власність
земельну ділянку. Дату прийняття
рішення у державному акті помилково
зазначено як 15.06.1995, хоча вірною є 15.05.1995.
Виправити наведену описку на даний час
неможливо.

Встановлені обставини справи
відповідають цивільним
правовідносинам. Суд розглядає справу
в межах заявлених вимог.

28.01.2011 позивач отримала у спадок після
своєї матері ОСОБА_4 житловий будинок
АДРЕСА_2 (а.с. 10-11). Позивач стверджує, що
земельна ділянка, на якій розташований
її будинок незаконно приватизована
матір'ю відповідача ОСОБА_5

Рішенням виконкому Ради від 19.05.1995
ОСОБА_5 було передано у приватну
власність безкоштовно земельну
ділянку площею 0,25 га для
обслуговування жилого будинку та
побутових приміщень і земельну ділянку
площею 0,34 га для ведення особистого
підсобного господарства (а.с.12). 07.02.1996
ОСОБА_5 видано державний акт на право
власності на землю серії IV-ЖТ №014274
(а.с.15). У акті помилково зазначена дата
рішення 15.06.95. Ці обставини визнані
Радою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Рішенням
цього ж суду від 19.10.2012, залишеним без
зміни апеляційним судом Житомирської
області(а. с123-124 спр№2-1706/12), за
відповідачем визнано право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 та на
спірну земельну ділянку площею 0,59 га в
с. Левків, Житомирського району (а. 26 с.
№2-1706/12).

Апеляційним судом також встановлено,
що посилання ОСОБА_1 на передачу у
власність відповідачу частини її
земельної ділянки не підтверджені
належними та допустимими доказами. Не
може вважатися таким доказом довідка
Ради від 23.05.2014 №204, оскільки вона
складена зі слів ОСОБА_1 та не
підтверджена документами, які б
вказували на накладення земельних
ділянок сторін. Навпаки, біля будинку
ОСОБА_1 фактично використовується 0,07
га, при умові що рахується 0,02 га (а.с. 55).
Оскільки спір стосується одної той
самої земельної ділянки,між одніми і
тими сторонами,наведені висновки
апеляційного суду для даного спору
мають преюдіційне значення.

Відповідно до ст.20 ЗК УРСР право
землекористування громадян, які
проживають в сільській місцевості,
засвідчується записами в
земельно-шнурових книгах
сільськогосподарських підприємств і
організацій та погосподарських книгах
сільських Рад, а в містах і селищах
міського типу - в реєстрових книгах
виконавчих комітетів міських, селищних
Рад народних депутатів. Згідно
"Вказівок по веденню погосподарського
обліку в сільських радах народних
депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13
квітня 1979 року №11215, визначення в
сільській місцевості громадського
типу господарства в погосподарській
книзі та відомостей щодо членів
колгоспного двору, що має правове
значення, було покладено саме на
сільські ради.

З дослідженої судом іншої справи за
№278/2787/13ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
вбачається, що головою колгоспного
двору згідно погосподарської книги за
1964-1966 роки - особовий рахунок НОМЕР_1 до
дня свого вибуття до смт. Любар, тобто
до 08.07.1964 року, був ОСОБА_7 (дід позивача).
Після вибуття останнього головою двору
став ОСОБА_8, чоловік ОСОБА_5 У
користуванні домогосподарства
рахувалась земельна ділянка 0,59 га. (а. 49,
58,101). Згідно записів у
земельно-шнуровій книзі за 1973-1991 роки,
та погосподарських книгах за 1971-1973 роки
та 1973-1991 роки головою двору по АДРЕСА_2
рахувався також ОСОБА_8 До двору
належала земельна ділянка розміром 0,59
га ( а. 54-55, 91,93-96). Згідно записів у
земельно-шнуровій книзі за 1983-1986 роки
за ОСОБА_8 рахувалась земельна ділянка
площею 0,59 га, розділ колгоспники за №
363, адреса не зазначалась; у
земельно-шнуровій книзі за 1986-2010 роки
за ОСОБА_4 (матір'ю позивача) рахувалась
земельна ділянка площею 0,15 га, розділ
робітники та службовці за № 143, адреса
відсутня (а. 91 с.№278/2787/13ц). Про те, що за
головою двору ОСОБА_4, особовий рахунок
НОМЕР_2 рахувалась як за службовцем
земельна ділянка розміром 0,15 га
свідчить також погосподарська книга за
1986-1990 роки (а.с. 103)

Таким чином, позивачем не доведено й
факт користування спадкодавцем
земельною ділянкою, що була передана у
власність ОСОБА_5 Тобто не доведено
порушення прав позивача. Помилка,
допущена виконкомом у рішенні при
написанні назви місяця, не тягне за
собою визнання такого рішення
недійсним з огляду на наявні докази в
їх сукупності і взаємозв'язку.

З цих підстав Житомирський районний
суд своїм рішенням від 03.12.2013 відмовив
ОСОБА_1 у скасуванні державного акту, з
чим погодився й апеляційний суд (а.с.
30-34).

Твердження представника позивача про
невідповідність площ ділянок,
зображених у державному акті з причин
розташування будівель лише на ділянці
площею 0,15 га не виключає наявність
цільового призначення «для
обслуговування жилого будинку» у інших
зображених ділянок. Жодних доказів про
відсутність на момент видачі
державного акту документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки не надано.

Передача земельних ділянок у
колективну та приватну власність
провадиться Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки (ст. 17 ЗК
України в ред. 1990 року)

Відповідно до ст.19 Конституції органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи повинні діяти лише на
підставі , в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За правилами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, позивачем не доведено
протиправність передачі у власність
ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,59 га,
а тому позов не підлягає до
задоволення.

Керуючись: ст. 19 Конституції України,
ст. ст. 17, 42, 43 ЗК України (в ред. 1990 р.),
ст.ст. 15,16, 328 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 33, 57,
60, 61, 88, 130, 197, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд,

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Левківської сільської ради
Житомирського району, ОСОБА_3 про
визнання протиправним та скасування
рішення виконкому Ради, визнання
недійсним державного акта відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області через
Житомирський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
С.Г. Баренко