Справа №490/1039/14-ц 10.07.2014 10.07.2014 10.07.2014
Провадження №22-ц/784/1717/14
Провадження №22-ц/784/1717/14
Головуючий суду першої
інстанції - Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"

на заочне рішення Центрального
районного суду

м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року,

ухвалене за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (далі - Банк або ПАТ
КБ «Приватбанк») до ОСОБА_3, про
стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року Банк пред'явив до суду
зазначений позов, який обґрунтував
наступним.

01 вересня 2006 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір №DNH4KP39720840,
відповідно до якого відповідачка
отримала кредит у сумі 5885 грн.10 коп. зі
сплатою 25,08% річних (72% у разі порушення
строків погашення) з кінцевим терміном
повернення по 03 вересня 2007 року
включно.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою умов договору на думку
позивача станом на 16 січня 2014 року
утворилася загальна заборгованість за
кредитним договором у сумі 97 548 грн.68
коп., яка складається з заборгованості
за кредитом у сумі 5885 грн.10 коп.,
заборгованості за відсотками у сумі 29
890 грн. 77 коп., заборгованості з пені у
сумі 56 651 грн.44 коп., та штрафів в
загальній сумі 5121 грн.37 коп.

Оскільки відповідачка порушила умови
договору щодо своєчасного погашення
заборгованості за кредитом, позивач
просив стягнути з неї кредитну
заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м.Миколаєва від 22 квітня
2014 року позов Банку задоволений
частково. З ОСОБА_3 на користь Банку
стягнуто заборгованість за кредитом в
сумі 40 897 грн.24 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 5885
грн.10 коп., заборгованості за
відсотками в сумі 29 890 грн.77 коп. та
штрафів на загальну суму 5121 грн.37 коп.
Крім того, з відповідача на користь
позивача стягнуто судовий збір у сумі
408 грн.97 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням,
позивач подав на нього апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду змінити, стягнувши на користь
Банку заборгованість по сплаті пені у
сумі 56 651 грн.44 коп.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
Банку, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до ст.61 Конституції
України, ч.3 ст.509 та ч.3 ст.551 ЦК України
пеня стягненню з відповідачки не
підлягає.

Між тим, з таким висновком суду не можна
погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В разі порушення зобов'язання
наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК
України та умовами договору. Зокрема,
кредитор має право вимагати
відшкодування збитків та сплати пені
або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Як вбачається з матеріалів справи та
таке встановлено судом,
01 вересня 2006 року між Банком та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір,
відповідно до якого відповідачка
отримала кредит у сумі 5885 грн.10 коп. зі
сплатою 25,08% річних (72% у разі порушення
строків погашення) з кінцевим терміном
повернення по 03 вересня 2007 року
включно.

Сторони погодили, що у випадку
неналежного виконання зобов'язань
відповідачка сплачує Банку пеню у
розмірі 0,15% від суми непогашеної
заборгованості, але не менше 1 грн. за
кожен день прострочення платежу, та
штраф, обумовлений Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(далі - Умови).

За такого, у Банка є право вимагати
стягнення з відповідачки пені,
оскільки вона передбачена договором.

Проте, заявлена ПАТ КБ «Приватбанк»
сума протирічить вимогам ст.258 ЦК
України, яка передбачає, що до вимоги
про стягнення неустойки
застосовується позовна давність в один
рік.

В межах позовної давності сума пені
становить 11 661 грн.48 коп., а тому саме
така сума підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги
положення п.5.5 Умов щодо встановлення
позовної давності тривалістю 5 років,
оскільки це є порушенням вимог ст.259 ЦК
України, нормами якої передбачена
необхідність укладення у письмовій
формі договору про збільшення позовної
давності.

За такого рішення районного суду на
підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає зміні, а саме з відповідачки
на користь Банку підлягає стягненню
вищезазначена сума пені, а тому
загальна сума заборгованості за
кредитним договором буде становити 52 558
грн.72 коп.

Оскільки рішення суду змінено, то на
підставі ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає
зміні розподіл судових витрат, а саме з
відповідачки на користь Банку підлягає
стягненню 679 грн.71 коп. судового збору
за розгляд справи у суді першої та
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" задовольнити
частково.

Заочне рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором
№DNH4KP39720840 від 01 вересня 2006 року станом
на 16 січня 2014 року у сумі 52 558 грн.72
коп., яка складається з заборгованості
за кредитом у сумі 5885 грн.10 коп.,
заборгованості за відсотками у сумі 29
890 грн.77 коп., заборгованості з пені у
сумі 11 661 грн.48 коп., та штрафів: 500 грн.
(фіксована частина) та 4621 грн.37 коп.
(процентна складова), а також судовий
збір у сумі 679 грн.71 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: