УХВАЛА

іменем України

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Комунальне підприємство
«Святошинське лісопаркове
господарство», про визнання недійсними
рішення, державного акта на право
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку, за
касаційною скаргою заступника
прокуратура Київської області на
рішення апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор м. Ірпеня Київської області в
інтересах держави звернувся до суду з
позовом до Коцюбинської селищної ради
Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - Комунальне підприємство
«Святошинське лісопаркове
господарство», про визнання недійсними
рішення, державного акта на право
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 14 серпня 2013 року
позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбииської селищної ради від 24
грудня 2008 року № 1946/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт серії
ЯЖ № 922156 на право власності на земельну
ділянку, кадастровий номер
:01:042:0140, виданий на ім'я ОСОБА_3 з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_4 та скасовано його державну
реєстрацію.

У решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2013 року
зазначене судове рішення в частині
визнання недійсним державного акта
серії ЯЖ № 922156 на право власності на
земельну ділянку площею 0,15 га, виданого
на ім'я ОСОБА_3 з відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_4 та
скасування його державної реєстрації
змінено.

Визнано недійсним державний акт серії
ЯЖ № 922156 на право власності на земельну
ділянку площею 0,15 га, виданий на ім'я
ОСОБА_3, та скасовано його державну
реєстрацію.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі заступник
прокуратура Київської області просить,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
скасувати рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 14
серпня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 28 листопада
2013 року в частині відмови в задоволенні
вимог про визнання права власності
держави на земельну ділянку площею 0,15
га, кадастровий номер :01:042:0140 та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення позову прокурора; змінити
мотивувальну частину рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 14 серпня 2013 року в справі №
367/3773/13-ц, виключивши положення про те,
що договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 20 березня 2009 року № 211,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є
нікчемним, замінивши положеннями про
нікчемність вказаного договору;
змінити мотивувальну частину рішення
апеляційного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року в справі №
22-ц/780/5735/2013 р. шляхом доповнення його
положеннями про нікчемність договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
20 березня 2009 року № 211, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Касаційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Коцюбинської селищної ради
від 24 грудня 2008 року № 1946/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_3
було затверджено проект землеустрою
щодо відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га, а 29 січня 2009 року ОСОБА_3 на підставі
даного рішення отримав державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЇЖ № 922156.

У подальшому на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
20 березня 2009 року вищевказану земельну
ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_3
продав ОСОБА_4, що підтверджується
копією договору купівлі-продажу,
наявною в матеріалах справи.

Також установлено, що відповідно до
Указу Президії Верховної Ради УРСР від
11 лютого 1941 року селище міського типу
Берковець перейменоване в селище ім.
Коцюбинського та до його складу
включено залізничну станцію Біличі,
однак будь-які графічні додатки до
Указу Президії Верховної Ради УРСР від
11 лютого 1941 року, які б підтверджували
межі селища Коцюбинського не
збереглися. З 1941 року і до сьогодні
рішення щодо встановлення чи зміни меж
селища Коцюбинського компетентними
органами не приймались, проект
встановлення меж не розроблявся та не
затверджувався.

Вищенаведені обставини встановлені
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 жовтня 2012 року, в справі
за позовом Київської міської ради до
Державного управління навколишнього
природного середовища в м. Києві,
Київського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
Ірпінської міської ради, Коцюбинської
селищної ради, за участю прокуратури м.
Києва, треті особи: Державне агентство
земельних ресурсів України, КП
«Святошинське лісопаркове
господарство», КП КОР «Обласний
лісгосп», Київська обласна державна
адміністрація, Державне управління
охорони навколишнього природного
середовища в Київській області,
Державне агентство лісових ресурсів
України, про визнання бездіяльності
протиправною, рішень нечинними та їх
скасування, зобов'язання вчинити дії.

Разом із тим відповідно до інформації
відділу Держкомзему в м. Ірпінь від 18
січня 2013 року № 01-02/44-1 державна
статистична звітність форми 6-зем по
смт Коцюбинському в період з 01 січня 2008
року до 31 грудня 2008 року не велася,
землі запасу по смт Коцюбинському в
період з 01 січня 2008 року до 31 грудня 2008
року не обліковувалися.

Також судом першої інстанції
установлено, що на момент прийняття
спірного рішення будь-яка містобудівна
документація, визначена Законом
України «Про планування і забудову
територій» в сел. Коцюбинському була
відсутня, а перспективний план
розвитку селища, на який посилався
представник Коцюбинської селищної
ради та техніко-економічне
обґрунтування є видом землевпорядної
документації та згідно з вимогами
зазначеного закону не є містобудівною
документацією, яка могла б бути
підставою для прийняття спірного
рішення щодо відведення земельної
ділянки для містобудівних потреб.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов, виходив із того,
що перспективний план розвитку села не
є містобудівною документацією та не
може бути підставою для прийняття
рішення щодо відведення земельної
ділянки. Спірна земельна ділянка
знаходиться за межами смт Коцюбинське,
тому селищна рада не мала повноважень
щодо її передачі до приватної
власності ОСОБА_3 Ураховуючи, що
рішення ради не відповідає вимогам
закону, державний акт, виданий на
підставі такого рішення, має бути
визнаний недійсним.

Оскільки на момент прийняття рішення
Коцюбинською селищною радою Київської
області від 24 грудня 2008 року № 19646/25-5
межі смт Коцюбинського у передбаченому
законом порядку не були визначені та
встановлені, суд першої інстанції
дійшов висновку про незаконність
зазначеного рішення Коцюбинської
селищної ради як такого, що не
відповідає положенням п. 12 Перехідних
положень та ст. 12 ЗК України. Суд
відмовив у задоволенні позовних вимог
в частині визнання права власності
держави на земельну ділянку, оскільки
дані вимоги не конкретизовані,
безпідставні та такі, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Задовольняючи вимоги позивача щодо
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю серії ЯЖ №
922156, виданого на ім'я ОСОБА_3, суд
виходив із того, що такий акт виданий на
підставі оспорюваного рішення, що
визнається недійсним.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками місцевого суду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсною
відмітки, вчиненої у державному акті
серії ЯЖ № 922156, про перехід права
власності від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки та скасування його
державної реєстрації, апеляційний суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні таких вимог, оскільки
позивачем не надано доказів про
вчинення такої відмітки про перехід
права власності на оспорюваному
державному акті, що є його обов'язком в
силу вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Висновки апеляційного суду є законними
і обґрунтованими.

Згідно із Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
а також порядку поділу та об'єднання
земельних ділянок» від 05 березня 2009
року № 1066-VI новий порядок оформлення
права власності на земельні ділянки,
яким була запроваджена відмітка на
правовстановлюючих документах,
поширюється також на випадки, коли
цивільно-правові угоди щодо відчуження
земельної ділянки або свідоцтва про
право на спадщину були укладені або
видані до набрання чинності Законом №
1066-VI, але державні акти видані не були. У
цьому разі нотаріус, який посвідчив чи
видав відповідний документ,
звертається до органу, що здійснює
державну реєстрацію земельних ділянок,
з письмовим запитом про підтвердження
того, що державний акт не виданий
новому власнику земельної ділянки.
Отримавши письмове підтвердження
цього факту, нотаріус вилучає
державний акт зі своїх справ і,
зробивши відмітку про перехід права
власності на земельну ділянку, долучає
до цивільно-правової угоди чи
свідоцтва.

Зазначений Закон набув чинності з 01
травня 2009 року, тобто після відчуження
ОСОБА_3 земельної ділянки ОСОБА_4

Докази вчинення відмітки на акті про
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 922156 про перехід права
власності до ОСОБА_4 відповідно до
зазначеного вище порядку в матеріалах
справи відсутні.

Доводи касаційної скарги прокурора не
дають підстав для встановлення
неправильного застосування місцевим і
апеляційним судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права в частині відмови в задоволенні
позову прокурора, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень.

У іншій частині судові рішення не
оскаржуються та відповідно в
касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника
прокуратура Київської області
відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

О.В. Попович