Придніпровський районний суд
Справа № 711/3804/14-ц
Провадження №2
11 червня 2014 року Придніпровський
районний суд м . Черкаси в складі :
- головуючого - Клочко
- при секретарі - Туз
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м . Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства науково - виробничий
комплекс «Фотоприлад» про зміну
формулювання причин звільнення,
стягнення вихідної допомоги та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача -Державного підприємства
науково - виробничий комплекс
«Фотоприлад» про стягнення належних
виплат у зв'язку із звільненням з
роботи, а також середній заробіток за
час затримки розрахунку при
Свої доводи мотивує тим , що з 25 грудня
2012 року по 9 квітня 2014 року він працював
на Державному підприємстві науково -
виробничий комплекс «Фотоприлад»
скорочено ДП НВК «Фотоприлад» на
посаді фахівця відділу комплектації.
9 квітня 2014 року через канцелярію
підприємства він подав заяву про
звільнення з роботи за ч.3 ст.38 КзПП
України у зв'язку з порушенням
підприємством трудового
В поданій заяві зазначив, що бажає
звільнитися з роботи з 9 квітня 2014 року,
означивши , що саме цей день є останнім
Відповідно до ч.3 ст.38 КзПП України
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.
Також, відповідно до ст.47 КзПП України
власник або уповноваженим ним орган
зобові,заний в день звільнення видати
працівникові належним чином оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки , зазначені в
статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст.116 КзПП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства ,
установи організації, провадиться у
день звільнення. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні
власник або уповноваженим ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
Згідно ст.44 КзПП України при припиненні
трудового договору внаслідок
порушення власником або уповноваженим
ним органом законодавства про працю,
колективного чи трудового договору,
працівнику виплачується вихідна
допомога у розмірі, передбаченому
колективним договором, але не менше
тримісячного середнього заробітку.
Проте , в порушення вищевказаної норми
права , відповідач не видав йому
трудову книжку, незважаючи на те , що з
10.04.2014 рок він вже не працює на
підприємстві, не виплатив належні
платежі, не видав наказу про звільнення
та не ознайомив з цим наказом.
Також, згідно ст.117 КзПП України в разі
не виплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки ,
зазначені в статті116 цього Кодексу, до
роботодавця застосовується
відповідальність у вигляді сплати на
користь працівника його середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні по день фактичного
Просив суд стягнути з відповідача на
його користь належні йому виплати при
звільненні, а також середній заробіток
за весь час затримки виплат, а також
видати трудову книжку.
14.05.2014 року позивач ОСОБА_1 надав суду
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій просив суд зобов'язати
відповідача видати йому трудову
книжку, а також змінити формулювання
причин звільнення з роботи із
звільнення за власним бажанням - п.1 ст.38
КзПП України на звільнений за власним
бажанням у зв'язку з невиконанням
власником або уповноваженим ним
органом законодавства про працю, умов
колективного договору - п.3 ст.38 КзПП
України, дату звільнення змінити з
10.04.2014 року на дату фактичної видачі
Також просив суд стягнути вихідну
допомогу та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні.
22.05.2014 року позивач надав суду заяву про
уточнення позовних вимог, відповідно
до якої просив суд дату звільнення
змінити з 11.04..2014 року на дату фактичної
видачі трудової книжки, а решту
вищевказаних вимог залишити без змін.
27.05.2014 року представник позивача надала
суду чергову уточнюючу заяву в якій ,
крім всіх інших вимог , було визначено
дату звільнення з роботи вважати з
4.06.2014 року ОСОБА_1 надав суду чергову
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої просив суд
зобов'язати відповідача змінити
формулювання причин звільнення з
роботи із звільнення за власним
бажанням -п.1 ст.38 КзПП України на
звільнений за власним бажанням у
зв'язку з невиконанням власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю , умов
колективного договору - п.3 ст.38 КзПП
України. Звільненим вважати з 10.04.2014
Також, стягнути з відповідача вихідну
допомогу в розмірі 6812,52 гривень та
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі
5.06.2014 року ОСОБА_1 надав суду заяву про
відмову від частини позовних вимог,
згідно якої просив суд прийняти
відмову від позову в частині вимог про
зобов'язання видачі трудової книжки та
зміни дати звільнення, яка була
заявлена в пункті 1 прохальної частини
заяви про уточнення позовних вимог від
27.05.2014 року, а саме, з 20.05.2014 року.
Відповідно до колективного договору
на 2011-2012 роки , доповнення до вказаного
колективного договору ДП НВП
«Фотоприлад», а саме . п.5.13 роботодавець
зобов'язався виплачувати заробітну
плату працівникам два рази на місяць: 7
Однак відповідач систематично
порушував умови оплати праці: не
здійснював виплату заробітної плати у
визначені строки,в лютому 2014 року не
було виплачено аванс, у березні місяці
2014 року заробітну плату виплатили із
затримкою - мали виплатити до 7 числа , а
фактично виплатили 11.04.2014 року, а всім
іншим працівникам - 15.04.2014 року.
Не витримавши таких умов праці , 9.04.2014
року він подав заяву про звільнення, в
якій просив на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП
України звільнити його з належними
йому при цьому виплатами в зв'язку з
невиконанням адміністрацією КЗпП
України та умов колективного договору -
не виплату заробітної плати.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, просила їх задовольнити в
Представник відповідача -ДП НВП
«Фотоприлад» Глущенко О.М. позовні
вимоги не визнав, надав суду письмові
При цьому , представник відповідача
визнав в судовому засіданні факт
невиплати авансу у лютому місяці 2014
року, вказуючи , що всім працівникам
підприємства не було виплачено аванс в
силу відсутності грошових коштів та
складної соціально - економічної
обстановки у країні.
Також зазначив, що у березні 2014 року
дійсно була затримки з виплати
заробітної плати на декілька днів -
необхідно було виплатити до 7.04.2014 року ,
а фактично ОСОБА_1 виплатили заробітну
плату - 11.04.2014 року
Заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до
задоволення , виходячи з наступного.
За обставинами справи , встановлено , що
з 25 грудня 2012 року по 9 квітня 2014 року
ОСОБА_1 працював на Державному
підприємстві науково - виробничий
комплекс «Фотоприлад» на посаді
фахівця відділу комплектації.
9 квітня 2014 року через канцелярію
підприємства він подав заяву про
звільнення з роботи за ч.3 ст.38 КзПП
України у зв'язку з порушенням
підприємством трудового
В поданій заяві ОСОБА_1 зазначив, що
бажає звільнитися з роботи з 9 квітня 2014
року, означивши , що саме цей день є
останнім днем роботи.
Представник відповідача визнав
обставини отримання вказаної заяви
позивача про звільнення саме 9.04.2014
Відповідно до ч.3 ст.38 КзПП України
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.
Також, відповідно до ст.47 КзПП України
власник або уповноваженим ним орган
зобові,заний в день звільнення видати
працівникові належним чином оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки , зазначені в
статті 116 цього Кодексу.
В ході розгляду справи встановлено , що
відповідач допустив порушення
законодавства про працю, що
представник відповідача визнав в
судовому засіданні.
Так, встановлено , що відповідно до п.5.13
колективного договору на 2011-2012 роки ,
доповнення до вказаного колективного
договору ДП НВП «Фотоприлад»,
роботодавець зобов'язався виплачувати
заробітну плату працівникам два рази
на місяць: 7 та 22 числа.
Однак відповідач систематично
порушував умови оплати праці: не
здійснював виплату заробітної плати у
визначені строки,в лютому 2014 року не
було виплачено аванс, у березні місяці
2014 року заробітну плату виплатили із
затримкою - мали виплатити до 7 числа , а
фактично виплатили 11.04.2014 року, а всім
іншим працівникам - 15.04.2014 року.
Ці факти визнав в судовому засіданні
представник відповідача , посилаючись
на те , що такі порушення допущені в
силу складних соціально - економічних
умов, як в цілому на підприємстві , так і
в країні, також суду надано і довідку №
бн від 8.05.2014 року щодо термінів виплати
заробітної плати та авансу.
Відповідно до вищевказаного п.5.13
колективного договору власник або
уповноважений ним орган мав
виплачувати заробітну плату два рази в
місяць - 7 та 23 числа.
В разі, коли день виплати заробітної
плати збігається з вихідним , святковим
або неробочим днем, заробітна плата
виплачується напередодні.
Розмір заробітної плати за першу
половину місяця перших 15 календарних
днів для працівників з відрядною та
почасовою оплатою праці - 60% від
тарифної ставки, для працівників з
окладною оплатою праці - 60% від окладу.
При зростанні рівня інфляції
індексувати заробітну плату згідно з
чинним законодавством .
Згідно до ст.38 КзПП України працівник
має право з власної ініціативи в будь -
який час розірвати укладений з ним на
невизначений строк трудовий договір.
При цьому строк розірвання трудового
договору і його правові підстави
залежать від причин, які спонукають
працівника до його розірвання і які
працівник визначає самостійно.
В разі, якщо вказані працівником
причини звільнення - порушення
працедавцем трудового законодавства
ч.3 ст.38 КзПП України не
підтверджується, або працедавцем не
визнаються, останній не вправі
самостійно змінювати правову підставу
розірвання трудового договору на ч.1
За обставинами справи , вбачається , що
позивач ОСОБА_1 9.04.2014 року подав до
відповідача заяву про звільнення з
роботи по п.3 ст.38 КзПП України - у
зв'язку з порушенням підприємством
трудового законодавства.
Відповідач 11.04.2014 року видав наказ за
№20к про припинення трудового договору
з ОСОБА_1 з 10.04.2014 року по п.1 ст.38 КзПП
України - за власним бажанням,тобто, не
визнав причин звільнення - порушення
працедавцем законодавства, і
самостійно , змінив підставу
розірвання трудового договору на ч.1
ст.38 КзПП України , тобто, діяв всупереч
чинного трудового законодавства,
зокрема вищевказаної ч. 3 ст.38 КзПП
Разом з тим , в судовому засіданні
представник відповідача визнав факти
допущення порушення вимог трудового
законодавства, а саме , в частині
порушення строку виплати авансу та
Позивач ОСОБА_1 з таким рішенням
відповідача не погоджується ,
незгідний з формулюванням причин
звільнення за ч.1 ст. 38 КзПП України,
просив переглянути наказ про
звільнення та видати його відповідно
до його заяви від 9.04.2014 року, де він
просить звільнити його за ч.3 ст. 38 КзПП
України так як на момент подачі заяви
9.04.2014 року заробітна плата не була
виплачена, в лютому 2014 року не було
виплачено аванс, у квітні 2014 року
виплата авансу здійснена не в повному
Наявність порушень трудового
законодавства, колективного договору
та умов оплати праці підтверджується
документально та підтверджені
сторонами в судовому засіданні.
Стаття 38 КзПП України передбачає
підстави за яких роботодавець
зобов'язаний звільнити працівника з
визначеної останнім дати: за наявності
підстав, які унеможливлюють подальше
продовження роботи, та у випадку
невиконання власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, умов
колективного чи трудового договору. На
ці випадки обов'язок працівника за два
тижні попереджати власника або
уповноважений ним орган про наступне
звільнення за власним бажанням не
Відповідно до ч.3 ст. 235 КзПП України, у
разі визнання формулювання причини
звільнення неправильним або таким, що
не відповідає чинному законодавству, у
випадках, коли це не тягне за собою
поновлення працівника на роботі, орган,
який розглядає трудовий спір,
зобов'язаний змінити формулювання і
вказати в рішенні причину звільнення у
точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства та з посиланням
на відповідну статтю (пункт) закону.
Суд вважає формулювання підстав
звільнення позивача за ч.1 ст. 38 КзПП
України незаконним, оскільки у
відповідача не було підстав для
звільнення позивача за ч.1 ст.38 КзПП
України, так як позивач звернувся з
заявою про звільнення на підставі ч.3
ст.38 КзПП України у зв'язку з порушенням
відповідачем законодавства про працю.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем була подана лише одна заява
про звільнення з підстав ч.3 ст. 38 КзПП
України, іншої заяви про звільнення з
інших підстав, позивачем на подавалося.
Крім того, Верховний Суд України 31
жовтня 2012 року постанова ВС України
додана до справи дійшов висновку, що
за суттю ст. 38 КзПП України працівник
має право за власною ініціативою в
будь-який час розірвати укладений з ним
на невизначений термін трудовий
При цьому термін розірвання трудового
договору та його правові підстави
залежать від причин, що спонукають
працівника до його розірвання та які
працівник визначає самостійно. У разі
якщо зазначені працівником причини
звільнення - порушення роботодавцем
трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КзПП )
- не підтверджуються або роботодавцем
не визнаються, останній не має права
самостійно змінювати правову підставу
розірвання трудового договору за ч. 1
Також, у вищевказаній ухвалі
Верховного Суду України визначено, що
для визначення правової підстави
розірвання трудового договору
значення має сам лише факт порушення
законодавства про працю, що спонукало
працівника до розірвання трудового
договору з власної ініціативи, а не
поважність чи неповажність причин
такого порушення та істотність
порушення трудових прав працівника.
Враховуючи що звільнення позивача на
підставі ч.1 ст. 38 КзПП України
проведено незаконно, та те, що позивач у
зв'язку з допущеними щодо нього
порушеннями законодавства не бажає
продовжувати трудові відносини з
відповідачем, суд вважає за можливе не
поновлюючи працівника на роботі,
змінити дату звільнення (з дня
фактичного звільнення - з 10.04.2014 року )
та формулювання його причин відповідно
до ч. 3 ст. 38 КзПП України.
Відповідно до ст. 44 КзПП України, при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
працівникові виплачується вихідна
допомога у розмірі не менше середнього
місячного заробітку; у разі призову або
вступу на військову службу,
направлення на альтернативну
(невійськову) службу (пункт 3 статті 36) -
у розмірі двох мінімальних заробітних
плат; внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, колективного
чи трудового договору (статті 38 і 39) - у
розмірі, передбаченому колективним
договором, але не менше тримісячного
середнього заробітку.
Відповідно до обставин справи ,
відповідач має виплатити позивачу
ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 6812,52
Згідно до довідки відповідача
середньоденна заробітна плата
становить 103,22 гривень та згідно
розрахунку позивача розмір вихідної
допомоги становить 6812 ,52 гривень і
визнається судом таким , що відповідає
фактичним обставинам справи.
Крім того , суд вважає, що у
відповідності до ст.117 КзПП України з
відповідача на користь позивача
підлягає до стягнення і середній
заробіток за час затримки розрахунку
Згідно ст.117 КзПП України в разі не
виплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки ,
зазначені в статті116 цього Кодексу, до
роботодавця застосовується
відповідальність у вигляді сплати на
користь працівника його середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні по день фактичного
Суд вважає обґрунтованим і таким , що
узгоджується із ст.117 КзПП України
визначений розмір середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні ( період з 10.04.2014 року по
4.06.2014 року ), який становить 3612,70
гривень. розрахунок позивача
Оскільки позивача звільнено від сплати
судового збору, його відповідно до ст.88
ЦПК України слід стягнути з
відповідача в сумі 243 грн. 60 коп.
Також, суд вважає необхідним винести
окремо від рішення і ухвалу щодо іншої
частини вимог ОСОБА_1 , а саме , в частині
відмови позивача від зобов'язання
видачі трудової книжки та зміни дати
звільнення. ( ухвала від 11.06.2014 року
долучена до справи).
На підставі ст..ст.11,60, 213-215,88 ЦПК України
та керуючись ст. ст. 38, 44,47, 116, 117, 235 КзПП
України ,суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Змінити формулювання причин
звільнення ОСОБА_1 з роботи з
державного підприємства науково -
виробничий комплекс «Фотоприлад» із
звільнення по п.1 ст. 38 КзПП України -
звільнення за власним бажанням на п. 3
ст.38 КзПП України - звільнення за
власним бажанням у зв'язку з
невиконанням власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, умов
колективного договору з 10 квітня 2014
Стягнути з державного підприємства
науково - виробничий комплекс
«Фотоприлад» на користь ОСОБА_1 вихідну
допомогу в сумі 6812,52 гривень.
Стягнути з державного підприємства
науково - виробничий комплекс
«Фотоприлад» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 10
квітня 2014 року по 4 червня 2014 року в сумі
Стягнути з державного підприємства
науково - виробничий комплекс
«Фотоприлад» у прибуток держави в сумі
Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи , які брали
участь у розгляді справи , але не були
присутні при проголошенні судового
рішення , можуть подати апеляційну
скаргу на протязі десяти днів з дня
отримання копії рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
КЛОЧКО О.В.