Справа № 464/7550/13-ц
пр.№ 2/464/200/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2014 Сихівський районний суд
м.Львова

в складі: головуючого - судді Борачка
М.В.,

при секретарі Гарасимович Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с
т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
«Фольксбанк» звернулося з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому з врахуванням
уточнених позовних вимог просить
стягнути з них солідарно 11 398, 11 доларів
США, що в гривневому еквіваленті
становить 135 067 грн. 60 коп. та судовий
збір в розмірі 1470,70грн. (1355,98грн. за
подання позовної заяви та 114,70грн. за
подання заяви про забезпечення позову).
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 26 травня 2008 року
між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №KF 49369 від
26.05.2008 року, згідно якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 39 226
доларів США строком до 26.05.2016 року зі
сплатою 12 % річних за користування
кредитом. Для забезпечення виконання
кредитного договору між ПАТ
«Фольксбанк» і ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № РО 94079 від 26.05.2008 року.
Всупереч норм цивільного
законодавства та умов кредитного
договору відповідач ОСОБА_1 взяті на
себе зобов"язання за кредитним
договором не виконала, не повернула
отримані кошти та не сплатила
нараховані відсотки згідно
встановленого графіку. В зв"язку із чим
просить стягнути з відповідачів
солідарно заборгованість за кредитним
договором та понесені судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позов з уточненням
підтримала, дала пояснення аналогічні
змісту позовної заяви, просить позов
задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позов заперечив,
пояснив, що в позивача відсутні
підстави для дострокового стягнення
заборгованості, оскільки в квітні 2013
року банк безпідставно вилучив
автомобіль марки «TOYOTA RAV 4», який було
передано в заставу банку.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні 23 червня 2014 року
позов заперечив, пояснив, що 04.09.2008 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_1
укладено додаток до кредитного
договору та 29.04.2009 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 укладено
додаткову угоду до кредитного
договору, відповідно до яких було
змінено термін сплати останньою частин
кредиту та внесено зміни в графік
погашення кредиту. Відповідачу ОСОБА_2
про укладення даних угод повідомлено
не було. Оскільки зміна графіку
погашення кредиту призводить до
збільшення періоду, за який
нараховуються відсотки за
користування кредитом, то вважає, що
договір поруки є припиненим з 29.04.2009
року. Відтак, просить в задоволенні
позову в частині стягнення
заборгованості з відповідача ОСОБА_2
відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судове засідання, призначене на 02 липня
2014 року не з'явився, хоча був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, причини неявки суду не
повідомив, а тому суд вважає можливим
розглядати справу у його відсутності
за наявних у справі достатніх доказів.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши дійсні обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задовольнення з
наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Положення ст.1048 ЦК України
передбачають, що позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК
України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору і в
установлений договором строк. За
умовами ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов"язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Судом встановлено, що 26.05.2008 року між
ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №KF 49369 від
26.05.2008 року, згідно якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 39 226
доларів США строком до 26.05.2016 року зі
сплатою 12 % річних за користування
кредитом, а відповідач зобов'язувався
здійснювати погашення кредиту із
сплатою нарахованих відсотків у строки
та в порядку, передбаченому кредитним
договором.

Згідно з п.6.2 кредитного договору - за
несвоєчасне (неналежне) повернення
кредиту та/або процентів, Позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня обрахованої від суми
боргу за кожен день прострочення, але
не менше ніж 3 (три гривні) в день за
кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до п.5.3.1 кредитного
договору у разі невиконання або
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
банк має право списати з рахунків
позичальника суми боргу на підставі
свого розпорядження про примусову
сплату боргового зобов'язання;
звернути стягнення на предмет застави
(іпотеки) та інше майно, яке надане в
якості забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором; звернутися до суду з позовом
про стягнення заборгованості за
кредитним договором; вимагати
виконання зобов'язань за кредитним
договором від поручителя, гаранта,
майнового поручителя.

Як вбачається з договору поруки № РО
94079 від 26.05.2008 року відповідач ОСОБА_2
взяв на себе зобов'язання відповідати
за виконання відповідачем ОСОБА_1 умов
кредитного договору та згідно п.1.2.
даного договору, зобов'язався нести
солідарну відповідальність у випадку
його невиконання чи неналежного
виконання відповідачем ОСОБА_1

Як встановлено судом, відповідач
ОСОБА_1 умов договору не виконала,
допустивши порушення термінів
повернення кредитних коштів та
нарахованих відсотків, встановлених
умовами договору та згідно розрахунку
станом на 31 березня 2014 року утворилася
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 11 398, 11 доларів США (що
еквівалентно згідно офіційного курсу
НБУ станом на 23.06.2014р. 135 067 грн. 60 коп.), з
них 9385,12 доларів США - заборгованість по
кредиту; 949,23 доларів США -
заборгованість по відсотках; 1063,76
доларів США - пеня.

Враховуючи наведене, факт порушення
позичальником умов кредитного
договору є доведеним.

Однак, доводи позивача щодо стягнення з
відповідачів солідарно суми боргу в
розмірі 135 067 грн. 60 коп. є
безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору
позичальник зобов'язується
здійснювати повернення кредиту
щомісячно частинами в сумі не менше 409
доларів США.

З п.4.2. кредитного договору вбачається,
що нарахування процентів здійснюється
на залишок заборгованості за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.02.2009 року між позивачем ПАТ
«Фольксбанк» та відповідачем ОСОБА_1
укладено додаткову угоду до кредитного
договору №KF 49369 від 26.05.2008 року,
відповідно до п.2, 3 якої, частини
кредиту в розмірі 409 доларів США, що
підлягали поверненню позичальником в
лютому та березні 2009 року, повинні бути
сплачені відповідно у квітні та травні
2009 року в термін не пізніше останнього
робочого дня місяця.

29.04.2009 року між позивачем ПАТ
«Фольксбанк» та відповідачем ОСОБА_1
укладено додаткову угоду до кредитного
договору №KF 49369 від 26.05.2008 року,
відповідно до п.1 якої, частини кредиту
в розмірі 818 доларів США, що підлягали
поверненню позичальником в квітні та
травні 2009 року, в розмірі 409 доларів США,
що підлягали поверненню позичальником
в червні та липні 2009 року повинні бути
сплачені позичальником з рівномірним
їх перенесенням на весь наступний
термін кредиту, починаючи з серпня 2009
року.

Таким чином, в результаті укладення
додаткових угод до кредитного договору
від 27.02.2009 р. та 29.04.2009 р. відповідач
ОСОБА_1 протягом шести місяців не
сплачувала платежі по тілу кредиту, та
як вбачається з розрахунків
орієнтованої сукупної вартості
кредиту від 26.05.2008 р.(а.с.13), 27.02.2008. р.
(а.с.15), 29.04.2009 р. (а.с.17), розмір процентів
за користування кредитом збільшився з
19080,52 до 19093,76 та 20155,04 доларів США
відповідно, а тому суд приходить до
висновку, що внаслідок зміни
зобов'язання збільшилась сума
процентів за користування кредитом, а
отже і збільшився обсяг
відповідальності поручителя.

Згідно з ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до п.4.2. договору поруки №
P094079 від 26.05.2008 року порука припиняється
з припиненням основного зобов'язання, а
також у разі зміни зазначеного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідача ОСОБА_2 про укладення
вищевказаних додаткових угод не було
повідомлено та останній не надавав
згоди на їх укладення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем без згоди відповідача
ОСОБА_2 змінено умови основного
зобов'язання, що призвело до збільшення
обсягу його відповідальності, чого не
передбачено договором поруки, а відтак
в даному випадку поруку слід вважати
припиненою.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором з відповідача
ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, а
тому заборгованість за кредитним
договором в розмірі 11 398, 11 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить
135 067 грн. 60 коп. слід стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на користь
позивача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 слід
стягнути 1465,38грн. судового збору в
користь позивача.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 536, 559,610-612, 625,
1046-1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного
товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВіЕс Банк» заборгованість за
кредитним договором №KF 49369 від 26.05.2008
року в розмірі 11 398, 11 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 135 067
грн. 60 коп. та 1465,38грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Головуючий
Борачок М.В.