АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Букіна
№ 22-ц/796/9133/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Шпируку В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансові
Перспективи», яке діє на підставі
довіреності від імені та в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», на ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 21 травня 2014
року про визнання неподаною та
повернення позовної заяви Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 травня 2014 року позовну
заяву Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки визнано
неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«Дельта Банк» просить вказану ухвалу
суду скасувати, питання про відкриття
провадження у справі передати на новий
розгляд суду першої інстанції. На думку
апелянта, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про повернення
позовної заяви з підстав, визначених ч.
2 ст. 122 ЦПК України, а також не звернув
уваги на роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, викладені в п.
7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ в суді першої
інстанції». Звертає увагу на те, що
неподання позивачем певних доказів не
може бути підставою для залишення
позовної заяви без руху, оскільки
вчинення таких дій можливе на
наступних стадіях процесу. Відповідно
до п.6 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
вимога заставодержателя про звернення
стягнення на предмет застави
оплачується судовим збором як вимога
немайнового характеру, якщо така
вимога пред'явлена після вирішення
вимоги про виконання основного
зобов'язання. Відтак, суд першої
інстанції дійшов безпідставного
висновку про необхідність доплати
позивачем судового збору в розмірі 3410,
40 грн.

В судове засідання представник ПАТ
«Дельта Банк» не з'явився, повідомлений
про місце і час розгляду справи, а тому
судова колегія дійшла висновку про
можливість слухання справи у
відсутність апелянта.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
квітня 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Просило в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ
«Дельта Банк» за кредитним договором
№0 від 20 серпня 2007 року у розмірі
193 883,54 доларів США, що згідно з курсом
НБУ складає 2 446 402,73 грн., звернути
стягнення на предмет іпотеки (на
підставі договору іпотеки №00 від
20 серпня 2007 року), а саме на квартиру, що
складається з трьох кімнат, загальною
площею 70,40 кв. м, жилою площею 42,50 кв. м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом надання ПАТ «Дельта Банк» права
продажу предмета іпотеки з укладанням
від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем; виселити та
зняти з реєстрації місця проживання та
перебування відповідачку ОСОБА_1 та
інших осіб, які зареєстровані та
проживають у вищезазначеній квартирі,
дані про яких внесенні до
демографічного реєстру Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи; надати право ПАТ «Дельта Банк»
на отримання в будь-яких установах,
підприємствах, організаціях, у тому
числі Бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на нерухоме
майно, нотаріусів, органів державної
реєстрації прав, будь-яких документів
(їх копій, дублікатів, витягів з
державних реєстрів, довідок)
необхідних для реалізації предмета
іпотеки; зобов'язати ОСОБА_1 передати
ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі
документи на трикімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
(свідоцтво про право власності,
державний акт), ключі від вхідних
дверей (дублікати ключів), документи, що
характеризують об'єкт нерухомості
(технічний паспорт на будинок), та інші
документи передбачені Постановою
Кабінету Міністрів України № 868 від 17
жовтня 2013 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно».

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 15 квітня 2014 року позовну
заяву ПАТ «Дельта Банк» було залишено
без руху з наданням позивачу
триденного строку з дня отримання
копії цієї ухвали для усунення
недоліків, а саме, подання нової
редакції позовної заяви, визначившись
зі змістом позовних вимог та сторонами
по справі та їх статусом, виклавши
обставини справи та обґрунтувавши їх
відповідно до норм чинного
законодавства, зазначивши посилання на
докази в підтвердження кожної
обставини, на які він посилається, а
також надання документу про сплату
судового збору в розмірі 3410,40 грн. за
мінусом вже сплаченої суми судового
збору в розмір 243,60 грн. (а. с. 9).

Копія ухвали Солом'янського районного
суду м. Києва від 15 квітня 2014 року була
отримана уповноваженою особою ПАТ
«Дельта Банк» 05 травня 2014 року (а. с. 11).

Оскільки зазначені в ухвалі
Солом'янського районного суду м.Києва
від 15 квітня 2014 року усунуті не були,
ухвалою цього ж суду від 21 травня 2014
року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк»
було визнано неподаною та повернуто
позивачу на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК
України (а. с. 12).

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст.
119 ЦПК України позовна заява подається
в письмовій формі. Позовна заява
повинна містити: 1) найменування суду,
до якого подається заява; 2) ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст
позовних вимог; 4) ціну позову щодо
вимог майнового характеру; 5) виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; 6) зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування; 7) перелік документів, що
додаються до заяви.

Частиною 5 вказаної статті визначено,
що до позовної заяви додається
документ, що підтверджує сплату
судового збору.

Частиною 1 ст. 121 ЦПК України
передбачено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Відповідно до положень п. 6 постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» вимога
заставодержателя про звернення
стягнення на предмета предмет застави
оплачується судовим збором як вимога
немайнового характеру, якщо така
вимога пред'явлена після вирішення
вимоги про виконання основного
зобов'язання (стягнення заборгованості
тощо). Вимога заставодержателя про
звернення стягнення на предмет
застави, пред'явлена до звернення до
суду з вимогою про виконання основного
зобов'язання, оплачується судовими
збором як вимога майнового характеру.
При цьому ціна позову визначається
розміром виконання, на яке претендує
заставодержатель за рахунок
заставленого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, за
подання позову ПАТ «Дельта Банк» було
сплачено 243,60 грн., враховуючи наявність
судового рішення про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором, копія якого була надана до
матеріалів позовної заяви.

На зазначене суд першої інстанції
уваги не зверну та дійшов передчасного
висновку про необхідність доплати
позивачем судового збору, не
перевіривши чи співпадає сума
заборгованості та період стягнення за
наявним рішенням суду із сумою
заборгованості та періодом її
нарахування, в рахунок погашення якої
позивач просить звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
позовних вимог ПАТ «Дельта Банк»
просило виселити та зняти з реєстрації
місця проживання та перебування
відповідачку ОСОБА_1 та інших осіб, які
зареєстровані та проживають у
вищезазначеній квартирі, дані про яких
внесенні до демографічного реєстру
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи.

Проте, у позовній заяві ПАТ «Дельта
Банк» не було зазначено кого саме воно
просить виселити з квартири та не
визначено процесуального статусу
таких осіб.

В цій частині недоліки позову ПАТ
«Дельта Банк» відповідно до ухвали
суду усунуті не були, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про повернення позовної заяви ПАТ
«Дельта Банк» на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга представника ПАТ «Дельта Банк»
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансові
Перспективи», яке діє на підставі
довіреності від імені та в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», відхилити, а ухвалу
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді