УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Крижанівської Г.В.,

суддів
Шебуєвої В.А., Українець Л.Д.

при секретарі Конику
В.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 31 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
ОСОБА_1 із позовом про розірвання шлюбу.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що
19.07.1969 р. сторони по справі уклали шлюб,
який зареєстровано у палаці шлюбу м.
Донецька.

Неповнолітніх дітей подружжя від шлюбу
не має.

Протягом останнього часу взаємні
стосунки між позивачем та
відповідачкою погіршились, що призвело
до фактичного припинення шлюбних
відносин.

Не вбачаючи доцільності у наданні
строку для примирення та виключаючи
можливість збереження сім'ї, просив
розірвати шлюб, укладений 19.07.1969 р. між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В ході розгляду справи ОСОБА_1
звернулася із зустрічним позовом до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 31.03.2014 р. у прийнятті
вищевказаного зустрічного позову до
спільного розгляду з первісним позовом
відмовлено.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 31.03.2014 р. позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
мотивуючи її тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
процесуального права. Апелянт
зазначила, що вимоги про розірвання
шлюбу та про поділ спільного майна
подружжя є взаємопов'язаними, а відтак
повинні розглядатися в межах одного
провадження.

Крім того, вказувала на передчасність
закінчення розгляду справи, оскільки
ухвала про відмову у прийнятті
зустрічного позову не набрала законної
сили.

З огляду на викладене, просила
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 31 березня 2014 року скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача проти доводів апеляційної
скарги заперечувала, просила її
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Справа № 753/3821/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/7679/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Колесник
О.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Крижанівська Г.В. Колегія
суддів, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення в
цій частині, заслухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши письмові
докази по справі та доводи апеляційної
скарги, дійшла висновку про
відсутність підстав для її задоволення
з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається
з матеріалів справи, 19.07.1969 р. сторони по
справі зареєстрували шлюб, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом (а.с. 8).

Неповнолітніх дітей подружжя не
має.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24
Сімейного кодексу України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушення жінки та чоловіка
до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що примирення і подальше
спільне життя подружжя неможливе, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Суд надає оцінку тій обставині, що
стверджуючи про незаконність судового
рішення і про необхідність спільного
розгляду вимог щодо розірвання шлюбу
та поділу майна подружжя, апелянт
фактично не погоджується з ухвалою
Подільського районного суду м. Києва
від 31 березня 2014 року про відмову у
прийнятті до спільного розгляду з
первісним позовом зустрічного позову.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Суд також надає оцінку тій обставині,
що ОСОБА_1 реалізувала право на
звернення до суду за захистом своїх
прав у загальному порядку відповідно
до ст. 3 ЦПК України.

Відтак, при встановленні обставин
справи та ухваленні рішення судом
першої інстанції не було допущено
порушень норм процесуального права та
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, не впливають на
правильність прийнятого судом рішення
і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України,
не можуть бути підставою для його
скасування, а тому підлягають
відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314,315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 31 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Г.В. Крижанівська

Судді:
Л.Д. Українець

В.А. Шебуєва