У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Кожух О.А., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання усного
договору купівлі-продажу дійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рахівського районного суду від 15
травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

31 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання усного
договору купівлі-продажу дійсним, який
обгрунтував тим, що у 2011 році
відповідачка запропонувала йому
викупити 1/2 частку дачного будинку,
розташованого на полонині Драгобрат,
Рахівськьго району Закарпатської
області, яка належить ОСОБА_2 на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 21 червня 2007 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Рахівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за № 1416. На виконання п. 5
вказаного договору відповідачка
частково сплатила позивачеві
встановлену суму коштів. Між позивачем
та відповідачкою була досягнута усна
домовленість про продаж належної їй 1/2
частки вказаного дачного будинку за 160
500 грн., які ОСОБА_1 передав ОСОБА_2, що
підтверджується розписками.
Відповідачка ухиляється від укладення
договору купівлі-продажу 1/2 частки
дачного будинку у письмовій формі та
нотаріального посвідчення.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив визнати дійсним усний
договір купівлі-продажу 1/2 частки
дачного будинку б/н, що розташований на
полонині Драгобрат в селищі Ясіня
Рахівського району Закарпатської
області.

Рішенням Рахівського районного суду
від 15 травня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність судового рішення із-за
неповного встановлення обставин
справи, невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, просив
скасувати оскаржуване ним рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Межі доводів апеляційної скарги - на
виконання усної угоди купівлі-продажу
1/2 частки дачного будинку, яку
відповідачка оцінила в 160500 грн.,
позивач передав їй вказану суму, що
підтверджується розписками.

ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи в
його відсутності.

ОСОБА_4, який по довіреності
представляє інтереси відповідачки,
просив відхилити апеляційну скаргу як
необгрунтовану та безпідставну і
залишити без змін рішення суду, яке
ухвалено з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідачки, дослідивши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 21
червня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Рахівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за № 1416,
відповідачка ОСОБА_2 є власником 1/2
частки дачного будинку, розташованого
на полонині Драгобрат Рахівського
району Закарпатської області.

ОСОБА_1 порушив перед судом питання про
визнання дійсним усного договору
купівлі-продажу вказаного вище дачного
будинку. Обґрунтовував свої вимоги тим,
що сторонами було досягнуто згоди щодо
всіх істотних умов договору, проте,
відповідачка ухиляється від укладення
письмового договору та нотаріального
посвідчення такого.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачем було надано копію розписки
від 2 лютого 2011 року, згідно якої
«...ОСОБА_2, мешканка АДРЕСА_1 отримала
попередню оплату, аванс за продаж своєї
частки дачного будинку, який
знаходиться на полонині «Драгобрат»
смт. Ясіня Рахівського району
Закарпатської області від ОСОБА_1 в
сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США по
курсу 7,99 до гривні» (а.с. 4) та копію
розписки від 2 листопада 2011 року, згідно
якої «...ОСОБА_2, мешканка АДРЕСА_1
отримала попередню оплату, аванс за
продаж своєї частки дачного будинку,
який знаходиться на полонині
«Драгобрат» смт. Ясіня Рахівського
району Закарпатської області від
ОСОБА_1 в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів
США по курсу 8,06 гривні» (а.с.5).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з положень ст.
220 і ст. 657 ЦК України та дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального права.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України визначено,
що у разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є
нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, які містяться
у п. 13 постанови «Про судову практику
розгляду цивільних справ, про визнання
правочинів недійсними» від 06 листопада
2009 року № 9, вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК України пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Враховуючи викладене, до усного
договору купівлі-продажу дачного
будинку за 2011 рік не може бути
застосована норма ч. 2 ст. 220 ЦК України,
оскільки укладення та виникнення
правових наслідків за договором Закон
пов'язував з його письмовою формою,
нотаріальним посвідченням та
державною реєстрацією.

Таким чином, є вірним висновок суду, що
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання дійсним
усного договору купівлі-продажу 1/2
частини дачного будинку відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального чи процесуального права.

На підставі ст. 308 ЦПК України
апеляційну скаргу позивача слід
відхилити як безпідставну і залишити
без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від
15 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: