АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/8488/2014
Головуючий у 1й інстанції: Колесник О.М.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Кулікової С.В.

при секретарі Задорожному
А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 19 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання малолітньої дитини,-

УСТАНОВИЛА:

19 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2500 грн.
щомісячно, починаючи з дня
пред»явлення позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач відмовляється добровільно
надавати матеріальну допомогу на
утримання дитини.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва позовні вимоги задоволено
частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1000
грн. щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 19.03.2014
року до його повноліття, в решті вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про стягнення з нього аліментів у
розмірі 500 грн. щомісячно.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
не заперечує проти сплати аліментів за
рішенням суду, проте визначений судом
їх розмір є завищеним для нього,
оскільки постійного заробітку немає,
працює на сезонних роботах без
офіційного працевлаштування, має на
утриманні батьків інвалідів. Зазначає,
що немає довіри до позивача та має
сумніви щодо цільового використання
нею коштів, призначених для дитини. У
зв»язку із цим неодноразово пропонував
особисто забезпечувати дитину їжею,
одягом, витратами на лікування тощо.

В судовому засіданні відповідач
підтримав доводи апеляційної скарги,
просив її задовольнити.

Позивач проти доводів апеляційної
скарги заперечувала, посилаючись на
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції. Вказала, що не працює,
оскільки здійснює догляд за дитиною,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач матеріально не
допомагає і з дитиною не спілкується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач має мінливі та нерегулярні
доходи, допомоги на утримання дитини не
надає.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач обов»язок по утриманню
дитини не виконує, при цьому, ним не
підтверджено здійснення витрат на
утримання батьків, яким також
передбачена виплата пенсійної
допомоги, а також інших обставин, які
повинні бути ураховані на
підтвердження неспроможності
сплачувати аліменти.

З такими висновками колегія суддів
погоджується.

Відповідно ст.27 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, яку
ратифіковано Постановою ВР України
№789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що
держави-учасниці визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року
№2402-ІІІ з відповідними змінами та
доповненнями кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

Обов»язок батьків утримувати
дитину до досягнення нею повноліття
визначено ст.51 Конституції України та
ст.180 СК України.

За правилами ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст.. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі,а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі. Розмір
аліментів, визначений судом у твердій
грошовій сумі, підлягає індексації
відповідно до закону.

Судом першої інстанції при визначенні
розміру враховано зазначені вище
вимоги закону, повно і всебічно
з»ясовано обставини справи та
обґрунтовано визначено розмір
аліментів 1000 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що судом не враховано
матеріальне становище відповідача та
його родини, відхиляються колегією
суддів, оскільки є безпідставними.
Судом першої інстанції вірно зроблено
висновок про те, що відповідачем не
надано доказів на здійснення особисто
ним витрат по утриманню батьків.

При цьому, судом першої інстанції
враховано, що аліменти мають на меті
забезпечення нормальних умов життя
дитини, обставин, які давали б підстави
для визначення розміру аліментів у
меншій сумі, аніж 1000 грн., не
установлено; будь-які перешкоди для
працевлаштування за станом здоров»я
або з інших поважних причин відсутні.

Посилання апеляційної скарги на
наявність сумнівів щодо цільового
використання аліментів відхиляються
колегією суддів, оскільки ґрунтуються
на припущеннях, окрім того, законом
установлено підстави здійснення
контролю органу опіки та піклування за
цільовим витрачання аліментів (ст.186 СК
України). Разом з тим, доказів на
підтвердження забезпечення дитиною
необхідними продуктами харчування,
одягом, засобами гігієни тощо,
відповідачем не надано.

Проте, суд першої інстанції, вірно
визначивши розмір аліментів у твердій
грошовій сумі 1000 грн., помилково
зазначив про стягнення у розмірі не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
оскільки таке обмеження не
застосується у випадках визначення
аліментів за правилами ст.184 цього
Кодексу. Відтак, таке посилання слід
виключити з резолютивної частини
рішення суду.

В решті рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права
та підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі , не має.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 19 травня 2014 року
змінити, виключивши з резолютивної
частини рішення суду посилання на
стягнення аліментів не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова