Провадження № 2/755/5050/14
УХВАЛА

"16" липня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору дарування, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору
дарування.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що позовна заява не
відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог пунктів ч.2, ч.4 ст.119
Цивільного процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити
серед іншого: зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування, позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.
Під підставами позову, як вказує
Верховний суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин
підстави та кож необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Як убачається із змісту позовної заяви
та доданих до неї документів, позивачем
на підтвердження викладених у змісті
позовної заяви обставин, не надано
доказів надання відповідачкою
зобов'язань довічного догляду
позивача, в тому числі щодо
забезпечення позивача продуктами
харчування, медикаментами, оплати
комунальних послуг, ведення домашнього
господарства, ураховуючи перехід права
власності за договором дарування
нерухомого майна з часу укладення
такого договору та його державної
реєстрації, а також ураховуючи, що
договір дарування є одностороннім
правочином, що відмінний від договору
довічного утримання, є безоплатним, а
тому дарувальник не має права вимагати
від обдарованої особи зустрічних дій,
ураховуючи, що рішення суду не може
ґрунтуватись на припущеннях сторін
спірних правовідносин, за відсутності
в матеріалах справи належних та
допустимих доказів порушення законних
прав позивача відповідно до правил,
встановлених інститутом доказування в
цивільному процесі.

Крім того, посилаючись на порушення
відповідачкою вимог ч. 1 ст. 727
Цивільного кодексу України, позивачем
не зазначено, які злочинні дії вчинено
відповідачкою проти життя, здоров'я,
власності позивача, як дарувальника, а
також не надано доказів на
підтвердження факту щодо вчинення
таких протиправних дій.

За нормами ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено наслідки подання позовної
заяви, що не відповідає вимогам ст.ст.
119, 120 Цивільного процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 119 - 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х в
а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору дарування
залишити без руху, про що повідомити
позивачу та надати йому строк для
усунення вказаних недоліків до „23"
липня 2014 року, однак який не може
перевищувати двох днів з моменту
отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я