АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1682/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 42 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Новіков О. М. УХВАЛА
26 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНовіков О. М. суддівХрапко
В. Д. , Дмитренко М. І. при
секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 05 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 про виселення, -
в с т а н о в и л а :
У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення,
мотивуючи свої вимоги тим, що 02 січня 1983
року на склад сімї з пяти осіб, була
надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. 13
березня 2008 року позивачкою була
приватизована одна кімната площею 23,4
кв.м. На теперішній час в квартирі
проживають позивачка, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, та відповідач ОСОБА_7 В позові
ОСОБА_6 зазначила, що відповідач
зловживає спиртними напоями, створює
сварки, бійки. Така поведінка ОСОБА_7
робить неможливим проживання
позивачки в цій квартирі. Неодноразові
звернення до органів міліції та
прокуратури бажаного результату не
дали. Відповідач в квартирі не
зареєстрований та проживає без
взаємної згоди усіх мешканців.
Тому просила суд виселити відповідача
із вказаної квартири без надання
іншого житлового приміщення.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 05 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_6 - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким її позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
позивачка не навела переконливих
доводів на обгрунтуваня обставин, які б
стали підставою для виселення
відповідача зі спірної квартири.
Колегія суддів з таким висновком
погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно Ордеру № 6995 від 22 січня 1983 року
ОСОБА_6 було надано трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї з п'яти
осіб.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серії САВ
№ 882776 від 13 березня 2008 року позивачкою
було приватизовано одну кімнату в
даній квартирі площею 23,4 кв.м.

Позивачка неодноразово зверталася до
органів внутрішніх справ та
прокуратури м. Черкаси, щодо
неправомірних дій дочки ОСОБА_10 та
відповідача ОСОБА_7. За результатами
перевірок були винесені постанови
Соснівського РВ УМВС України від 19
листопада 2012 року та 31 серпня 2013 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК якщо наймач, члени
його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування цієї статті
необхідна наявність двох умов:
систематичного порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів.

Під заходами впливу є заходи
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
мешканців будинків чи членів ЖБК,
трудових колективів, товариськими
судами і іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача.

Доказом застосування заходів
попередження і громадського впливу
можуть бути постанови про притягнення
до відповідальності, протоколи або
постанови громадських організацій,
трудових колективів, що засудили
винного.

Саме до цього зводяться роз'яснення,
викладені в п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12
квітня 1985 року «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України».

Відповідно до Акту складеного жителями
будинку АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_7 в
вищезазначеній квартирі проживає
періодично, громадський порядок та
правила співжиття у будинку чи
квартирі не порушує.

Оскільки в ході розгляду справи не
встановлено підстав, передбачених ст.116
ЖК України, за яких відповідач може
бути виселений із спірного будинку, як
на це вказувала позивачка, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
позовних вимогах про виселення ОСОБА_7
з квартири.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачкою таких доказів не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
не вбачає підстав для скасування чи
зміни рішення районного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 05 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :