Справа № 344/4579/14-ц
Провадження № 2/344/2625/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді
Пастернак І.А.

секретаря
Кушнір М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи
тим, що 21.12.2003 року у виконкомі
Далешівської сільської ради
Городенківського району
Івано-Франківської області,
зареєструвала шлюб з відповідачем.

В шлюбі у них народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Спільне життя не склалось через
різні погляди на сімейне життя та
несумісність характерів. Відповідач
постійно зловживав спиртними напоями,
влаштовував сімейні сварки, на даний
час він не працює, матеріальної
допомоги позивачці та дитині не надає.
З жовтня 2012 року подружжя проживає
окремо, сімейних стосунків не
підтримує, а тому шлюб існує формально.
Спору щодо поділу майна, що є у спільній
сумісній власності подружжя немає.
Вважає, що шлюб існує лише формально,
шлюбні відносини вони не підтримують,
примирення та збереження їхньої сім"ї є
не можливим, а тому просила шлюб
розірвати, малолітнього сина залишити
на виховання та проживання з нею,
прізвище при реєстрації розірвання
шлюбу на дошлюбне не змінювати, судові
витрати покласти на відповідача. В
судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, просила задоволити.

Представник позивачки в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з мотивів викладених в
позовній заяві, просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з"явився, оскільки, є
інвалідом першої "А" групи загального
захворювання.

Представник відповідача в
судовому засіданні суду пояснив, що
відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнає частково, не заперечує проти
розірвання шлюбу та залишення на
проживання малолітнього сина з матір"ю.
Не погоджується із позовними вимогами
позивачки про залишення після
реєстрації розірвання шлюбу прізвища
"ОСОБА_1" та стягнення з нього судових
витрат.

Дослідивши матеріали справи,
беручи до уваги пояснення учасників
процесу судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно свідоцтва про одруження Серія
НОМЕР_1 виданого 21.12.2003 року сторони
зареєстрували шлюб у виконкомі
Далешівської сільської ради
Городенківського району
Івано-Франківської області, про що
зроблено запис в Книзі реєстрації
актів про одруження за № 12 (а.с.14). Від
даного шлюбу у подружжя народився син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Позивачка стверджує, що вона
перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачем, вони не
підтримують сімейних відносин, не
ведуть спільного господарства. На
думку позивачки шлюб їх існує
формально, миритися вона не бажає,
збереження шлюбу суперечить її
інтересам та інтересам малолітнього
сина. Тому такий шлюб зберігати не
доцільно. Крім цього, позивачка
просила, а відповідач не заперечив
проти залишення на проживання їхнього
сина з нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Відповідно до правової позиції
Пленуму Верховного Суду України,
викладеної в пункті 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»: проголошена Конституцією
України охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов
до висновку, що оскільки, сторони не
підтримують шлюбні відносини, їхній
шлюб існує формально, сторони
добровільно узгодили питання щодо
проживання малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований 21.12.2003 року у виконкомі
Далешівської сільської ради
Городенківського району
Івано-Франківської області, про що
зроблено запис в Книзі реєстрації
актів про одруження за № 12 слід
розірвати.

Позовна вимога позивачки про
залишення при реєстрації розірвання
шлюбу прізвища "ОСОБА_1" підлягає до
задоволення, оскільки, відповідно до
ст. 113 СК України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з свідоцтва про
одруження Серія НОМЕР_1 виданого 21.12.2003
року позивачка змінила своє прізвище з
"ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", а тому має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем.

Що стосується позовної вимоги про
стягнення судових витрат з
відповідача, то вона не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються інваліди I
та II груп, законні представники
дітей-інвалідів і недієздатних
інвалідів I та II груп.

Як вбачається із долученої до
матеріалів справи копії Довідки Серія
АВ №0108921 відповідач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом першої "А"
групи загального захворювання (а.с.42), а
тому звільнений від сплати судового
збору.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
приходить до переконання, що позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, пункту 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110,
112, 113 Сімейного кодексу України, п. 9 ч.1
ст.5 Закону України "Про судовий збір",
ст. 197 Цивільного процесуального
кодексу України, керуючись ст. ст. 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований
21.12.2003 року у виконкомі Далешівської
сільської ради Городенківського
району Івано-Франківської області, про
що зроблено запис в Книзі реєстрації
актів про одруження за № 12- розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з
матір`ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Прізвище позивачки, ОСОБА_1 при
реєстрації розірвання шлюбу на
дошлюбне не змінювати.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Пастернак І.А.