Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1151/14-ц

01 липня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука
Р.П.

секретаря - Госедло
Л.І.,

за участю: позивачки - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що
знаходиться в спільній сумісній
власності,-

В С Т А Н О В И В:

14.05.2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що
знаходиться в спільній сумісній
власності.

Ухвалою суду від 01.07.2014 року вимоги
позивачки в частині проведення
реального розподілу будинковолодіння,
що знаходиться в АДРЕСА_1- залишено без
розгляду.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги з підстав,
наведених в позовній заяві. Просить суд
постановити рішення, яким визнати за
нею право власності на ? частину
домоволодіння, що складається з
житлового будинку, загальною площею 39,33
кв. м., житловою площею 17,13 кв.м., шопи,
загальною площею 9,8 кв.м.,вбиральні,
загальною площею 1,0 кв.м., воріт площею
5,8 м.п., огорожі 16,1 м.п.,огорожі, 18,0 м.п.,
огорожі 18,0 м.п. та ? частину самовільно
збудованого за цією адресою будинку, а
також стягнути з відповідача судові
витрати за надання правової допомоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги позивачки не визнав,
зазначив, що вказане домоволодіння
належить відповідачу ОСОБА_4 на праві
особистої власності, що
підтверджується доказами, які він
долучив до матеріалів справи.

Просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення позивачки, її
представника, представника
відповідача, дослідивши докази, надані
сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60
ЦПК України, і які сторони вважають
достатніми для обгрунтування і
заперечення своїх позовних вимог,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
та, за своїм внутрішнім переконанням,
що грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні обставин справи, прийшов
до висновку про можливість часткового
задоволення позову ОСОБА_1 з наступних
підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому зазначеним кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
також доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що
17.03.2009 року позивачка ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_4 зареєстрували шлюб,
актовий запис №8, що підтверджується,
свідоцтвом серії НОМЕР_1. Як вбачається
з долученого до матеріалів справи
копії рішення суду, даний шлюб був
розірваний 26.02.2014 року.

З'ясовано також, що відповідач ОСОБА_4,
перебуваючи в шлюбі з позивачкою 25.11.2011
року придбав домоволодіння, що
знаходиться в АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу, копія якого долучена
до матеріалів справи.

Як видно з копії витягу про державну
реєстрацію прав від 25.11.2011 року, ОСОБА_4
є власником 1/1 частки зазначеного
домоволодіння.

Згідно п.2 ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі та ін.)
виникає з моменту завершення
будівництва та з моменту його
прийняття до експлуатації, а згідно
ст.60 ч.1 СК України набуте подружжям за
час шлюбу майно, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).

Згідно п.3 ст.368 ЦК України, якщо майно
придбане подружжям у шлюбі, воно
вважається об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, а ст.370 ЦК України
передбачено, що кожному з подружжя
належать рівні частини в спільній
сумісній власності.

На даний час позивачка ОСОБА_1 бажає
оформити право власності на
вищезгадане домоволодіння.

Встановлено також, що працівниками
Івано-Франківського ОБТІ було
проведено обстеження будівель і
відповідач ОСОБА_4 отримав технічний
паспорт на дане домоволодіння,
інвентаризаційна вартість якого 24137
грн.00 коп.

За таких обставин позов в цій частині
підлягає до задоволення, позивачка
може бути власником ? частини
домоволодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_1, оскільки згідно ст.328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Що стосується вимог ОСОБА_1 визнати за
нею право власності на незавершене
самочиннне будівництво, що розташоване
в АДРЕСА_1, то в цій частині позов до
задоволення не підлягає, оскільки
жодних дозволів, в тому числі рішень
органів виконавчої влади на забудову у
позивачки та відповідача відсутні,
немає в наявності жодної технічної
документації та будь-яких
правовстановлюючих документів на
будівництво.

Тобто, в даному випадку є в наявності
тільки будівельні матеріали без
документації про їх придбання,
виготовлення та ціну.

Відповідно до ч. 3 ст.331 ЦК України, до
завершення будівництва( створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, які були використані в
процесі цього будівництва ( створення
майна).

Враховуючи наведене в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання
права власності на ?? частину
самовільно збудованого за адресою
АДРЕСА_1 будинку слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.328, 331, 332, 368, 370
ЦК України, ст.60 СК України та керуючись
ст.ст.3, 5, 15, 208, 212 -215, 218, 223 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину домоволодіння, що
складається з житлового будинку,
загальною площею 39,33 кв. м., житловою
площею 17,13 кв.м., шопи, загальною площею
9,8 кв.м.,вбиральні, загальною площею 1,0
кв.м., воріт площею 5,8 м.п., огорожі 16,1
м.п.,огорожі, 18,0 м.п., огорожі 18,0 м.п.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 600
грн. 00 коп. за надання правової
допомоги.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд.

Суддя
Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено
07.07.2014 року