АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1739/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19 Компанієць О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Новіков О. М. РІШЕННЯ
10 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНовікова О.
М.суддівБондаренка С. І. , Храпка В. Д.
при секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ
«Приватбанк», Банк) - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 13 травня 2014 року по справі
за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и л а :
У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 28 березня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого ОСОБА_7 отримав
кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користуваня кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
Банк свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором. Проте
відповідач не надавав своєчасно
позивачу грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору. У зв'язку з
чим станом на 31.07.2013 року останній має
заборгованість по кредиту на загальну
суму 29 303 грн. 35 коп., яку банк і просив
стягнути на свою користь.
Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 13 травня 2014
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на
користь ОСОБА_7 1332 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ПАТ КБ «Приватбанк» -
Шуліка А.В. подала апеляційну скаргу в
якій просить суд скасувати рішення та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги позивача. В апеляції
вона послалась на те, що рішення є
незаконним, винесеним з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення не відповідає у повній мірі
зазначеним вище вимогам.

Частиною 1 статті 11 ЦК України
встановлено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, а п.1 ч.2 вказаної статті
встановлено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи свої
вимоги по поверненню кредитних коштів
Банк обґрунтував наявністю Заяви
відповідача на видачу кредиту, як
кредитного договору б/н від 28 березня
2006 року між сторонами. Тобто у
відповідача виник обов'язок згідно
договору повернути кредит ( ст. 1049 ЦК
України).

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні
факт укладення такого договору
заперечив, пояснивши, що не підписував
дану угоду.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України
передбачено, що кредитний договір
укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно частини 2 статті 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до висновку експертів по
результатам проведення комплексної
(почеркознавчої та ТЕД) експертизи №
43/14-23, № 435/14-23 від 22.04.2014 року підпис від
імені ОСОБА_7 в Заяві від імені ОСОБА_7
про відкриття рахунку і надання
перерахованих в заяві послуг від 28.03.2006
року в ПАТ КБ «Приват Банк» - виконаний
не ОСОБА_7, а іншою особою.

Приймаючи до уваги, що позивач спирався
на вказану вище Заяву як єдиний доказ
укладення кредитного договору, колегія
суддів погоджується з висновком
районного суду про те, що даний
кредитний договір є неукладеним і у
ОСОБА_7 не виникло зобов'язань перед
банком які витікають з договору
кредиту, а тому відсутні правові
підстави стягнення коштів з
відповідача.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Посилання апелянта на недоліки у
проведенні судової почеркознавчої
експертизи непереконливі і
спростовуються матеріалами справи.
Проведена експертиза сумніву у колегії
суддів не викликає і справедливо
покладена в основу ухваленого рішення.

Більше того, Банк в суді першої
інстанції зауваження на проведене
експертне дослідження не висловлював і
не заявляв клопотання про проведення
повторної експертизи.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції при мотивуванні свого
рішення поряд з приведеними вище
обставинами також обґрунтував своє
рішення пропуском позивачем строку
позовної давності, що є неприпустимим,
а також враховуючи те, що районний суд
не вказав норму закону, на підставі
якої вирішено спір, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни - задовольнити
чатково.

Рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 13 травня 2014
року - скасувати.

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції на протязі
двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :