У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 08 листопада 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права
власності на частину нерухомого майна
та про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 08 листопада 2013
року, яким їй у задоволенні позову до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на частину
нерухомого майна та про стягнення
коштів - відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення, як незаконне, і постановити
нове рішення про задоволення її позову.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримала.

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 апеляційну
скаргу не визнали, просили таку
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилися, хоча про час і
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, однак їх неявка, про
причини якої суд не повідомили, згідно
ч.2 ст.305 ЦПК України, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи вважає, колегія суддів вважає,
що скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_2 з 21 лютого 1995 року по
27.11.2010 року значилася зареєстрованою за
адресою : АДРЕСА_2, що стверджується
відміткою в її паспорті та довідкою
ЖРЕР №2 «Підзамок» №263 від 08.12.2010 року
(а.с.6, 20).

Власниками вказаної квартири, згідно
договору дарування від 09.07.1996 року, є
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 і ОСОБА_5
(а.с.8-9).

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 23 листопада 2012 року, що набрало
законної сили, у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу і ведення
спільного сумісного господарства -
відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Однак позивачка ОСОБА_2 у відповідності
до вимог закону не довела і не подала
суду доказів на підтвердження того, що
вона з 1995 року по 2009 рік проживала з
відповідачем ОСОБА_3 однією сім'єю без
укладення шлюбу і вела з ним спільне
сумісне господарство. Також позивачка
не довела і не подала доказів на
підтвердження того, що вона з
відповідачем ОСОБА_3 за спільні кошти
придбали : автомобіль ВАЗ 2104, телевізор,
газову плиту, пральну машину, сателітну
антену, збудували у дворі гараж для
машини, добудували до квартири
коридор-веранду, замінили водопровід,
зробили нове опалення у квартирі,
каналізацію, капітальний ремонт даху,
постійно проводили поточний
санітарний ремонт.

За відсутності в матеріалах справи
належних і допустимих доказів на
підтвердження наведених позивачкою
обставин, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову у
позові ОСОБА_2 про визнання її
власником частини нерухомого майна в
квартирі АДРЕСА_1 на суму 23000 грн. та
рухомого майна на суму 11000 грн., а також
про стягнення з відповідачів на її
користь вказаних коштів, за їх
недоведеністю.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга позивачки
відхиленню, оскільки суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 08 листопада 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, після чого протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :