Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2730/14
Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 07
травня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідно до укладеного договору б/н
від 17.07.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит в
розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
заборгованості за кредитом.

Відповідач належним чином зобов'язання
за договором не виконав, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на
31.10.2013 року становить 20 853 грн. 26 коп. та
складається: із заборгованості за
кредитом у сумі 5666,26 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 10 524,86 грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 3192,94 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн.; штраф
(процентна складова) - 969,2 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором в сумі 20853,26 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07.05.2014 року позов
задоволено. Сятгнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 17.07.2007 року в сумі 20853,26 грн.
(заборгованості за кредитом - 5 666,26
грн., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 10 524,86 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 3192,94 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн.; штраф
(процентна складова) - 969,2 грн.) та
судовий збір в сумі 229,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині суми, яка підлягає стягненню,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, оскільки не враховано, що він
частково визнав заборгованість за
кредитом у сумі 3896,50 грн. Розрахунки
надані Банком не відповідають
дійсності, проте суд першої інстанції
не з'ясовував відповідність розміру
заборгованості зазначеного у позові,
розміру заборгованості, що випливає з
детального розрахунку по картці. Крім
того, загальна заборгованість по
процентам і комісії за користування
кредитом та штрафами складає 15187,00 грн.,
що в три рази більше у порівнянні з
лімітом кредитування, що не може
відповідати принципам справедливості
та розумності, а т ому на кредитора
покладається обов'язок вживати
необхідних заходів щодо зменшення
розміру заборгованості внаслідок
порушення зобов'язання. Заборгованість
виникла 02.05.2008 року, а тому банк знав про
порушення зобов'язань у травні 2008 року,
однак до суду з позовом звернувся лише
у 2013 році. Виходячи із засад цивільного
судочинства, а саме розумності,
добросовісності та справедливості,
вважає можливим зменшення загального
розміру заборгованості по процентам,
комісії та штрафам до розміру
заборгованості. Просить рішення суду
першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити частково,
стягнувши з нього на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
договором б/н від 17.07.2007 року в сумі 7793
грн., що складається із: заборгованості
за кредитом - 3896,5 грн.; заборгованості
по процентам за користування кредитом -
2106,85 грн.; заборгованості по комісії за
користування кредитом - 900 грн.; штрафів
(фіксована частина) - 500 грн. (процентна
складова) 389,65 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_5 підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
17 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір
за яким, Банк надав ОСОБА_3 грошові
кошти у сумі 5000.00 гривень, а ОСОБА_3
отримав їх у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно умов кредитного договору, який
складається із заяви позичальника та
Умов і правил надання банківських
послуг, кредит надано з умовою сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 36% на рік на суму
заборгованості за кредитом. Термін дії
кредитного договору встановлений
строком 12 місяців та п.9.12 Умов та правил
визначено, що якщо протягом цього
строку жодна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк. (а.с. 8-13).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» та стягуючи
заборгованість за кредитним договором
з урахуванням заборгованості по
процентам, комісії за користування
кредитом та штрафів, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не виконує взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором, та допустив
заборгованість по кредиту, чим порушує
умови договору, а тому повинен нести
відповідальність, передбачену
договором.

Судова колегія вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір, суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
212-214 ЦПК України, повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
закон, що їх регулює.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
укладений між сторонами договір є
обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1
ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України
зазначений договір є підставою
виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору або
інших умов та вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно заяви позичальника, ОСОБА_3
погодився, що його заява разом з
пам'яткою клієнта, Умовами і правилами
надання банківських послуг, а також
тарифами, складає між ним та банком
договір про надання банківських
послуг. Порядок погашення кредиту
визначений розділом 6 Умов і правил
надання банківських послуг.

При вирішенні спору судом першої
інстанції правильно застосовані норми
ст. 526,530 ЦК України та правомірно
задоволено позов про стягнення суми
заборгованості за кредитом - 5 666,26 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 10 524,86 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 3192,94 грн., штраф
(фіксована частина) - 500 грн.; штраф
(процентна складова) - 969,2 грн.) що
відповідає умовам кредитного договору
від 17 липня 2007 року.

Відповідно ст.10,60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

На підтвердження своїх позовних
вимог позивач надав докази надання
кредиту та отримання його ОСОБА_3 у
вказаному в позові розмірі (а.с. 4, 51-77),
однак відповідачем належних та
допустимих доказів повернення
грошових коштів не надано.

Заперечуючи проти суми заборгованості,
в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України
апелянт не надав розрахунок, або інші
належні та допустимі докази, на
спростування висновків суду першої
інстанції, які б суд апеляційної
інстанції міг би дослідити в порядку ч.2
ст. 303 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 60
ЦПК України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апелянта щодо зменшення
розміру заборгованості по процентам та
штрафам не ґрунтуються на законі,
оскільки в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України
може бути зменшений за рішенням суду
лише розмір неустойки, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки, проценти, комісія і
зазначені штрафи не відносяться до
неустойки та розмір штрафів не
перевищує розмір збитків, відсутні
підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК
України.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про стягнення суми
заборгованості є правильним та
відповідає обставинам справи. Рішення
суду є законним та обґрунтованим,
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування рішення та
ухвалення нового рішення, колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: