Справа № 364/496/14-ц
Провадження № 2/364/179/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2014 року
Володарський районний суд Київської
області

у складі:

головуючого судді Яковенко
О. М.

за участю секретаря Кулинич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Володарка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи на стороні відповідача, які
не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про вселення та визначення
порядку користування будинком, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення
та визначення порядку користування
будинком.

Мотивував позовні вимоги тим, що 02
серпня 1997 року він уклав шлюб з ОСОБА_2

26.05.1999 року шлюб було розірвано.

Відповідач на підставі договору
купівлі-продажу від 02.10.1992 року
придбала житловий будинок АДРЕСА_1.

16.02.1993 року цей договір було
зареєстровано у Білоцерківському МБТІ.

Він фактично проживає у вказаному
будинку з 1997 року.

З 20.03.2007 року по даний час
зареєстрований у будинку.

Протягом багатьох років він утримував
будинок, сплачував комунальні послуги,
обробляв земельну ділянку, тримав
підсобне господарство, іншого житла
немає.

Після розірвання шлюбу, але під час
спільного проживання однією сім'єю за
спільні кошти ними було переплановано
жилі кімнати у будинку, проведено
добудови, де розташовані кухня з
газовою плитою, ванна, туалет,
відокремлена комора для газового та
дров'яного опалювальних котлів,
проведено газ, водопровід та
каналізацію, опалення, побудовано
цегляний гараж, вирито криницю.

Відповідно до технічного паспорта,
виготовленого 24.01.2014 року, будинок
складається з трьох жилих кімнат, а
також підсобних приміщень: коридору,
веранди, котельні, санвузла.

Біля будинку розташовані господарські
будівлі та споруди: сарай з погребом,
гараж, убиральня, криниця та огорожа.

На цей час у будинку проживає
відповідачка, треті особи
зареєстровані у будинку, але
проживають у м. Біла Церква.

Протягом останніх років він фактично
користувався жилою кімнатою 1-4 площею
14,9 кв.м.

Починаючи з 2013 року відповідачка
постійно влаштовувала сварки, створила
умови, неможливі для проживання,
вигнала його з будинку. При виході з
будинку він забрав особисті речі.

На даний час він проживає у кімнаті, яку
йому виділило ПП «Аграрне», де він
працює.

З приводу протиправних дій
відповідачки звертався з письмовими
заявами до міліції, прокуратури,
сільської ради.

У відповідях на заяви йому було
рекомендовано позиватися до суду.

Він як член сім'ї власника користувався
жилим приміщенням на рівні з власником
будинку. Припинення сімейних відносин
з власником будинку не позбавляє його
права користуватися займаним
приміщенням.

Добровільно вирішити питання про
спільне користування будинком
відповідач не бажає, тому він змушений
звернутись до суду з цим позовом.

Позивач просив вселити його в будинок
АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод у проживанні, користуванні
підсобними приміщеннями,
господарськими будівлями та спорудами,
газом, водою, електроенергією.

Визначити порядок користування
будинком: виділити йому в користування
кімнату 1-4 площею 14,9 кв.м.; виділити в
користування ОСОБА_2 та третіх осіб
кімнату 1-2 жилою площею 11,8 кв. м. та
кімнату 1-3 жилою площею 18,9 кв.м.

Залишити в загальному користуванні
підсобні приміщення: коридор, веранду,
кухню, котельню, санвузол, та
господарські будівлі і споруди (сарай з
погребом, гараж,убиральню, криницю та
огорожу).

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги повністю.

Відповідач позовних вимог не визнала і
дала пояснення суду, що вона 02.10.1992 року
у колгоспі «8 Березня» с. Рубченки
Володарського району Київської
області купила житловий будинок
АДРЕСА_1, розмір жилої площі складав 48,9
кв.м. біля будинку знаходились сарай,
вбиральня, забор.

Куплений будинок 16.02.1993 року був
зареєстрований у Білоцерківському
МБТІ.

02.08.1997 року вона уклала шлюб з ОСОБА_1,
який 26.05.1999 року розірвала.

Куплений жилий будинок було
переплановано, прибудовано підсобні
приміщення. Дозволу на перепланування
жилого будинку у виконавчому комітеті
вона не брала.

На прохання позивача у 2007 році вона
зареєструвала його у будинку.

Між нею та позивачем почали виникати
конфлікти. ОСОБА_1 віддав їй ключі від
будинку, забрав особисті речі і залишив
будинок.

Третя особа ОСОБА_3 позову не визнала,
пояснила суду, що будинок купила її
мати, коли ще проживала з батьком.
Позивача з будинку ніхто не виганяв,
він сам забрав речі і вийшов з будинку.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, подав заяву до суду, в якій
позов не визнає, просить справу
розглядати без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третьої особи,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
відповідно до договору купівлі-продажу
від 02.101992 року набула права власності
на жилий будинок АДРЕСА_1, що був
зареєстрований 16.02.1993 року в
Білоцерківському МБТІ за реєстром №72.

Це не оспорюють сторони та
підтверджено договором
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР (1963 року)
право власності - це врегульовані
законом суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження майном.

Право власності в Україні охороняється
законом.

Власність в Україні виступає в таких
формах: приватна, колективна, державна.

Відносини власності регулюються
Законом України "Про власність", цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 Закону України
«Про власність» кожен громадянин в
Україні має право володіти,
користуватися і розпоряджатися майном
особисто або спільно з іншими.

02.08.1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб.

26.05.1999 року шлюб між подружжям
розірвано.

Відповідно до ст. 24 КпШС України майно,
яке належало кожному з подружжя до
одруження, а також одержане ним під час
шлюбу в дар або в порядку успадкування,
є власністю кожного з них.

Кожний з подружжя самостійно володіє,
користується і розпоряджається
належним йому роздільним майном.

У силу ст. 24 КпШС України, ст. 86 ЦК УРСР
(1963 року), ст. 2 Закону України «Про
власність» жилий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_2 є приватною
власністю відповідача ОСОБА_2, є
роздільним майном подружжя.

Після укладення шлюбу з позивачем,
після його розірвання, власник будинку
надала право користуватися будинком
позивачеві та третім особам, що
встановлено поясненнями сторін,
третьої особи, це вбачається з довідки
виконкому Рубченківської сільської
ради Володарського району Київської
області №16 від 27.01.2014 року.

Під час проживання у будинку сторони, в
порушення вимог ст. 152 ЖК України без
дозволу Рубченківської сільської ради
перепланували жилий будинок, провели
прибудови, збудували цегляний гараж,
про що зазначено у технічному паспорті
від 24.01.2014 року.

Під час проживання між сторонами
почали виникати конфлікти.

Як пояснив під час розгляду справи
позивач ОСОБА_1 він добровільно передав
ключі від будинку ОСОБА_2, забрав з
будинку своє майно.

Це ж підтвердила відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

За ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
власність» відповідач ОСОБА_2 має право
розпоряджатися своїм майном, вона
надала право користуватись будинком
ОСОБА_1, який був членом її сім'ї, а потім
добровільно залишив будинок.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
власність» Україна законодавчо
забезпечує громадянам, організаціям та
іншим власникам рівні умови захисту
права власності.

Власник не може бути позбавлений права
власності на своє майно.

Жодний державний орган не має права
втручатися у здійснення власником їх
правомочностей щодо володіння,
користування й розпоряджання своїм
майном або встановлювати не
передбачені законодавчими актами
України додаткові обов'язки чи
обмеження.

Вселити позивача у приватний будинок
відповідача та виділити йому в
користування кімнату 1-4 жилою площею 14,9
кв.м., а також залишити в загальному
користуванні підсобні приміщення та
господарські будівлі і споруди не
можливо без волі власника, це є
порушенням права власності, тому
позовні вимоги позивача не підлягають
до задоволення.

Керуючись ст. ст.150, 156 ЖК України, ст. 22
КпШС України, Законом України "Про
власність" від 07.02.1991 року, ст. ст. 10, 11, 60,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог про вселення та
визначення порядку користування
будинком.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Київської області через Володарський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
О. М. Яковенко