Справа № 424/7652/13-ц
Провадження №2/424/718/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Ровеньківський міський суд Луганської
області

в складі: головуючого судді
Ібадової Н.П.,

при секретарі
Запорожцевій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ровеньки
Луганської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань України в місті Ровеньки
Луганської області «про встановлення
факту, що має юридичне значення»,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з вищевказаним позовом, у якому
зазначила, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з 2007 року мешкала разом з батьком
однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. ІНФОРМАЦІЯ_7 помер
чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент
смерті батька, вони мешкали разом
однією сім'єю, вели спільне
господарство, були пов'язані спільним
побутом, мали взаємні права та
обов'язки, бюджет в сім'ї був спільний.

За спільне життя з померлим
батьком за спільні кошти: побудували
сарай для вугілля та утримання худоби;
встановили пластикові вікна, квартиру
обклали пластиком, подвір'я вклали
диким каменем. За спільні кошти: купили
телевізор, пральну машину,
мікрохвильову піч, побутові прилади та
речей які необхідні для життя. За
спільні кошти: харчувались, купували
одяг, ліки, лікувались, сплачували
комунальні платежі. Бюджет в сім'ї був
спільний.

Батько, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
отримував від відповідача щомісячні
страхові виплати, у зв'язку з отриманим
на виробництві професійним
захворюванням. Причиною смерті батька
стало саме його професійне
захворювання і відповідно до діючого
законодавства позивач має право на
отримання страхових виплат. Після
звернення до відповідача з цього
приводу позивач отримала відповідь, що
призначення страхових виплат можливо
за умови встановлення факту проживання
однією сім'єю з батьком на день його
смерті. Встановлення факту проживання
однією сім'єю з батьком, необхідне для
призначення страхових виплат.

Внаслідок смерті батька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 від професійного
захворювання, на підставі чинного
законодавства України, у позивача
настає право на отримання страхових
виплат від відповідача.

Просила суд встановити факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з
померлим батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
по день смерті батька, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнати її - ОСОБА_1 членом
сім'ї померлого батька.

28.04.2014 року позивач ОСОБА_1 надала
до суду уточнену позовну заяву, в якій
зазначила, що вона, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
з 2007 року мешкала разом з батьком
однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2.
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. ІНФОРМАЦІЯ_7 помер
чоловік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент
смерті батька, вони мешкали разом
однією сім'єю, вели спільне
господарство, були пов'язані спільним
побутом, мали взаємні права та
обов'язки, бюджет в сім'ї був спільний.
За спільне життя з померлим батьком за
спільні кошти: побудували сарай для
вугілля та утримання худоби;
встановили пластикові вікна, квартиру
обклали пластиком, подвір'я вклали
диким каменем. За спільні кошти: купили
телевізор, пральну машину,
мікрохвильову піч, побутові прилади та
речей які необхідні для життя. За
спільні кошти: харчувались, купували
одяг, ліки, лікувались, сплачували
комунальні платежі. Бюджет в сім'ї був
спільний.

Батько, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
отримував від Відповідача щомісячні
страхові виплати, у зв'язку з отриманим
на виробництві професійним
захворюванням. Причиною смерті батька
стало саме його професійне
захворювання і відповідно до діючого
законодавства вона має право на
отримання страхових виплат. Після
звернення до відповідача з цього
приводу вона, отримала відповідь, що
призначення страхових виплат можливо
за умови встановлення факту проживання
однією сім'єю з батьком на день його
смерті. Встановлення факту проживання
однією сім'єю з батьком, необхідне для
призначення страхових виплат.

Внаслідок смерті батька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 від професійного
захворювання, на підставі чинного
законодавства України, у позивача
настає право на отримання страхових
виплат від відповідача.

Просила суд прийняти позовну
заяву до провадження. Встановити факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з
померлим батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
по день смерті батька, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнати її - ОСОБА_1 членом
сім'ї померлого батька. Зобов'язати
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області, провести
нарахування та виплатити ОСОБА_1
одноразову допомогу на сім'ю, як члену
сім'ї померлого батька у межах
п'ятирічної заробітної плати померлого
батька ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Представник відповідача - Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Ровеньки
Луганської області за довіреністю
Малиновська Г.С. у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Суду
пояснила, що позовна заява ОСОБА_1 не
може бути задоволена, оскільки
встановлення факту проживання однією
сім'єю їй необхідно для призначення та
отримання страхових виплат. Проте її
вимоги є безпідставними і не
відповідають вимогам ст. 3 Сімейного
кодексу України. Позивачем, окрім
пояснень, не надані докази щодо
встановлення факту спільного
проживання, проте в матеріалах справи є
довідки, які підтверджують, що ОСОБА_3
проживав за адресою: АДРЕСА_1, за цією ж
адресою отримував медичну допомогу.
Оскільки позивач не надала доказів
проживання однією сім'єю з батьком та
ведення спільного господарства,
просила суд у задоволенні позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи
та надані сторонами докази, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії
паспорту серії НОМЕР_1, він виданий 30
листопада 2001 року Ровеньківським МВ
УМВС України в Луганській області на
ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 (а.с. 11), ОСОБА_1 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_3 і
ОСОБА_4.

У зв'язку із реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1 змінила прізвище
на «ОСОБА_1», про що свідчить свідоцтво
про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.
11).

Чоловік позивача ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_4, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.
12).

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_5, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.
13).

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов
Дзержинської селищної ради міста
Ровеньки Луганської області, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала за адресою:
АДРЕСА_2, разом з батьком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, з 2007 року, вели спільне
господарство, здійснювала догляд за
ним (а.с. 7).

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу
України, сім'я є первинним та основним
осередком суспільства. Сім'ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права та обов'язки. Подружжя
вважається сім'єю і тоді, коли дружина
та чоловік у зв'язку з навчанням,
роботою, лікуванням, необхідністю
догляду за батьками, дітьми та з інших
поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім'ї своїх батьків
і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Права члена сім'ї має одинока особа.
Сім'я створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

У судовому засіданні встановлено, що за
життя батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3
страждав на професійне захворювання і
перебував на обліку у Відділенні
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Ровеньки
Луганської області.

Згідно довідки про причинний зв'язок
смерті з професійним захворюванням або
трудовим каліцтвом серії АА №0001358 (а.с.
6), причинний зв'язок смерті ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, з
професійним захворюванням
встановлений з 09.09.2013 року.

Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку ФССНВ у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
виплатити особам, які перебували на
утриманні померлого працівника, пенсію
у зв'язку з втратою годувальника, який
помер на виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилась
протягом не більш десятимісячного
терміну після його смерті.

Відповідно до п. « 2» ст. 33 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з п. «д» п.1 ч.1 ст.21 цього
Закону) мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого.
Такими непрацездатними особами є:
жінки, які досягли 55 років, якщо вони не
працюють.

Відповідно до ст. 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
фонд соціального страхування від
нещасних виплат приймає рішення про
виплати у разі втрати годувальника за
умови подання переліку документів.

Відповідно до ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
ФССНВ розглядає справу про страхові
виплати на підставі заяви потерпілого
або заінтересованої особи за наявності
усіх необхідних документів і приймає
рішення у десятиденний строк, не
враховуючи дня надходження
відповідних документів. Рішення
оформлюється постановою, в якій
зазначаються дані про осіб, які мають
право на страхові виплати, розміри
виплат на кожного члена сім'ї та їх
строки або обґрунтування відмови у
виплатах; до постанови додаються копії
необхідних документів.

Згідно довідки виконавчого
комітету Дзержинської селищної ради
міста Ровеньки Луганської області №2689
від 22 травня 2014 року (а.с. 46), ОСОБА_1
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. На
момент смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5, проживала ним сумісно,
вели спільне господарство, здійснювала
догляд та поховала його.

В матеріалах справи міститься
довідка Управління охорони здоров'я
Ровеньківської міської ради
Луганської області №135 від 16.01.2014 року,
відповідно до якої, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкав за адресою:
АДРЕСА_1, обслуговувався дільничним
лікарем ОСОБА_12 За період з 31.07.2009 року
по ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував на
диспансерному обліку з діагнозом:
антракоз, ХОЗЛ, ІБС, стабільна
стенокардія ГХ І ст. (а.с. 47).

Також у судовому засіданні
встановлено, що згідно довідки
квартального комітету смт.
Дзержинський міста Ровеньки
Луганської області №15 від 01.11.2013 року
(а.с. 49), ОСОБА_1 з 1983 року проживала за
адресою: АДРЕСА_2, разом з чоловіком.
Після смерті чоловіка за зазначеною
адресою мешкає одна.

З наданих позивачем ОСОБА_1
письмових доказів, вбачається, що вони
містять явні протиріччя, оскільки в
акті обстеження зазначено, що за
адресою: АДРЕСА_2, вона мешкала разом із
батьком ОСОБА_3, а у довідці
квартального комітету зазначено, що
вона мешкала за тією ж адресою лише зі
своїм чоловіком, а після його смерті
мешкала одна, у зв'язку з чим суд не може
приймати їх до уваги.

Згідно довідки Свердловської
станції швидкої допомоги №6 від 17.04.2014
року (а.с. 32), що до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у
період з 31.07.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 було
здійснено 2 виклики, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5
о 01 годині 40 хвилин - діагноз
антракосилікоз, 01.08.2010 року о 00 годині 35
хвилин з діагнозом - хронічний
обструктивний бронхіт, дихальна
недостатність третього ступеню,
клінічна смерть, біологічна смерть.

Згідно довідки Свердловської
станції швидкої допомоги №109 від 08.05.2014
року, виклики швидкої медичної
допомоги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за період
з 31.07.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 були за
адресою: АДРЕСА_1.

Зазначені довідки дають підстави
робити висновок, що на день смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3 проживав за
адресою: АДРЕСА_1, а не разом зі своєю
донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, як
вказує це позивач.

Свідок ОСОБА_10 у судовому
засіданні пояснила, що дядю ОСОБА_3 вона
знає давно, ще по молодості, він жив на
сусідній вулиці. Потім він проживав по
сусідству на кварталі. Після смерті
дружини, він дуже здав. Він тяжко дихав,
йому було важко ходити. У 2007 році ОСОБА_1
його забрала до АДРЕСА_3, а потім
привезла додому. У 2010 році він лежав у
лікарні, йому було погано, він просився
додому на квартал. З 2007 року по 2010 рік
він жив у АДРЕСА_3. Разом із ним проживав
також чоловік ОСОБА_1. Діти позивача
мешкають окремо. За рахунок грошей
батька, позивач вставила
металевопластикові вікна у будинок,
зробила сайдинг будинку, на подвір'ї
виклала дикий камінь, тобто вони вели
спільне господарство, оскільки батько
позивачу дуже допомагав матеріально.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні
пояснила, що вона дружила дуже добре з
матірю позивача. Вона завжди до них
ходила в гості. Коли батько залишився
вдівцем, позивач до нього постійно
їздила на квартал, а у 2007 році забрала
його до себе в АДРЕСА_2. Жили вони добре,
він допомагав грошима, вони проживали
однією сім'єю у період з 2007 року по 2010
рік. Разом з ними також проживав
чоловік позивача. Позивач та батько
вдвох проживали з 2007 року по 2010 рік.
Чоловік ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_7.
Якого року вона не пам'ятає, на її думку
у 2008 році чи у 2009 році. Після смерті
чоловіка вони стали проживати вдвох з
батьком.

Відповідно до п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», при вирішенні позовів про
відшкодування шкоди, заподіяної
втратою годувальника, слід мати на
увазі, що при наявності підстав,
передбачених статтями 456,457,461 ЦК і
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
право на відшкодування такої шкоди
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого,
незалежно від родинних зв'язків, або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а
також дитина померлого, яка народилася
протягом не більше ніж десятимісячного
строку після його смерті. Зокрема, у
разі смерті потерпілого, який був
застрахований, право на одержання
страхових виплат на підставі Закону
№ 1105-XIV мають: діти, котрі не досягли 16
років; діти з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші, які через вади
фізичного або розумового розвитку
самі не спроможні заробляти на життя;
діти, що є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більше ніж до
досягнення ними 23 років; жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки - 60 років,
якщо вони не працюють; інваліди-члени
сім'ї померлого - на час інвалідності;
дружина (чоловік) або один із батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо
він не працює і доглядає дітей, братів,
сестер, онуків померлого, які не
досягли восьмирічного віку. В інших
випадках (статті 456, 457, 461 ЦК) до
непрацездатних утриманців
потерпілого, які мають право на
відшкодування шкоди, належать: діти
віком до 16 років,ті, що навчаються, - до
18 років, і непрацездатні діти старшого
віку; жінки, які досягли 55 років,
чоловіки - 60 років або особи, які є
інвалідами; один із батьків або
дружина (чоловік) померлого чи інший
член його сім'ї, якщо він не працює й
доглядає дітей,братів, сестер, онуків
померлого, які не досягли
восьмирічного віку. Право на одержання
відшкодування у зв'язку з втратою
годувальника виникає і у тому разі,
коли останній помер внаслідок
одержаної травми (що підтверджено
висновком лікарської експертизи) через
деякий період після призначення суми
відшкодування або встановлення групи
інвалідності у зв'язку з даним
каліцтвом; непрацездатні члени сім'ї
загиблого, які мали самостійний
заробіток або одержували пенсію на
час його смерті, можуть бути визнані
утриманцями потерпілого, якщо частка
заробітку останнього, що припадала на
кожного з них, була основним і
постійним джерелом їх існування.
Розмір відшкодування у зв'язку з
втратою годувальника у цих випадках
визначається з його заробітку без
врахування заробітку або пенсії, що
одержували зазначені особи.

Сума заробітку, що припадає на
утриманців, ділиться на їх кількість
і з одержаної частки у випадках,
передбачених статтями 457, 461 ЦК,
відраховується пенсія у зв'язку з
втратою годувальника (або відповідна
частина пенсії, призначеної на всіх
утриманців); у разі ушкодження здоров'я
з виконанням потерпілим трудових
обов'язків - пенсія заліку не
підлягає, якщо відшкодування не
полягає в страховій виплаті у вигляді
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення",
судам необхідно мати на увазі, що
встановлення факту перебування особи
на утриманні померлого має значення
для одержання спадщини, призначення
пенсії або відшкодування шкоди, якщо
допомога, яка надавалась, була для
заявника постійним і основним джерелом
засобів до існування. Одержання
заявником заробітку, пенсії, стипендії,
інших доходів не є підставою для
відмови у встановленні факту
перебування на утриманні, коли суд
встановить, що основним і постійним
джерелом засобів до існування була для
заявника допомога з боку особи, яка
надавала йому утримання. Для
встановлення факту перебування на
утриманні при відшкодуванні шкоди в
разі втрати годувальника не має
значення чи знаходився непрацездатний
утриманець в родинних чи шлюбних
відносинах з годувальником.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 постанови
Пленуму ВСУ «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» №6 від 27 березня
1992 року, спори щодо розміру шкоди та
права на її відшкодування у вигляді
страхових виплат на підставі Закону N
1105-ХІV між особами (які підлягають
страхуванню від нещасного випадку,
членами сім'ї чи утриманцями таких
осіб, особами, які добровільно
застрахувалися від зазначених
випадків) та страховиком розглядаються
судами в позовному провадженні за
загальними правилами.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають, оскільки нею не надані суду
докази того, що вона разом із батьком
ОСОБА_3 дійсно спільно проживала за
однією адресою, була пов'язана спільним
побутом, мали взаємні права та
обов'язки.

Статтею 60 ЦПК України передбачено
обов`язки доказування і подання
доказів. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст.
7,10,60,88,209,212,213,214,215,218,294 ЦПК України, ст.ст.
21,33,35,36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення", суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано ,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.П. Ібадова

07.07.2014
Ровеньківський міський суд Луганської
області