Справа № 422/1838/14-ц
Провадження по справі №2/422/469/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Перевальський
районний суд Луганської області

в складі:

головуючого-судді:
Сініцина Е.М.

при секретарі:
Петренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Перевальську, Луганської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

В С Т
А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
посилаючись на наступне. 16 травня 2007
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№LGXRFB15000329, відповідно до якого
товариство надало відповідачу кредит в
сумі 1561,20 гривня зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 5,04%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Проте відповідач ОСОБА_1,
умови кредитного договору порушила,
внаслідок чого станом на 31 січня 2014
року заборгованість по кредитному
договору складає 18320,85 гривень, а саме:
заборгованість за кредитом - 00,00
гривень, сума заборгованості по
процентам за користування кредитом
3704,49 гривні, заборгованість по комісії
за користування кредитом - 562,08 гривні,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - 14054,28 гривні,
штрафи: 500,00 гривень (фіксована частина),
746,38 гривень (процентна складова). З
зазначеної суми віднімається сума
заборгованості, що задоволена судовим
наказом у розмірі 3393,24 гривні. На
підставі чого, позивач просить суд
стягнути з ОСОБА_1 на їх користь
заборгованість за кредитним договором
№LGXRFB15000329 від 16 травня 2007 року та штрафи
(фіксована частина і процентна
складова), в розмірі 16173,99 гривні та
стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні, представник
позивача підтримав з'явленні позовні
вимоги в повному обсязі та просив їх
задовольнити., але не зміг вказати чому
суми, сплачені відповідачкою починаючі
з 07.12.2010 року по 03.10.2011 року були
направлені на погашення кредиту, а
потім на відсотки та іншу
заборгованість.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала та пояснила, що вважає
необґрунтованим розрахунок наданий
позивачем, з Умовами та Правилами
надання банківських послуг її ніхто не
знайомив і вона їх не підписувала,
останній платіж був нею здійснений
03.10.2011 року, тому просить застосувати
строки позовної давності.

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідачку, дослідивши матеріали
справи, вважає позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем на підтвердження позову
надані докази: кредитний Договір
№LGXRFB15000329 від 16 травня 2007 року,
укладений між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» і ОСОБА_1 на суму 1561,20
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,42% на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом (а.с.7), Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(а.с.8-11), ксерокопія паспорту ОСОБА_1
(а.с.4), судовий наказ Перевальського
районного суду Луганської області від
25 червня 2008 року (а.с.5) а також
розрахунок заборгованості за
кредитним договором (а.с.6) і уточнені
розрахунки (а.с.43,60-114).

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України,
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Досліджуючи надані позивачем докази,
суд дійшов висновку, що такий доказ як
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам (а.с.8-11), є неналежним і
недопустимим.

Так, в Умовах надання споживчого
кредиту фізичним особам відсутній
підпис ОСОБА_1 про ознайомлення саме з
ними, на що в судовому засіданні
наполягала відповідачка, а ствердження
представника позивача, що ОСОБА_1
ознайомилася з ними і поставила свою
підпис в Договорі кредиту, не може
братись до уваги, так як позивач
повинен довести, що саме з цими Умовами
та в такому вигляді був ознайомлений
відповідач. Крім того, друкарський
шрифт в Договорі кредиту про
ознайомлення з Умовами, не дозволяє
його прочитати і зрозуміти, що є
порушенням ДСТУ 4166-2003.

Враховуючі, що відповідачка уклала
кредитний Договір №LGXRFB15000329 від 16
травня 2007 року з відповідачем, тому
повинна була виконувати умови
зазначені в договорі, але їх не
виконувала, тому за судовим наказом
Перевальського районного суду
Луганської області від 25 червня 2008 року
з неї була стягнена сума у розмірі 3393,24
гривні, яку вона сплатила, що
підтверджується випискою з рахунку
(а.с.44), а також в судовому засіданні
підтвердив представник позивача, який
зазначив, що у відповідачки не існує
заборгованості по тілу кредиту,
оскільки воно повністю погашено, то суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача необґрунтовані і не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.212 ЦПК України,
суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд вважає, що
розрахунок заборгованості за
кредитним договором (а.с.6) і уточнені
розрахунки (а.с.43,60-114), є неналежними і
недопустимими, оскільки вирахувані на
підставі Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, з якими
відповідачка не знайома і не брала
зобов'язання їх виконувати.

Враховуючі, що сторони користуються
своїми правами на власний розсуд, і
вільні в наданні доказів, а суд приймає
рішення лише на досліджених в судовому
засіданні доказах, суд дійшов висновку,
що позивачем надані докази - кредитний
Договір №LGXRFB15000329 від 16 травня 2007 року
на суму 1561,20 гривня, ксерокопія
паспорту ОСОБА_1, які підтверджують
договірні відносини між позивачем і
відповідачем, але позивачем не надано
доказів підтверджуючих суму
заборгованості відповідача, тому в
позові необхідно відмовити.

Оскільки судом відмовлено позивачу в
вимогах про стягнення заборгованості
за кредитним договором, то суд вважає
за необхідне відмовити і в стягненні
коштів, витрачених позивачем на сплату
судового збору.

Суд вважає, що відсутні підстави для
застосування строку позовної давності,
оскільки відповідачка сплатила суму
коштів на виконання судового наказу, а
також 03.10.2011 року погасила суму
заборгованості по кредити, чим
підтвердила свій борг.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,213 - 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И
В :

В позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№LGXRFB15000329 від 16 травня 2007 року -
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Перевальський районний суд Луганської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а якщо особи, які
брали участь у справі, не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя:
Е.М.Сініцин.