У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,
Ткачука О.С., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без
самостійних вимог - відділ паспортної
та міграційної роботи Галицького
районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ про
визнання такими, що втратили право
користування житлом, виселення з
будинку та зняття з реєстрації, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від
26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 18
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом до
відповідачів та просив визнати
останніх такими, що втратили право
користування житловими приміщеннями у
належному йому на праві власності
будинком АДРЕСА_1 та зняти їх з
реєстрації у вказаному будинку,
посилаючись на те, що після розірвання
шлюбу з ОСОБА_5,остання разом із дітьми
ОСОБА_6, ОСОБА_7 у 2011 році виїхали із
будинку, тобто відповідачі понад рік не
проживають у спірному будинку.

Рішенням Галицького районного суду
Івано-Франківської області від
26 грудня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18
березня 2014 року, позов задоволено,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнано такими,
що втратили право користування
житловими приміщеннями в будинку
АДРЕСА_1 Івано-Франківської області та
знято їх з реєстрації у вказаному
будинку.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 26 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 18 березня 2014 року,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 26 грудня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 18 березня 2014 року, оскільки
судові рішення законні та
обґрунтовані.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги, правильно застосувавши
положення ч. 2 ст. 405 ЦК України та ч. 2 ст.
167 ЖК УРСР, постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12 квітня 1985 року за № 2,
виходив з того, що відповідачі понад
рік не користуються спірним
приміщенням та проживають у належному
позивачу будинку.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процессуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду
Івано-Франківської області від
26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 18
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук