Справа № 1519/2-1131/11
Провадження №2/521/2943/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 18» червня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання
Корнієнко Л.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Альянс», ОСОБА_3, Першого відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м. Одеси, приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні майном, визнання
недійсним акту торгів які не відбулися,
визнання недійсним свідоцтва про
придбання квартири, визнання
недійсними договору купівлі-продажу
квартири, витребування майна з
незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2007 року позивач звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси
із позовом до Кредитної спілки
«Альянс», ОСОБА_3, Першого відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м. Одеси, приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні майном, визнання
недійсним акту торгів які не відбулися,
визнання недійсним свідоцтва про
придбання квартири, визнання
недійсними договору купівлі-продажу
квартири, витребування майна з
незаконного володіння в якому, з
урахуванням наданих до суду та
прийнятих останнім уточнень, просила
суд ухвалити рішення про усунення
перешкод в користуванні ОСОБА_1
квартирою АДРЕСА_1, визнання недійсним
акту торгів які не відбулися від 9
лютого 2005 року щодо продажу квартири
АДРЕСА_1, визнання недійсним свідоцтва
про придбання Кредитною спілкою
«Альянс» квартири АДРЕСА_1, визнання
недійсними договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, витребування з
незаконного володіння ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилалась на те, що 19 травня 2003 року
між нею та Кредитною спілкою «Альянс»
був укладений Кредитний договір №170,
відповідно до якого Кредитна спілка
«Альянс» надало ОСОБА_1 кредит на
купівлю квартири АДРЕСА_1 у сумі
двадцять десять тисяч сто п'ятдесят
гривень, що на той час було
еквівалентно п'яті тисячам триста
доларам США, строком на 2 місяця.
Вказаний термін дії договору був
продовжений до 9 січня 2004 року за згодою
сторін та рішенням Правління
Кредитної спілки «Альянс» згідно
Протоколу засідання правління № 110 від
23.07.2003 року. На виконання умов
Кредитного договору №170 від 19 травня 2003
року, у якості забезпечення
своєчасного повернення займу та сплати
процентів за його користування, між
позивачем та Кредитною спілкою
«Альянс» 24 травня 2003 року був укладений
договір застави квартири АДРЕСА_1. У
позивача виникла заборгованість за
кредитним договором №170 від 19 травня 2003
року 18 березня 2004 року Київським
районним судом м. Одесі було ухвалено
рішення про стягнення заборгованості
за кредитним договором з ОСОБА_1 на
користь Кредитної спілки «Альянс» у
розмірі 46 552,01 грн. та судового збору у
розмірі 779,00 грн. У ході виконавчого
провадження по примусовому виконанню
рішення суду на квартиру АДРЕСА_1 було
звернено стягнення шляхом її продажу з
прилюдних торгів. Однак, за твердженням
позивача, їй не було відомо про
відкриття виконавчого провадження, про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, про проведення прилюдних
торгів з продажу спірної квартири. Крім
того, позивач посилається у своєму
позові на інші порушення зі сторони
відповідачів, а саме, порушення строків
проведення прилюдних торгів з продажу
спірної квартири, порушення порядку
передання Кредитної спілці «Альянс»
квартири у власність в рахунок
погашення боргу, відсутність ціни
майна у Свідоцтві про придбання майна
від 24 лютого 2005 року, не надання
позивачем згоди на передачу у
власність спірної квартири та
виселення позивача новим власником зі
спірної квартири без відповідного
рішення суду про виселення. Тому,
оскільки на думку позивача,
вищевказаними порушеннями зі сторони
відповідачів, були суттєво порушені її
права, остання вимушена була
звернутися до суду з вищевказаним
позовом. На обґрунтування позовних
вимог посилалася на ст.ст. 47,55
Конституції України, ст.ст., 24, 30, 57, 61
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.43 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 386,387,388,575,591 ЦКУ.

Позивач та її представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, просили уточнену
позовну заяву задовольнити, із підстав
зазначених у позовної заяві та
зафіксованих технічними засобами
судового процесу.

Представник відповідача Кредитної
спілки «Альянс» в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала у повному
обсязі.

На обґрунтування заперечень проти
позову зазначила, що дійсно у ОСОБА_1
перед Кредитною спілкою «Альянс» за
Кредитним договором № 170 від 19 травня
2003 року виникла заборгованість. 18
березня 2004 року Київським районним
судом було ухвалено рішення про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором у розмірі 46 552,01
грн. та судового збору у розмірі 779,00
грн. На примусове виконання
вищевказаного рішення суду Першим
відділом державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м. Одеси було відкрито
виконавче провадження про що 19.05.04 року
державним виконавцем була винесена
відповідна постанова про відкриття
виконавчого провадження. Після
проведення експертної оцінки квартири
АДРЕСА_1 Одеської філії
спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» 28.10.2004 року
та 29.11.2004 року були проведені прилюдні
торги по її реалізації,які двічі були
визнані такими що не відбулись з причин
відсутності покупців. Про це 9 лютого 2005
року державним виконавцем ОСОБА_6 був
складений Акт невідбувшихся прилюдних
торгів. У в зв'язку з тим, що торги були
визнані невідбувшимися, за заявою
Кредитної спілки «Альянс» відповідно
до Постанови державного виконавця від 9
лютого 2005 року спірна квартира була
передана у власність останньої в
рахунок погашення боргу за ціною, за
якої квартира була передана на
реалізацію. 24 лютого 2005 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 видане
свідоцтво про придбання майна. Згодом,
спірна квартира була реалізована
Кредитною спілкою «Альянс» ОСОБА_3
згідно договору купівлі-продажу від 29
березня 2007 року. Представник позивача
Кредитної спілки «Альянс» пояснив
суду, що ОСОБА_1 було відомо про
відкриття виконавчого провадження, так
як вона була належним чином
повідомлена про це, та на підтвердження
цього надав суду відповідні документи,
а саме, копію Постанови про відкриття
виконавчого провадження від 19.05.2004 року
з особистим підписом позивача про
отримання Постанови, копію поштового
повідомлення від 14.08.2004 року з
особистим підписом ОСОБА_1 про
отримання останньої листа від
державного виконавця від 09.08.2004 року
про проведення експертної оцінки,
копію постанови про проведення торгів
від 09.02.2005 року, копію Акту
невідбувшихся прилюдних торгів від
09.02.2005 року, копію листа державного
виконавця на адресу Кредитної спілки
«Альянс» про вирішення питання
стосовно залишення за останньої
квартири у рахунок боргу позивача від
29.12.2004 року.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилась. Про час, дату та місце
слухання справи повідомлялась
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила, заяв, клопотань про
порядок розгляду справи до суду не
надходило. В матеріалах справи
містяться письмові заперечення проти
позову ОСОБА_3 від 05 червня 2007 року, в
яких вона позов не визнала, проти його
задоволення заперечувала.

Представник Першого відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції м. Одеси у
судове засідання не з'явився. Про час,
дату та місце слухання справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив, заяв,
клопотань про порядок розгляду справи,
а також письмових заперечень проти
позову до суду не надходило.

Приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилась. Про час, дату та
місце слухання справи повідомлялась
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила, заяв, клопотань про
порядок розгляду справи, а також
письмових заперечень проти позову до
суду не надходило.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Мотиви та додаткові доводи сторін,
учасників процесу зафіксовано
технічними засобами фіксації процесу.

Суд, в межах наданих доказів,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові
матеріали справи, вважає що позов
ОСОБА_1 до Кредитної спилки «Альянс»,
ОСОБА_3, Першого відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції м. Одеси,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні
майном, визнання недійсним акту торгів
які не відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про придбання квартири,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу квартири, витребування
майна з незаконного володіння не
підлягає задоволенню у повному обсязі
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 19 травня 2003 року між позивачем та
Кредитною спілкою «Альянс» був
укладений Кредитний договір №170,
відповідно до якого Кредитна спілка
«Альянс» надала ОСОБА_1 строком на 2
місяця кредит на купівлю квартири
АДРЕСА_1 у сумі двадцять десять тисяч
сто п'ятдесят гривень, що на час
укладання договору було еквівалентно
п'яті тисячам триста доларам США.

Термін дії договору був продовжений до
9 січня 2004 року за рішенням Правління
Кредитної спілки «Альянс» згідно
Протоколу засідання правління № 110 від
23.07.2003 року та згодою сторін.

На виконання умов Кредитного договору
№170 від 19 травня 2003 року, у якості
забезпечення своєчасного повернення
займу та сплати процентів за його
користування, між позивачем та
Кредитною спілкою «Альянс» 24 травня 2003
року був укладений договір застави
квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з виниклою заборгованістю
ОСОБА_1 за Кредитним договором № 170 від
19 травня 2003 року, представник Кредитної
спілки «Альянс» звернувся до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості.

18 березня 2004 року Київським районним
судом м. Одесі було ухвалено рішення
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки «Альянс»
заборгованості за Кредитним договором
№ 170 від 19 травня 2003року в сумі 46552,01 грн.
та судового збору у розмірі 779,00 грн.

26.11.2013 року Київським районним судом м.
Одесі, після повернення вищевказаної
справі Верховним судом України на
новий розгляд, було ухвалено рішення
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки «Альянс»
заборгованості за Кредитним договором
№ 170 від 19 травня 2003року в сумі 46 552,01
грн. та судового збору у розмірі 465,52
грн.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

19 травня 2004 року державним виконавцем
першого відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси ОСОБА_6 було
відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа №2-1572,
виданого на підставі вищевказаного
рішення суду від 18 березня 2004 року щодо
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на
користь Кредитної спілки «Альянс» про
що державним виконавцем була винесена
відповідна постанова №В-12/145.

Згідно з наданими до матеріалів справи
Кредитною спілкою «Альянс»
документами та показаннями ОСОБА_6, яка
була залучена до справи у якості свідка
та попереджена про кримінальну
відповідальність за дачу неправдивих
свідчень, позивач була повідомлена
належним чином про відкриття
вищевказаного виконавчого провадження
щодо стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором.

Так, у судовому засіданні 18 квітня 2014
року ОСОБА_6, показала, що вона особисто
вручила позивачу оригінал постанови
про відкриття виконавчого провадження
№В-12/145 прибувши до позивача за адресою
мешкання останньої, а саме за адресою
АДРЕСА_1. Про отримання 20.05.2004 року
позивачем вищевказаної постанови
також свідчить особистий підпис ОСОБА_1
у постанові.

Крім того, підпис позивача міститься
на повідомлені про вручення останній
14.08.2004 року поштового відправлення від
державного виконавця, яке знаходиться
у матеріалах зведеного виконавчого
провадження (а.с.83) по примусовому
виконанню рішення Київського
районного суду м. Одесі від 18.03.2004 року,
наданого до суду Першим відділом
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Одесі відповідно до ухвали
Малиновського районного суду м. Одесі
від 05.09.2007 року.

Суд не приймає до уваги доводи позивача
щодо відсутності взагалі постанови про
відкриття виконавчого провадження у в
зв'язку з тим, що остання не містіться у
матеріалах вищевказаного зведеного
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
відношень),у разі якщо у районному чи
міському відділі Державної
виконавчої служби відкрито кілька
виконавчих проваджень щодо одного й
того самого боржника, вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження.

Так, зведене виконавче провадження е
самостійним провадженням та
відкривається на підставі постанови
про об'єднання виконавчих справ.
Постанови про відкриття виконавчих
проваджень, які підлягають об'єднанню,
залишаються при цьому у своїх
відповідних справах.

Першим відділом державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси на
виконання ухвали Малиновського
районного суду м. Одеси від 28 травня 2014
року про витребування доказів був
наданий лист №04/3524і від 17.06.2014 року з
додатковими матеріалами про
неможливість надати оригінали
вищевказаних виконавчих проваджень у
зв'язку з їх знищенням після
закінчення терміну зберігання.

У відповідності до п.9.9 Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 25.12.2008 року №2274/5, термін зберігання
переданих до архіву виконаних
проваджень становить три роки.

Отже, судом встановлено, що позивач -
ОСОБА_1 знала про наявність виконавчого
рішення, бо була повідомлена про
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 18.03.2004 року щодо стягнення з
неї заборгованості на користь
Кредитної спілки «Альянс», про
обов'язок виконання рішення суду.

Проте, позивач добровільно не виконала
його, тому вищевказане рішення
підлягало примусовому виконанню, та на
спірну квартиру було звернення
стягнення шляхом її продажу з
прилюдних торгів.

Відповідно до статті 43 Закону України
«Про Іпотеку» (у редакції, що діяла на
момент виникнення спірних відношень)
початкова ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється рішенням суду
або за домовленістю між іпотекодавцем
і іпотекодержателем, а якщо вони не
досягли угоди - спеціалізованою
організацією на підставі оцінки
предмета іпотеки».

Згідно експертній оцінці, виконаній
СПД ОСОБА_7, початкова вартість
квартири АДРЕСА_1, за якою майно було
передано на реалізацію з прилюдних
торгів, склала 106 644,00 грн.

28.10.2004 року та 29.11.2004 року Одеської
філією спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» були
проведені публічні торги з реалізації
квартири АДРЕСА_1 та визнані такими що
не відбулися у зв'язку з відсутністю
покупців.

Суд не приймає до уваги та вважає
хибним твердження позивача про
порушення Одеською філію
спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» строків
проведення прилюдних торгів щодо
реалізації спірної квартири.

Так, організація і проведення торгів з
реалізації іпотечного майна на яке за
рішенням суду було звернено стягнення
і самі торги були проведені з
дотриманням вимог Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
відношень), Інструкції про проведення
виконавчих дій , затвердженої наказом
Мін'юсту України від 15.12.1999г. № 74/5,
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна у виконавчому провадженні ,
затвердженого наказам Міністерства
юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5 та
з урахуванням вимог Закону України
«Про іпотеку» (у редакції, що діяла на
момент виникнення спірних відношень).

Відповідно 43 Закону України «Про
іпотеку» (у редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних відносин)
прилюдні торги проводяться в
двомісячний строк з дня одержання
спеціалізованою організацією заявки
державного виконавця на їх проведення.

Згідно ст. 61 Закону України «Про
виконавче провадження» якщо передане
торгівельним організаціям майно не
буде продано протягом двох місяців,
воно підлягає переоцінці. У разі коли
в місячний строк після переоцінки
майно не буде продано, державний
виконавець повідомляє про це стягувача
і пропонує йому вирішити питання щодо
залишення за собою непроданого майна.

Так, публічні торги з реалізації
спірної квартири були проведені двічі:
27.10.2004 року та, зважаючи на відсутність
покупців на перших торгах, 29.11.2004 року.

Відповідно до ст.. 70 ЦПК України, якщо
закінчення терміну настає у вихідний
день, святковий або неробочий, то
останнім днем строку є перший після
нього робочий день. Так, 28.11.2004 року був
останнім днем для проведення других
торгів. Але, зважаючи на те, що ця дата
випала на вихідний день, то відповідно
до порядку обчислення процесуальних
строків, проведення других торгів було
перенесено на 29.11.2004 року.

Згідно статті 591 ЦК України (у редакції
яка діяла на час виникнення спірних
відношень) отримання згоди
заставодавця на передачу у власність
заставодержателя майна за початковою
ціною, якщо торги будуть визнані
такими, що не відбулися необхідне якщо
інше не встановлено договором або
законом. Законом України «Про іпотеку»
та Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна (у
редакціях, що діяли на момент
виникнення спірних відношень) не
передбачено отримання згоди
заставодавця на передачу у власність
заставодержателя майна за початковою
ціною, якщо торги будуть визнані
такими, що не відбулися.

У зв'язку з тим що публічні торги з
реалізації спірної квартири були
визнані такими що не відбулися,
державний виконавець направив на
адресу Кредитної спілки «Альянс» лист,
датований 29.12.2004 року, з пропозицією
залишити за собою в рахунок погашення
боргу спірну квартиру та повідомити
про своє рішення.

Як вбачається із матеріалів справи,
Кредитна спілка «Альянс» отримала
вищевказаний лист 12.01.2005 року та 20.01.2005
року надіслала у адресу державного
виконавця лист про своє бажання
залишити за собою дане майно.

Отже Кредитна спілка «Альянс» не
порушила встановлений ст. 61 Закону
України «Про виконавче провадження» (у
редакції, що діяла на час виникнення
спірних відношень) 15 денний термін для
надання відповіді.

24 лютого 2005 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 Кредитній спілці
«Альянс» видано свідоцтво про
придбання майна, яке було оформлено
нотаріусом за зразком, затвердженим
Наказом Міністерства юстиції України
від 10.01.2005 року № 1/5 «Про затвердження
форм реєстрів для реєстрації
нотаріальних дій, нотаріальних
свідоцтв, засвідчувальних написів на
угодах і документах, що підлягають
посвідченню».

29 березня 2007 року між Кредитною спілкою
«Альянс» та ОСОБА_3 був укладений
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач обґрунтовує недодержанням
державним виконавцем та Одеською філію
спеціалізованого державного
підприємства «Укрспецюст» при
проведені виконавчих дій та прилюдних
торгів ст.ст. 30, 57, 61 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст.. 43 Закону
України «Про іпотеку».

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначав Закон України «Про виконавче
провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року та Інструкція про проведення
виконавчих дій, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від
15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрована
в Міністерстві юстиції України 15
грудня 1999 року за № 865/4158 (далі -
Інструкція № 74/5 від 15 грудня 1999 року) (у
редакції що діяли на час виникнення
спірних відношень).

Законом України «Про виконавче
провадження» визначені загальні
правові основи організації та
діяльності державної виконавчої
служби, її завдання та компетенцію, а
також визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхнє права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111 , 85
Закону).

Аналіз положень Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-ХІV від 21
квітня 1999 року й Інструкції № 74/5 від 15
грудня 1999 року свідчить про те, що вони
не встановлюють порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закон України
«Про виконавче провадження» № 606-ХІV
від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень вказаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року 3 68/5 та зареєстрованого в
зазначеному Міністерстві 2 листопаду
1999 року за № 745/4838.

Вищевказаним Тимчасовим положенням
визначено, що прилюдні торги є
спеціальною процедурою продажу майна,
за результатами якої власником майна
стає покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (розд. 3); по-друге,
правила, які регулюють сам порядок
проведення торгів (розд. 4) і, по-третє,
ті правила, які стосуються оформлення
кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з
нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК
України, які відносять до договорів
купівлі-продажу процедуру прилюдних
торгів, результатом яких є видача
нотаріусом свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів на підставі
складеного та затвердженого в
установленому порядку акта державного
виконавця про проведені торги (розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14 червня 1994 року №
18/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361,
ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

За таких умов, предметом оскарження
мають бути самі прилюдні торги як
правочин, а визнання недійсним акту
торгів, які не відбулися та визнання
недійсним свідоцтва про придбання
майна є наслідком визнання недійсними
торгів по реалізації майна.

Враховуючи те, що відчуження майна з
прилюдних торгів відноситься до угод
купівлі-продажу, така угода може
визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання в
момент її вчинення вимог, які
встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України
(ч. 1 ст. 215 цього Кодексу), але таких
вимог позивачем заявлено не було.

Крім того, суд вважає, що встановлений
ст.. 48 Закону Україні «Про іпотеку»
трьох місячний термін з дня проведення
торгів для їх оскарження минув, та не
приймає до уваги заяву позивача про
відновлення строку позовної давності
про відновлення цього строку, бо не
вважає причини його пропуску
поважними.

Таким чином, судом встановлено що
виконавче провадження та прилюдні
торги з реалізації квартири АДРЕСА_1
були проведені з додержанням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», Закону України «Про
Іпотеку», Інструкції № 74/5 від 15 грудня
1999 року та Тимчасового положення при
організації та проведенні прилюдних
торгів (у редакціях, що діяли на час
виникнення спірних відношень) та,
відповідно, не мало місце порушення
прав і законних інтересів позивача, яка
оспорює результати торгів.

Крім того, суд звертає увагу позивача
на те, що якщо державним виконавцем
допущені які-небудь порушення при
здійсненні своїх повноважень,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» № 606-ХІV від 21
квітня 1999 року, до призначення
прилюдних торгів, у тому числі щодо
відкриття виконавчого провадження,
визначення вартості чи оцінки майна
тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього
Закону), то такі дії (бездіяльність)
державного виконавця підлягають
оскарженню в порядку, передбаченому
цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26,
ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85
Закону).

Отже, дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання недійсними акту
торгів, які не відбулися та визнання
недійсним свідоцтва про придбання
квартири.

Крім того, відповідно до ст. 391 ЦК
України право вимагати усунення
перешкод в здійсненні права
користування своїм майном має тільки
його власник. ОСОБА_1 не е власником
квартири АДРЕСА_1 тому така вимога з її
сторони не підлягає задоволенню судом.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції», під час судового розгляду
предметом доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення і підлягають встановленню
при ухваленні рішення.

Згідно п. 27 зазначеної Постанови,
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК
України).

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс»,
ОСОБА_3, Першого відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції м. Одеси,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні
майном, визнання недійсним акту торгів
які не відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про придбання квартири,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу квартири,
витребування майна з незаконного
володіння, суд виходить з того, що
стороною позивача не надано жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження викладених нею у
позовній заяві обставин.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 203,215 ЦК України, ст. ст. 57,62 Закону
України «Про виконавче провадження»
ст.ст. 43,45 Закону України «Про іпотеку»,
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 02.11.1999 за
№745/4038 ст.ст., 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Альянс», ОСОБА_3,
Першого відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції м. Одеси, приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
майном, визнання недійсним акту торгів
які не відбулися, визнання недійсним
свідоцтва про придбання квартири,
визнання недійсними договору
купівлі-продажу квартири,
витребування майна з незаконного
володіння - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Малиновського
районного суду міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
А.П. ЦЕЛУХ