Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"24" червня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
неповнолітню дитину, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: стягнути з
ОСОБА_2 на її користь на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі
1/3 від всіх його доходів (заробітку)
щомісяця починаючи з дня подання заяви
і до повноліття дитини, а також з
можливим майбутнім навчанням та
закінченню школи.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що з 24 вересня 2005 року
вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, від
якого народився син: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач, який є батьком
дитини, не виконує свого обов'язку сто
воно матеріального утримання сина,
проживає окремо від сім'ї, коштів на
забезпечення дитини не надає, а син
відвідує школу. На даний час вона не має
можливості належним чином утримувати
свого сини у зв'язку з маленькою
заробітною платою, внаслідок чого вони
з дитиною перебувають у скрутному
матеріальному становищі.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
просить суд розглянути справу у її
відсутність, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, просить їх
задовольнити, у разі неявки в судове
засідання відповідача, проти заочного
рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76
ЦПК України, про причини неявки в
судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чи ном повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивача та відповідача,
та за згодою позивача постановити
заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
у зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, доводи
поданої позивачем заяви, суд приходить
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, сторони шлюб зареєстрували 24
вересня 2005 року (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають
малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 51
Конституції України та ст. 180 Сімейного
кодексу України, батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України, мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг прав і не звільняє від
обов'язків щодо дитини.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач проживає разом з малолітнім
сином в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач
проживає окремо від дитини, постійної
участі у вихованні та утриманні дитини
не приймає.

Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» визначено, що кожна дитина
має право на рівень життя достатній для
її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу
України визначено, що сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного
кодексу України, способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини
той із них, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій або натуральній
формі. За рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу її матері, батька або
у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного
кодексу України, частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг прав і не звільняє від
обов'язків щодо дитини.

Частиною 9 статті 7 СК України
визначено, що сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Пленум Верховного Суду України
Постановою № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» підпунктом 4
пункту 17 роз'яснив, що розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж
до максимального розміру аліментів,
які стягуються з боржника, то
відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України
від 21 квітня 1999 року «Про виконавче
провадження» він не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

Таким чином, при визначенні розміру
аліментів, який буде стягуватись на
утримання неповнолітньої дитини, суд з
урахуванням положень ст. 182 СК України,
враховує матеріальне становище
позивача, перебування малолітнього
сина на утриманні позивача, та
враховуючи, що заперечень щодо
спростування вимог позивача
відповідачем надано не було, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів
з відповідача на утримання
малолітнього сина - ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню, а саме суд
вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача на
утримання сина аліменти в розмірі ?
частини з усіх видів заробітку (доходу)
відповідача, щомісячно до досягнення
дитиною повноліття, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімум для
дитини відповідного віку.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення аліментів з можливим
майбутнім навчанням та закінченням
школи, то дані вимоги не підлягають
задоволенню, скільки Сімейний кодекс
України передбачає стягнення
аліментів на утримання дитини, тобто до
досягнення дитиною 18-річного віку, та
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дочки, сина, у разі якщо
вони потребують матеріальної допомоги,
у зв`язку з продовженням навчання.
Таким чином, стягнення аліментів у
зв'язку з навчанням здійснюється лише
після досягнення дитиною 18-річного
віку та за умови навчання, а стягнення
аліментів у зв'язку із закінченням
школи, чинним законодавством не
передбачено.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір у відповідності до ст. 88 ЦПК
України від сплати якого при зверненні
до суду була звільнена позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст.
51 Конституції України, ст. 8 Закону
України «Про охорону дитинства», ст.ст.
180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу
України, ст. ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-228,
294, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на неповнолітню дитину -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1 на утримання сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі
? частини з усіх видів його заробітку
(доходу), щомісячно, починаючи з 20
травня 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на
користь держави судовий збір в розмірі
243 (двісті сорок три) гривні 60
(шістдесят) копійок.

Рішення підлягає негайному
виконанню в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: