АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5156/14 Справа №
інстанції - Ткаченко Н.В.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

27 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі:
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» заінтересовані особи:
Підрозділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Донецькій
області, Відділ державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2,
ТОВ «АВЛ - Експерт» про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк»

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року,
-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду зі скаргою на
рішення та дії державного виконавця на
дії щодо виконання судового рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року
скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - залишено
без розгляду (том. 2 а.с.20).

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати ухвалу та передати справу до
суду першої інстанції для подальшого
розгляду (том. 2 а.с.27-32).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу -
залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України,
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», суди повинні враховувати, що
коли в законі встановлено спеціальний
порядок обчислення строків звернення
заявника зі скаргою до суду, їх перебіг
має визначатися за цими нормами, а не за
нормами ст. 385 ЦПК. Такі строки є
процесуальними, можуть бути поновлені
за наявності поважних для цього причин
за заявою заявника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в скарзі у вигляді клопотання. При
вирішенні питання про поновлення
строку на подання скарги на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби, суд має
виходити з того, що у відповідному
законодавстві не міститься перелік
таких поважних причин, їх з'ясовують у
кожному конкретному випадку залежно
від обставин справи.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом 1 інстанції, що
заявник ПАТ КБ «ПриватБанк» просила
визнати незаконними дії державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м. Києві
Ченківського О.О. по складанню 10.10.2013 р.
акта опису та арешту ? частини
трикімнатної квартири АДРЕСА_1, після
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 32625812, за яким виконавчий документ
повернуто без виконання та скасувати
зазначений акт.

В письмових поясненнях ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 03.04.2014 р. зазначено,
що оскаржуваний акт не надсилався на
адресу банку, а отже банк не мав
можливості вчасно оскаржити його.
Представник банку в судовому засіданні
09.04.2014 р. не змогла повідомити суду те,
коли саме банк дізнався або отримав
вищевказаний акт опису та арешту, так
само, як і не вважала, що строк на
подачу скарги пропущений.

Суд першої інстанції, залишаючи скаргу
без розгляду, виходив з того, що подаючи
27.12.2013р. скаргу на дії державного
виконавця щодо оцінки майна, банк вже
посилався на наявність акту опису та
арешту від 10.10.2013 р., а відповідно знав
про його складання, а тому десятиденний
строк оскарження дій державного
виконавця щодо винесення 10.10.2013 р. акту
опису та арешту принаймні почався з
27.12.2013 р.

Скарга на дії державного виконавця
подана 19.02.2014р., майже через два місяці з
того часу, як банку стало відомо про
винесений 10.10.2013 р. акт, заяв про
поновлення строку на подачу скарги
суду не надано, оскільки представник
банку вважала, що строк не пропущено.

Враховуючи, що строк на подачу скарги в
цій частині банком пропущений, заяв про
поновлення цього строку представник
позивача суду не надала, вважаючи що
цей строк не пропущено, то суд 1
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку щодо необхідності залишити
дані вимоги банку без розгляду на
підставі ч. 1 ст. 72 ЦПК України.

Також з матеріалів справи вбачається,
що представник банку також просила
визнати незаконними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ГУЮ у
Донецькій області Гусєва О.О. щодо
оцінки майна - ? частини трикімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Згідно ч. 4 ст. 58 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
заперечення однією із сторін проти
результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати,
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Відповідно до письмових пояснень банку
від 03.04.2014 р. рецензія на звіт про оцінку
майна була отримана банком 17.12.2013р.,
таким чином, строк на її оскарження
закінчився 27.12.2013р.

З огляду на те, що строк на подачу
скарги в цій частині, встановлений у ч. 4
ст. 58 Закону України «Про виконавче
провадження», банком також пропущений,
заяв про поновлення цього строку
представник позивача суду не надала,
вважаючи що цей строк не пропущено, то
суд 1 інстанції обґрунтовано дійшов
висновку щодо необхідності залишити
дані вимоги банку без розгляду на
підставі ч. 1 ст. 72 ЦПК України.

Враховуючи зміст ухвали та вимоги
скарги, колегія суддів вважає, що суд 1
інстанції обґрунтовано залишив без
розгляду скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»,
оскільки останніми були пропущенні
процесуальні строки на подання скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають вимогам
закону і підтверджуються матеріалами
справи, а ухвала суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
і її слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: