Справа № 265/5130/13-ц
Провадження № 2/265/42/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Мальській Г.Ю.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
суми боргу по договору позики, та
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми
боргу за договором позики. В
обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалася на ті обставини,
що 23 травня 2012 року між нею та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договір позики, за яким вона передала
ОСОБА_4 гроші в сумі 13000 доларів США, а
ОСОБА_4 прийняла зазначені гроші та
зобов'язалася їх повернути до 21 червня
2012 року. Умовами договору було
передбачено, що у разі не виконання
умов договору, ОСОБА_4 забезпечить
виконання боргового зобов'язання
шляхом передачі у власність будинку
розташованого в АДРЕСА_1, у зв'язку з
чим, під час підписання договору позики
передала документи на будинок. В
строк до 21 червня 2012 року позика в сумі
13000 доларів США повернута не була, у
зв'язку з чим позивачка просить суд
стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на її
користь грошові кошти в розмірі 104000
гривень в рахунок погашення суми
заборгованості по договору позики та 3%
річних в розмірі 3480 гривень.

В жовтні 2013 року відповідачка ОСОБА_4
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3, про визнання
договору позики недійсним. В
обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_4 посилалася на ті обставини, що 23
травня 2012 року під психологічним
тиском нею було написано розписку про
отримання нібито 13000 доларів США.
Вказані гроші вона не отримувала,
ОСОБА_3 створила такий психічний тиск
та шантаж, що вона змушена була
підписати зазначену боргову розписку
для спасіння від кримінальної
відповідальності своєї матері. Просить
суд визнати недійсним договір позики
укладений між нею та ОСОБА_3 23 травня 2012
року.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3,
явка якої була визнана судом
обов'язковою, не з'явилася, надав суду
заяву с проханням розглядати справу у
її відсутність.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1
в судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_3, підтримав в повному обсязі,
позовні вимоги ОСОБА_4 не визнає з
наступних підстав. В обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_3, пояснив, що 23
травня 2012 року між позивачкою ОСОБА_3 та
відповідачкою ОСОБА_4 було укладено
договір позики, згідно якого ОСОБА_3
передала а ОСОБА_4 прийняла в борг суму
13000 доларів США, про що було написано
розписку. Зазначені гроші
відповідачка ОСОБА_4 зобов'язалася
повернути в строк до 21 червня 2012 року,
однак до теперішнього часу вказані
гроші повернуті не були і в
добровільному порядку відповідачка
відмовляється виконувати умови
договору. Також пояснив, що договором
було передбачено, що в разі не
виконання умов договору, ОСОБА_4
забезпечує виконання боргового
зобов'язання шляхом передачі у
власність ОСОБА_3 будинку
розташованого в АДРЕСА_1, для чого
відповідачкою ОСОБА_4, було передано їй
технічні документи на будинок.
Враховуючи той факт, що до
сьогоднішнього часу відповідачкою не
було виконано умови договору, гроші
повернуті не були, просить суд стягнути
з відповідачки ОСОБА_4 суму боргу в
розмірі 13000 доларів США, що в гривневому
еквіваленті складає 104 000 гривень, та 3%
річних в розмірі 3120 гривень.

Відповідачка в судове засідання
з'явилася та пояснила, що вона 23 травня
2012 року знаходилася в кафе, яке
належало її матері ОСОБА_6 та яке
розташовано по АДРЕСА_2. Приблизно в
другій половині дня, до кафе прийшла
позивачка ОСОБА_3 та почала на неї
кричати, звинувачувати її в тому що
вона шахрайка, оскільки її мати ошукала
мати ОСОБА_3, а також почала
погрожувати, що вона звернеться до
міліції із заявою про порушення
кримінальної справи відносно її матері
за шахрайство та крадіжку грошей і в
майбутньому зробить все щоб її мати
посадити в тюрму. Весь цей конфлікт
проходив в присутності свідків,
позивачка не просто все це казала а
голосно кричала, при цьому постійно
погрожувала порушенням кримінальної
справи. ІІ мати - ОСОБА_6 яка в той момент
теж знаходилася в кафе, підтвердила
той факт, що дійсно вона заволоділа
грошима ОСОБА_7 - матері позивачки в
розмірі 25000 доларів США. При цьому її
мати пояснила, що вона вже переоформила
свою квартиру на ім'я ОСОБА_7 , але
ОСОБА_7 вважає, що їй недостатньо грошей
в розмірі вартості квартири, вона
вимагає ще моральної компенсації, яку
вона оцінила в 13000 доларів США. Весь цей
конфлікт відбувався тривалий час,
позивачка ОСОБА_3 кричала, та постійно
наполягала на підписанні зазначеної
розписки, при цьому постійно
погрожувала, її мати - ОСОБА_6 плакала, і
в загалі не могла нічого пояснити, для
неї всі обставини, які виявилися, були
як «сніг на голову», вона була дуже
сильно схвильована, приголомшена, та
за ради своєї матері і під тиском
позивачки вона підписала зазначену
розписку, та віддала документи на
будинок в місті Одесі, які зберігалися
в сейфі в кафе. Також звертає увагу
суду що під час написання розписки, і
всього цього конфлікту мати позивачки
ОСОБА_3, - ОСОБА_7 яка указана в розписці
як свідок, не була присутня, і розписку
не підписувала. Просить суд визнати
недійсним договір позики, укладений 23
травня 2012 року між нею та ОСОБА_3 ,
оскільки його було складено під
психічним впливом.

Представник відповідачки ОСОБА_4 -
адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 не
визнала в повному обсязі і просила
відмовити у їх задоволенні. В
обґрунтування позову ОСОБА_4 пояснила,
що розписка від 23 травня 2012 року
підписана під впливом психічного
насильства, і цей факт підтверджують як
свідки конфлікту так і обставини, які
передували написанню розписки. Також
під час розслідування кримінальної
справи по обвинуваченню матері
відповідачки - ОСОБА_6, свідком ОСОБА_7,
яка проходить в кримінальній справі як
потерпіла, визнається той факт, що
гроші по розпискам на суми 40000 доларів
США та 13000 доларів США не передавалися,
а лише були написані розписки. Вказані
свідчення були надані як позивачкою -
свідком по кримінальній справі так і
свідком ОСОБА_7 - потерпілою в
кримінальній справі, після
попередження їх про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо
лживих пояснень. Також представник
відповідачки вважає, що позивачка
ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_7 яка є нібито
прямим свідком укладання договору
позики, не з'явилися в судове засідання
навмисно, розуміючи можливі наслідки
своїх дій, у разі визнання психічного
впливу, і тим самим ще раз підтвердили
недійсність правочину. Просить суд
визнати недійсним договір позики
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23 травня
2012 року, та відмовити ОСОБА_3 у
задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_8, яка
знаходилася 23 травня 2012 року в кафе
розташованому по АДРЕСА_2, то в другій
половині дня, в кафе в якому
знаходилися ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_6, а
також вона та ОСОБА_9, приїхала ОСОБА_3
та почала гучно сваритися з ОСОБА_4
вимагаючи у неї щоб вона відала гроші,
які їй заборгувала її мати. ОСОБА_4 не
розуміла за які гроші йдеться мова,
оскільки їй до цього часу не було
відомо, що її мати заборгувала матері
ОСОБА_3 гроші в сумі 25000 далів США.
ОСОБА_3 при цьому постійно кричала,
погрожувала, що вона посадить ОСОБА_6 у
в'язницю, як що вони не віддадуть гроші.
ОСОБА_4 пояснювала що в неї не має таких
грошей, на що ОСОБА_3 примусила писати
її розписку про отримання нібито 13 000
доларів США та віддати документи на
будинок в місті Одесі. Під час
конфлікту ОСОБА_6 пояснювала, що вона
вже віддала матері ОСОБА_3 - ОСОБА_7 свою
квартиру, вартість якої дорівнює сумі
спричиненої шкоди, на що ОСОБА_3
кричала, що їй було спричинено моральну
шкоду а тому для того щоб вона не
зверталася в міліцію вони повинні
віддати їй або гроші в сумі 13000 доларів
або будинок в місті Одесі. Під час
написання розписки ніяких грошей
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не передавала, і цей
факт не скривався, оскільки всі дії
супроводжувалися сваркою, та
погрозами. Самої ОСОБА_7 якій нібито
було спричинено моральну шкоду, і яка
нібито засвідчувала факт передачі
грошей, в кафе не було.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що вона була свідком
написання ОСОБА_4 розписки від 23 травня
2012 року. При цьому зазначила, що гроші
під час написання розписки ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 не передавала, оскільки
розписка писалася лише для того, щоб
ОСОБА_7 разом зі своєю матір'ю не
посадили у в'язницю мати ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 При цьому під час конфлікту
ОСОБА_3 постійно кричала на ОСОБА_4 що
вона та її мати шахраї, що вона забере у
них все майно, починаючи з квартири і
кафе, а якщо їй грошей не вистачить то
посадить ОСОБА_4 у в'язницю. При цьому
ОСОБА_3 постійно погрожувала ОСОБА_4 що
якщо вона не підпишіть розписку та не
віддасть свій будинок в Одесі, то вона
тот час звернеться до міліції із
заявою про шахрайські дії ОСОБА_6 -
матері відповідачки. При цьому ОСОБА_11
плакала, благала вирішити конфлікт
мирним шляхом. Ніякі гроші ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, не передавала, оскільки
розписка була фіктивна.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона є матір'ю
відповідачки ОСОБА_4 ЇЇ донька до
травня 2012 року проживала в місті Одесі,
і ніякого відношення до її бізнесу не
мала. Сама вона працювала в ПАТ
«Промінвестбанку» начальником відділу
вкладних операцій. ОСОБА_12 знає
тривалий час десь приблизно 6 років.
Вона дійсно заволоділа грошима ОСОБА_7,
яка клала свої гроші на депозит в ПАТ
«Промінвестбанку», і на даний час
відносно неї порушено кримінальну
справу. На при кінці весни 2012 року,
ОСОБА_7 стало відомо, що її гроші з
депозитного рахунку зникли і в цьому
була винна вона. ОСОБА_7 приходила до
неї розбиратися, вимагати повернення
грошей, у зв'язку з чим вона віддала
свою квартиру вартістю 25000 доларів США
в рахунок відшкодування шкоди, лише
тільки для того, щоб ОСОБА_7 не
звернулася до міліції. Однак ОСОБА_7 це
було за мало, і вона продовжувала разом
зі своєю донькою - позивачкою по справі
ОСОБА_3 вимагати у неї гроші, за
відшкодування моральної шкоди. При
цьому на неї робився такий
психологічний тиск, що вона в один день
22 травня 2012 року віддала свою квартиру
та ще написала розписку при отримання
нібито в позику 40000 доларів США. При
цьому під час підписання розписки та
надання довіреності на продаж
квартири, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 постійно
погрожували, що як що вона цього не
зробить вони звернуться до міліції. Про
весь конфлікт її донька ОСОБА_4, не
знала, бо вона нікому не казала. 23
травня 2012 року вона разом з донькою
ОСОБА_4 знаходилася в кафе по АДРЕСА_2,
яке їй належало. В другій половині дня
до кафе приїхала ОСОБА_3, та почала
вимагати щоб їй теж відшкодували
моральну шкоду, оскільки гроші які
клалися на депозит ОСОБА_7 належали їй,
а тому постраждалою особою є вона, а
оскільки з неї, ОСОБА_6, брати було вже
нічого, і ОСОБА_3 це визнавала, то вона
почала вимагати від ОСОБА_4, написати
розписку про отримання 13000 доларів США
і віддати документи на будинок в місті
Одесі. ЇЇ донька ОСОБА_4 була шокована
обставинами які їй стали відомі. Під
таким психологічним тиском, з
постійними погрозами звернутися до
міліції, які висказувалися під час
сварки, криків та звинувачень, вона
написала вказану розписку та віддала
документи на будинок. Весь конфлікт
тривав приблизно півтори години. Ніякі
гроші ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не передавала, а
особливо після того, як вона, свідок,
заволоділа грошима її матері - ОСОБА_7,
то про передачу грошей і речі не могло
йтися. Після вказаного конфлікту, у
відповідачки ОСОБА_4, був нервовий
зрив, а вона взагалі потрапила до
психіатричної лікарні.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Згідно розписки ОСОБА_4 получила від
ОСОБА_3 грошову суму 13000 доларів США та
зобов'язалася повернути вказану суму
не пізніше 21 червня 2012 року. ( а.с.21)

Відповідно до вимог ст.ст. 59, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається.
Обставини справи які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Представник позивача посилається на
ті обставини, що відповідно до вимог
ст. 1047 ЦК України на підтвердження
укладання договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначення грошової суми. Зазначену
розписку про передачу грошей,
позивачем було передано суду.
Відповідачка підтвердила факт
написання вказаної розписки. А її
пояснення щодо не передачі грошей під
час написання розписки не чим не
підтверджені, оскільки відповідно до
ст.59 ч.2 ЦПК України обставини справи
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідачка ОСОБА_4 стверджує що
правочин ( написання розписки про
отримання грошей) було вчинено нею під
психічним впливом.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України,
позичальник має право оспорити
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти насправді не були
одержані ним від позикодавця, або були
отримані у менший кількості ніж
встановлено договором.

Відповідно до ст. 231 ЦК України,
правочин вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Згідно наданих прокуратурою
Орджонікідзевського району міста
Маріуполя процесуальних документів з
кримінального провадження № 000066
за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками
кримінальних правопорушень
передбачених ст..ст. 190 ч.1, 190 ч.2, 358 ч.1, 358
ч.2 КК України, убачається що ОСОБА_7
звернулася в міліцію 7 липня 2012 року,
тоб то після написання всіх розписок,
при цьому в протоколі свого допиту в
якості потерпілої від 10 грудня 2012 року,
будучи попереджена про кримінальну
відповідальність за неправдиві
показання, ОСОБА_7 пояснила, що 22 травня
2012 року ОСОБА_6 ( ім'я не вказано)
оформила довіреність на її ім'я на
право продажу квартири, а наступного
дня вже оформила договір купівлі
продажу квартири на ім'я її доньки -
ОСОБА_3 в якості повернення частини
грошей отриманих ОСОБА_6 у неї для
внесення на депозитний рахунок. В той
же день, тоб то 23 травня 2012 року ОСОБА_6
написала розписку про позику у неї
грошей в розмірі 40000 доларів США, та про
позику у її доньки ОСОБА_3 грошей в
розмірі 13000 доларів США, із
зобов'язанням повернути зазначені
гроші в строк до 21 червня 2012 року, це
була дата до якої ОСОБА_6 обіцяла
повернути гроші які вона повинна була
покласти на депозит, в противному
випадку вона обіцяла звернутися до
міліції. ( а.с.73-78) Допитана в якості
свідка під час досудового
розслідування, ОСОБА_3 визнала факт
написання розписки ОСОБА_4, але
надавати слідству зазначену розписку
відмовилася. ( а.с.81) Також допитана в
якості потерпілої ОСОБА_7, згідно
протоколу допиту потерпілої від 14
листопада 2012 року пояснювала, що
ОСОБА_4 під час написання розписок їй
та її доньці ОСОБА_3 на суми 40000 доларів
США та 13000 доларів США мала на увазі
борг по невідкритим депозитним
рахункам, гроші на відкриття яких їй
передавала ОСОБА_7, ( тоб ті обставини
які розслідувалися в рамках
кримінальної справи) тоб то ніяких
інших грошей ОСОБА_4 от ОСОБА_3 не
отримувала. ( а.с. 82-85)

Відповідно до п.21 Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання угод не
дійсними», при вирішенні спорів про
визнання недійсним правочину,
вчиненого особою під впливом
насильства, судам необхідно
враховувати, що насильство має
виражатися в незаконних, однак не
обов'язково злочинних діях.
Насильницькі дії можуть вчинятись як
стороною правочину, так і іншою особою -
як щодо іншої сторони правочину, так і
щодо членів її сім'ї, родичів тощо або
їх майна. Факт насильства не
обов'язково має бути встановлений
вироком суду, постановленим у
кримінальній справі.

Таким чином, суд дослідивши в повній
мірі надані письмові докази, які суд
визнає належними доказами, вислухав
свідчення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_6, врахував факт відмови
позивачки ОСОБА_3 не дивлячись на
визнання судом її явки в судове
засідання обов'язковою, з'явитися в
судове засідання, а також прийняв до
уваги, що основний свідок який нібито
був присутній під час написання
розписки про отримання позики від 23
травня 2012 року - ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явилася, але під час її
допиту в якості потерпілої вона
визнала той факт, що гроші під час
укладання договорів позики не
передавалися, оцінив всі докази в
сукупності, прийшов до висновку про
можливість визнати договір позики
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23
травня 2012 року - недійсним у зв'язку з
психічним впливом ОСОБА_3 на ОСОБА_4 яке
виразилося в погрозах застосування
психічного насильства відносно неї та
її близьких родичів - матері ОСОБА_6 та
залякуванням порушити кримінальну
справу відносно її матері.

На підставі ст.ст. 231, 1049, 1050 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 213-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення суми боргу по
договору позики - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору позики -
задовольнити.

Визнати договір позики укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оформлений борговою
розпискою від 23 травня 2012 року на суму
13000 доларів США - недійсним.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається до Апеляційного суду
Донецької області у місті Маріуполі
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя.

Суддя ____________________ Шиян В.В.