Провадження №2-о/521/251/14
УХВАЛА

Про відмову у відкритті провадження

07 липня суддя Малиновського районного
суду м. Одеси Гранін В.Л., розглянувши
матеріали цивільної справи за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2,
про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про
встановлення юридичного факту
належності до єврейської
національності по лінії матері ОСОБА_2

Цей факт заявнику необхідно встановити
для емігрування до ФРН.

У ч. 2 ст. 256 ЦПК України, йдеться про
умови, за яких можливе встановлення
інших юридичних фактів, крім тих, які
перераховані у ч. 1 ст. 256 ЦПК України. До
таких умов віднесено:

1. Встановлюваний факт повинен бути
юридичним, тобто від його встановлення
у особи виникають, змінюються або
припиняються особисті чи майнові
права.

2. Коли законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

3. Заявник не має іншої можливості
одержати документ, що посвідчує
юридичний факт.

4. Встановлення факту не посвідчується
з наступним вирішенням спору про право.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року з змінами «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» указано: при вирішенні
питання про підвідомчість справи суди
мають право враховувати норми
законодавчих актів, якими передбачено
несудовий порядок встановлення певних
фактів або визначено факти, які в даних
правовідносинах можуть
підтверджуватися рішенням суду.

Також указано, що не можуть
розглядатися судами заяви про
встановлення фактів належності до
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи до
ветеранів чи інвалідів війни,
проходження військової служби,
перебування на фронті, у партизанських
загонах, одержання поранень і контузій
при виконанні обов'язків військової
служби, про встановлення причин і
ступеня втрати працездатності, групи
інвалідності та часу її настання, про
закінчення учбового закладу і
одержання відповідної освіти,
одержання урядових нагород. Відмова
відповідного органу в установленні
такого факту може бути оскаржена
заінтересованою особою до суду.

На підставі цієї Постанови в п. 4 Листа
Верховного Суду України від 01.01.2012 року
«Судова практика розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» вказано, що при вирішенні
питання про прийняття заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, суддя, окрім перевірки
відповідності поданої заяви вимогам
закону щодо форми та змісту,
зобов'язаний з'ясувати питання про
підсудність та юрисдикційність. Якщо
за законом заява не підлягає судовому
розгляду, суддя мотивованою ухвалою
відмовляє у відкритті провадження на
підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли справу вже
відкрито - закриває провадження в ній.
Також не можуть бути встановлені в
судовому порядку факти щодо:
належності до певної національності.

Також, на думку суду, фактично з заяви
про встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право на
отримання дозволу на виїзд на постійне
місце проживання в іншу державу, який
при відповідних умовах повинен
розглядатись в порядку
адміністративного судочинства, шляхом
подання адміністративного позову в
установленому законом порядку, а не в
порядку окремого провадження.

На підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, оскільки з заяви про
встановлення юридичного факту, що має
юридичне значення, вбачається спір про
право.

Така відмова на думку суду буде
відповідати вимогам Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
з змінами «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення», в якій в п. 1
указано, що в порядку окремого
провадження розглядаються такі справи,
якщо встановлення факту не
посвідчується з наступним вирішенням
спору про право, а в п. 2 указано, що
відмова відповідного органу в
установленні такого факту може бути
оскаржена до суду.

Частинами 1 і 2 ст. 256 ЦПК України
передбачено перелік справ про
встановлення факту, а також що у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав,
якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення. Зміст цих
правових норм відповідає положенням
ст. 234 ЦПК України, яка визначає поняття
окремого провадження, як виду
непозовного цивільного судочинства.

Системне тлумачення цих статей
свідчить про те, що не підлягає
розгляду в судовому порядку справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, якщо законом визначено інший
порядок їх встановлення.

Крім того заявник просить встановити
факт належності до єврейської
національності по лінії її матері, але
у її матері в свідоцтві про народження
заявника вказана національність і
фактично в даному випадку є спір про
внесення змін до актового запису, який
розглядається у порядку
адміністративного судочинства. А в
свідоцтві про народження її матері
також вказана національність її бабусі
ОСОБА_3

Заявник не позбавлена права при
необхідності звернутися до
відповідного Відділу реєстрації актів
цивільного стану з запитом про видачу
їй копій актових записів (не посвідчені
ксерокопії таких документів є у
матеріалах справи) для підтвердження
факт родинних відносин між нею та
ОСОБА_3 у позасудовому порядку.

Тому заява про встановлення такого
факту не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства, що
відповідно до вимог ч. 3 ст. 235 та п. 1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України є підставою для
відмови у відкритті провадження у
справі.

Керуючись ч. 3 ст. 235 та п. 1 ч. 2 ст. 122, ст.
ст. 234, 256 ЦПК України, –

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа ОСОБА_2, про
встановлення юридичного факту.

Головне управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області, ,
адреса: м. Одеса, вул. Садова, 1/А,
зобов’язане повернути ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Ген.
Швигіна, 34-в, судовий збір сумою 121 грн. 80
коп. ( сто двадцять одна гривня
вісімдесят копійок), який було сплачено
на рахунок №37607526 по квитанціям №8657325
від 25 червня 2014 року.

Цю ухвалу невідкладно надіслати
заявнику разом із заявою та всіма
доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня отримання ухвали
апеляційної скарги.

Суддя