Справа №422/6961/13-ц
Провадження по справі №2/422/597/2014
« 03» липня 2014 року Перевальський
районний суд Луганської області
головуючого-судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Перевальську, Луганської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про
стягнення грошових коштів, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів,
посилаючись на наступне.
Відповідач ОСОБА_2 був власником
автомобіля марки ЗИЛ-ММЗ4505, 1992 року
випуску, двигун №-, шасі НОМЕР_1, кузов
№-, самоскид, вантажний, реєстраційний
11.03.2005 року ОСОБА_2 уповноважив
ОСОБА_3 продати належний йому
вищевказаний автомобіль. 17.01.2007 року
третя особа, діючи в інтересах
відповідача, уповноважив його - ОСОБА_1
та ОСОБА_4, які не мали права діяти
незалежно один від одного, продати
автомобіль. 17.01.2007 року ОСОБА_3 була
написана розписка, в якій вказано, що
той отримав від ОСОБА_1 грошові кошти за
автомобіль в сумі 2500 умовних одиниць,
тобто фактично був укладений договір
купівлі-продажу. Але автомобіль не був
переданий йому власність. В зв'язку з
чим, він звернувся до суду до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особі - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності.
Рішенням Перевальського районного
суду від 12.05.2010 року по справі №2-85/10
було визнане дійсним договір
купівлі-продажу та за ним визнане право
власності. 30 березня 2011 року
Апеляційним судом Луганської області
Рішення Перевальського суду було
скасовано в частині визнання договору
купівлі-продажу дійсним, а в частині
визнання за ним права власності на
автомобіль - залишено без змін. Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України
від 06.06.2012 року по справі №6-6991св12,
Рішення Апеляційного суду Луганської
області було скасоване, справа
передана на новий розгляд. 13 вересня 2012
року Апеляційним судом Луганської
області було винесене рішення по
справі №22а-4067/2012, за яким йому у
задоволенні позовних вимог відмовлено
у повному обсязі. Оскільки рішення
набуло законної сили, він звертається
за захистом своїх прав на підставі ч.2
ст.16 ЦК України. Він вважає, що
відповідач, в інтересах якого діяла
третя особа, отримав від нього грошові
кошти в сумі 2500 умовних одиниць за
автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ4505, 1992 року
випуску, двигун №-, шасі НОМЕР_1, кузов
№-, самоскид, вантажний, реєстраційний
номер НОМЕР_2, але автомобіль у його
власність так переданий і не був, що
свідчить про порушення відповідачем
своїх зобов'язань передати майно у
власність особі, яка сплатила за нього
грошові кошти. Тому він звернувся до
суду і просить стягнути з ОСОБА_2 на
його користь грошові кошти в сумі 2500
доларів США у гривневому еквіваленті,
що становить 19982,50 гривень, та судові
витрати.

В судовому засіданні, позивач
підтримав заявлені вимоги в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з`явився по невідомій суду
причині, незважаючи на те, що своєчасно
й належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи. Заяви про
розгляд справи за його відсутності до
суду не надходило.

Третя особа - ОСОБА_3 в попередньому
судовому засіданні проти позову
заперечував, хоча в судове засідання не
з`явився по невідомій суду причині,
незважаючи на те, що своєчасно й
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов необґрунтований і в позові
необхідно відмовити.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд вважає, що позивачем не надано
будь-яких належних доказів, оскільки
копія розписки (а.с.114), що міститься в
матеріалах справи, ніким не завірена,
що унеможливлює визнання її доказом по
справі.

Крім того, згідно з ч.3 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказується при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Позивач ОСОБА_1, 18 листопада 2010 року
звертався до суду з позовною заявою до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, де виклав ті самі обставини, про
той самий предмет, що і в цій позовні
заяві, але просив стягнути кошти за
знищений автомобіль та відшкодувати
моральну шкоду.

В позовній заяві, що розглядається,
він просить стягнути кошти, отримані
ОСОБА_3 для ОСОБА_2, оскільки кошти він
сплатив ОСОБА_3 за придбаний ним
автомобіль, але його не отримав.

Відповідно до Рішення
Апеляційного суду Луганської області
по справі №2-39/11, провадження №22ц/782/2303/13
від 18 вересня 2013 року (а.с.157-158), в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди відмовлено. Оскільки «відповідно
до чинного законодавства, а саме вимог
ст.59 ЦПК України обставини справи які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування - в матеріалах
справи відсутні докази належності
позивачу автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ-4505».
При укладенні з позивачем договору
купівлі-продажу автомобіля не було
дотримано обов'язкової його умови
передачі автомобіля у власність
позивача. Відсутні належні докази
відсутності автомобіля марки
«ЗИЛ-ММЗ-4505» або його здачі на
металобрухт. В матеріалах справи
відсутні жодні докази які б
встановлювали вину або ступень провини
відповідачів у спричиненні
матеріальної або моральної шкоди
позивачу». Рішення набуло законної
сили 18 вересня 2013 року.

Суд вважає, що позивачем так і не
надано доказів підтверджуючих, що між
відповідачем і позивачем взагалі
існували будь-які правові відносини, що
він взагалі віддавав кошти та має право
на їх повернення, також він не надавав
доказів не отримання ним предмету -
автомобіля марки ЗИЛ-ММЗ4505, 1992 року
випуску, двигун №-, шасі НОМЕР_1, кузов
№-, самоскид, вантажний, реєстраційний
номер НОМЕР_2.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3 про стягнення грошових
коштів необґрунтований і в позові
необхідно відмовити.

Оскільки в позові відмовлено, то
відсутні підстави для стягнення з
відповідача судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,212,213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3 про стягнення грошових
коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя:
Е.М. Сініцин.