РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.

при секретарі - Вайда Я.П.

за участю :

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою ПАТ
" Банк Національний кредит" подану
представником позивача ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
застави,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ПАТ «Банк
Національний кредит» звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовною заявою до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет застави, легковий автомобіль,
який належить на праві власності
ОСОБА_3. Мотивуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що 12.08.2005 року між
АКБ «Національний кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
Національний кредит» та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір № 71/3-05,
згідно якого банк надав ОСОБА_7, а
останній отримав суму кредиту у
розмірі - 12000,00 дол. США, зі сплатою за
користування кредитом 13% річних, на
купівлю автомобіля з кінцевим
терміном повернення кредиту до 11.08.2010
року. 28.10.2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_7 укладено Договір
№1 про внесення змін та доповнень до
договору кредиту № 71/3-05 від 12.08.2005 року,
відповідно до умов якого відсоткова
ставка за користування кредитом з
01.11.2008 року встановлена в розмірі 17%
річних. 06.06.2013 року Ужгородським
міськрайонним судом винесено рішення,
яким з ОСОБА_7 стягнуто на користь ПАТ
«Банк Національний кредит»
заборгованість в сумі 156013,80 гривень,
яка нарахована станом на 27.09.2012 року. На
думку позивача, оскільки після
настання строку виконання зобов'язання
та після винесення рішення суду про
стягнення заборгованості договір є
діючим до остаточного виконання
сторонами прийнятих зобов'язань,
позивачем нараховано згідно умов
кредитного договору відсотки за
користування кредитом, штрафні та
фінансові санкції. У зв'язку з чим за
період з 01.10.2012 року по 04.10.2013 рік
позивач ПАТ «Банк Національний кредит»
нарахував відповідачу ОСОБА_7
заборгованість у сумі 39021,57 гривень з
яких : 1891,81 дол. США (що еквівалентно
15121,23 грн.) - проценти за користування
кредитом; 893,40 дол. США (що еквівалентно
7140,94 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату
процентів за кредитом; 1581,38 дол. США (що
еквівалентно 12639,98 грн.) - пеня за
несвоєчасну сплату кредиту; 186,33 дол.
США (що еквівалентно 1489,33 грн.) - 3% річних
від простроченої суми процентів; 329,05
дол. США (що еквівалентно 2630,09 грн.) - 3%
річних від простроченої суми кредиту.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором №
71/3-05 від 12.08.2005 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_7 31.08.2005 року
укладено договір застави майна №93/5-05,
відповідно до якого ОСОБА_7 передав ПАТ
«Банк Національний кредит» в заставу
легковий автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, номер
кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2,
який належав на праві власності ОСОБА_7,
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу виданого
Ужгородським МРЕВ. Позивач вказує на
те, що ОСОБА_7 у порушення вимог ч.2 ст.17
ЗУ "Про заставу" та умов договору
застави, без згоди позивача продав
предмет застави ОСОБА_8, яка 29.07.2013 року
продала його ОСОБА_3

Вказує на те, що предмет застави
забезпечує виконання зобов'язання за
кредитним договором, заборгованість за
яким станом на 05.10.2013 року складає 21869,68
дол. США, що еквівалентно 174804,35 грн. Під
час розгляду справи позивачем
неодноразово були збільшені позовні
вимоги.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на норми ст.ст.
525,526,530,543,554,610,611,625,1049 ЦК України,
ст.ст.17,19,20,21,27 ЗУ «Про заставу», ст.ст.
1,9,11,12,21,22,23,24,25 ЗУ «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» позивач просить суд з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 12.06.2014 року ,
стягнути на свою користь з відповідача
ОСОБА_7 загальну

заборгованість за кредитним договором
№71/3-05 від 12.08.2005 року за період 01.10.2012
року по 22.05.2014 року у розмірі 78983,91
гривень , розмір якої складається із
відсотків за користування кредитом,
пені за несвоєчасну сплату процентів
за кредитом та за несвоєчасну сплату
кредиту, 3% річних від простроченої суми
процентів та від суми кредиту та
звернути стягнення на предмет застави
легковий автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, номер
кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2,
який належить на праві власності
ОСОБА_3 в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_7 за кредитним
договором №71/3-05 від 12.08.2005 року в
розмірі 214766,69 грн., з яких : 86780,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 72000,69 грн. -
заборгованість по процентам; 15863,91 грн. -
пеня за несвоєчасну сплату процентів
за кредитом; 24824,91 грн. - пеня за
несвоєчасну сплату по кредиту; 4903,62 грн.
- 3% річних від простроченої суми
процентів; 10393,80 грн. - 3% річних від
простроченої суми тіла кредиту , шляхом
проведення прилюдних торгів з продажу
предмету застави в межах процедури
виконавчого провадження за початковою
ціною 26 159 гривень та стягнути з
відповідачів по справі ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2147,67
грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 збільшені позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити з підстав та
мотивів викладених у позові та заяві
про уточнення позовних вимог. Крім
того надав суду письмові пояснення .
Зокрема вказав на те, що вони не
заперечують, що відповідач ОСОБА_3 є
правомірним набувачем предмета
застави, який належить йому на праві
власності. ОСОБА_3 набув право
власності на предмет застави без
обтяження, але при цьому договір
застави не припинив свою дію і
предмет застави не припинив бути таким.
Вважає, що ОСОБА_3 придбавши автомобіль
набув статус заставодавця - майнового
поручителя за зобов'язанням
відповідача ОСОБА_7

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 не визнав позов в частині вимог
позивача до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет застави, в іншій
частині вирішення позовних вимог
залишив на розсуд суду. Просив
відмовити в позові в частині вимог
позивача до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет застави з підстав
та мотивів викладених у письмових
запереченнях. Зокрема, вказав на те, що
під час придбання ОСОБА_3 автомобіля ,
йому не було повідомлено про те, що
автомобіль є предметом застави. ОСОБА_3
придбав даний автомобіль за
відплатним договором від особи яка не
мала право його відчужувати, про що
він не знав і не міг знати, а тому є
добросовісним набувачем даного
автомобіля, згідно ст. 388 ЦК України. На
момент придбання ОСОБА_3 автомобіля -
29.07.2013 року, у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна запис про
обтяження був не чинний ( вилучений).

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання
не з'явився хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи. Подав до суду письмові
заперечення , які надійшли до суду
04.03.2014 року , в яких просив
застосувати до спірних правовідносин
строки позовної давності. Згідно заяви
датованої 17.06.2014 року, яка надійшла до
суду 18.06.2014 року просить розглянути
справу без його участі, проти уточнених
позовних вимог заперечує у повному
обсязі.

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача , заперечення представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 12.08.2005 року між
АКБ «Національний кредит»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
Національний кредит» та ОСОБА_7 було
укладено кредитний договір № 71/3-05,
згідно якого банк надав ОСОБА_7, а
останній отримав суму кредиту у
розмірі - 12000,00 дол. США, зі сплатою за
користування кредитом 13% річних, на
купівлю автомобіля з кінцевим терміном
повернення заборгованості до 11.08.2010
року з погашенням суми кредиту та
сплати процентів у терміни передбачені
умовами кредитного договору, що
стверджується кредитним договором №
71/3-05 від 12.08.2005 р., копія якого приєднана
до матеріалів справи. /а.с. 7-8/.

28.10.2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_7 укладено Договір
№1 про внесення змін та доповнень до
договору кредиту № 71/3-05 від 12.08.2005 року,
згідно умов якого відсоткова ставка за
користування кредитом з 01.11.2008 року
встановлена в розмірі 17% річних, копія
якого приєднана до матеріалів справи
/а.с.9/

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором №
71/3-05 від 12.08.2005 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_7 31.08.2005 року
укладено договір застави майна №93/5-05,
відповідно до якого ОСОБА_7 передав ПАТ
«Банк Національний кредит» в заставу
легковий автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, номер
кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2,
який належав на праві власності ОСОБА_7,
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу виданого
Ужгородським МРЕВ, копія якого
приєднана до матеріалів справи /а.с.11-13/

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 06.06.2013 року
стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк
Національний кредит» заборгованість
за кредитним договором № 71/3-05 від 12.08.2005
року в сумі 156013, 80 гривень станом на
27.09.2012 року із складовими зазначеними в
рішенні суду ( а.с. 92-94)

Позивач виходив з того , що оскільки
після настання строку виконання
зобов'язання та після винесення
рішення суду про стягнення
заборгованості договір є діючим до
остаточного виконання сторонами
прийнятих зобов'язань, позивач
нарахував згідно кредитного договору
відсотки за користування кредитом,
штрафні та фінансові санкції, за
період з 01.10.2012 року по 04.10.2013 року
заборгованість становить 39 021,57
гривень, на підтвердження розміру та
складових якого позивач надав
розрахунок станом на 05.10.2013 року ( а.с.
16-24) і документи про рух коштів по
рахунку за період з 01.03.2010 року по
04.10.2013 року ( а.с. 25-30) Відповідно до
вказаних розрахунків розмір боргу за
період з 01.10.2012 року по 04.10.2013 року було
визначено у сумі 39021,57 гривень з яких :
1891,81 дол. США (що еквівалентно 15121,23 грн.)
- проценти за користування кредитом;
893,40 дол. США (що еквівалентно 7140,94 грн.) -
пеня за несвоєчасну сплату процентів
за кредитом; 1581,38 дол. США (що
еквівалентно 12639,98 грн.) - пеня за
несвоєчасну сплату кредиту; 186,33 дол.
США (що еквівалентно 1489,33 грн.) - 3% річних
від простроченої суми процентів; 329,05
дол. США (що еквівалентно 2630,09 грн.) - 3%
річних від простроченої суми кредиту.

В подальшому представник позивача
збільшив позовні вимоги і визначив
суму заборгованості ОСОБА_7 перед
банком за період з 01.10.2012 року по
22.05.2014 року в сумі 78 983,91 гривень (
відсотки, пеня та 3% річних від
простроченої суми процентів та від
простроченої суми кредиту) на
підтвердження розміру та складових
якого позивач надав розрахунок.

Правовідносини між позивачем та
відповідачем ОСОБА_7 по справі є
цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

Виходячи з вимог закону та умов
договору, строк дії кредитного
договору був установлений з 12.08.2005
року по 11.08.2010 року, який був визначений
днем погашення кредиту. Однак останнім
днем нарахування відсотків був день
10.08.2010 року. Сплата відсотків за
кредитом є істотною умовою договору,
здійснюється у строки та на умовах,
визначених договором що є
обов'язковим для сторін. Отже,
нарахування відсотків може
здійснюватися у період дії договору,
після закінчення цього строку правових
підстав для нарахування , сплати,
стягнення відсотків немає, вказані
факти доведені судовим рішенням
Апеляційного суду Закарпатської
області від 14.02.2014 року і в силу ст. 61
ЦПК України доведення не потребують .
Таким чином, борг за відсотками за
період з 01.10.12 року по 06.06.2014 року
нарахований та пред'явлений до
стягнення безпідставно.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що і позовні
вимоги в частині нарахування та
стягнення за період з 01.10.2012 року по
06.06.2014 року: пені за несвоєчасну сплату
процентів за кредитом; пені за
несвоєчасну сплату кредиту; 3% річних
від простроченої суми процентів та 3%
річних від простроченої суми кредиту
пред'явлені до суду безпідставно.

Правовідносини між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 по справі є
цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 без згоди
заставодержателя відчужив автомобіль
Chevrolet Aveo SF69Y, номер кузова НОМЕР_1,
державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_8 В
подальшому 29.07.2013 року автомобіль
відчужено ОСОБА_3 та за ним
зареєстрований 30.07.2013 року та змінено
державні номерні знаки, вказані факти
доведені судовим рішенням
Апеляційного суду Закарпатської
області від 04.09.2013 року і в силу ст. 61
ЦПК України доведення не потребують
/а.с. 95-100./

Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про заставу"
застава рухомого майна може бути
зареєстрована відповідно до закону.

Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про заставу"
застава зберігає силу, якщо за однією з
підстав, зазначених в законі, майно або
майнові права, що складають предмет
застави, переходять у власність іншої
особи.

Однак, згідно ст. 10 ЗУ " Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень" у разі відчуження рухомого
майна боржником, який не мав права його
відчужувати, особа, що придбала це
майно за відплатним договором,
вважається його добросовісним
набувачем згідно зі статтею 388
Цивільного кодексу України ( 435-15 ) за
умови відсутності в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна (далі
- Державний реєстр) відомостей про
обтяження цього рухомого майна.
Добросовісний набувач набуває право
власності на таке рухоме майно без
обтяжень.

Прикінцевими і перехідними
положеннями згаданого Закону
передбачено, що законодавчі та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Відтак ЗУ " Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень" є
спеціальним законом із питань
правового режиму регулювання обтяжень
рухомого майна. Положення ЗУ "Про
заставу" застосовуються лише в частині,
що йому не суперечить.

Зважаючи на викладене, до
правовідносин що виникли між
сторонами підлягають застосуванню
саме норми ЗУ " Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ст. 11 ЗУ " Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" обтяження
рухомого майна реєструються в
Державному реєстрі в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 ЗУ " Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" реєстрація
обтяження надає відповідному
обтяженню чинності у відносинах з
третіми особами, якщо інше не
встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Судом встановлено, що на момент
придбання автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y,
номер кузова НОМЕР_1, державний номер
НОМЕР_3 громадянином ОСОБА_3 у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна запис про обтяження був не
чинний (вилучений), що стверджується
витягом з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна від 11.11.2013 року № 42482992,
згідно якого 26.06.2013 року відбулось
вилучення обтяження, запис №3, запис
про наявність обтяження не чинний
(вилучений).

Як роз'яснено судам в п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України
добросовісність набувача
презюмується.

Дана обставина свідчить про те, що у
разі відчуження особою майна, яка не
мала права його відчужувати, набувач
такого майна вважається добросовісним,
якщо той хто заперечує це не доведе
належними та допустимими доказами
протилежне.

Позивач на підтвердження
недобросовісності набувача ОСОБА_3 не
надав жодних належних та допустимих
доказів.

З урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст.ст. 10,60 ЦПК України
- кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідача
ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк
Національний кредит» згідно
кредитного договору загальну
заборгованість за кредитним договором
№71/3-05 від 12.08.2005 року у розмірі 78983,91
гривень та звернення стягнення на
предмет застави , який належить на
праві власності ОСОБА_3 з врахуванням
приписів ст.536,626,628,629,1048,1054 ЦК України
та ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 525, 526, 530,536, 610, 612, 623, 624,626,628,629,1048, 1049,
1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10 -12 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» , ст. ст. 15,27 ЗУ
"Про заставу" , ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 294
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В уточненому позові ПАТ " Банк
Національний кредит" подану
представником позивача ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
застави - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца