Справа № 447/4196/13
Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/2685/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі:
представники ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 21 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Новороздільської міської
централізованої бібліотечної системи,
третя особа Новороздільська міська
рада Львівської області про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та виплаті заробітної плати за
час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 21 лютого 2014
року у позові ОСОБА_4 до
Новороздільської міської
централізованої бібліотечної системи,
третя особа Новороздільська міська
рада Львівської області про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та виплаті заробітної плати за
час вимушеного прогулу відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4. В
апеляційній скарзі покликається на
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначає, що судом першої
інстанції не надано оцінки правового
статусу місця роботи позивачки філії
№2 Новороздільської міської
централізованої бібліотечної системи
так як в квітні 2013 року
Новороздільською міською радою
прийнято рішення про ліквідацію філії
№2, на виконання рішення міської ради
13.06.2013 року затверджено нову редакцію
статуту згідно з яким у директора
пропадає право прийняття та звільнення
з роботи працівників філії №2, а відтак
наказ про звільнення №40 від 20.11.2013 року
немає юридичної сили. Вказує, що суд
прийшов до висновку про законність
проведення звільнення за прогул
поверхнево та неповно з»ясувавши
обставини справи, не усунув протиріччя
в наявних доказах. Поважність причин
прогулу встановлюється судом у кожному
окремому випадку, з урахуванням всіх
обставин справи, а також позиції
Верховного Суду України, висловленій в
постанові пленуму №9. Натомість судом
не вказано в рішенні про поважність чи
неповажність причин відсутності на
робочому місці позивачки з 07.10.2013 по
09.10.2013 року з 14:30 год. до 18:15 год. Також
вказує, що звільнення за прогул є
дисциплінарним стягненням, тому при
його проведенні повинні бути дотримані
порядок і строки накладення
дисциплінарних стягнень. Крім того, в
судовому засіданні не оглядалася
трудова книжка позивачки яка до цього
часу не була їй вручена. Просить
рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 21 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення скарги та
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, згідно вимог
ч.1ст.303 ЦПК, перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 20.11.2013 року ОСОБА_4 було
звільнено за прогули без поважних
причин, вчинені 07.10.2013 року, 08.10.2013 року
та 09.10.2013 року.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Судом також встановлено, що
повідомлення з проханням дати письмове
пояснення про причини її відсутності
на робочому місці позивачка
проігнорувала та жодних пояснень
керівнику Новороздільської міської
централізованої бібліотечної системи
не надала. Крім того, 09.10.2013 року під час
зустрічі з директором
Новороздільської міської
централізованої бібліотечної системи
та у присутності працівників
бібліотеки ОСОБА_4 відмовилася від
надання будь-яких пояснень, щодо її
відсутності на робочому місці.

Таким чином, відмовляючи у позові суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку щодо
правомірного застосування
дисциплінарного стягнення ОСОБА_4 за
порушення трудової дисципліни,
передбачене ст. 147 КЗпП України та
видання наказу про звільнення ОСОБА_4
за прогули без поважних причин, вчинені
07.10.2013 року, 08.10.2013 року та 09.10.2013 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» №9
від 06.11.1992 року при розгляді позовів
про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні
виходити з того, що передбаченим цією
нормою закону прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин (наприклад, у зв'язку
з поміщенням до медвитверезника,
самовільне використання без
погодження з власником або
уповноваженим ним органом днів
відгулів, чергової відпустки тощо).

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року
роз»яснено, що правила про
недопустимість звільнення працівника
в період тимчасової непрацездатності,
а також у період перебування у
відпустці стосуються як передбачених
статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших
випадків, коли розірвання трудового
договору відповідно до чинного
законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу. При цьому
маються на увазі щорічні, а також
інші відпустки, що надаються
працівникам як із збереженням, так і
без збереження заробітку. Розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу не може бути визнано
обгрунтованим, якщо в день звільнення
працівнику видано лікарняний листок
(довідку в установлених законом
випадках) про його тимчасову
непрацездатність.

Таким чином, надані позивачем копії
записів з її амбулаторної медичної
карточки не свідчать про тимчасову
непрацездатність, а лікарняний листок
(довідка в установлених законом
випадках) станом на 07.10.2013 року, 08.10.2013
року та 09.10.2013 року не видавався.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Крім того, судом першої інстанції
правильно встановлено, що при
звільнені позивачки порушень норм КЗпП
України зі сторони роботодавця не було.
Трудову книжку ОСОБА_4 було належно
оформлено в день звільнення, однак вона
відмовилася її одержати, про що було
складено акт. Також, у день звільнення
був проведений розрахунок та виплачено
грошову компенсацію за невикористану
основну щорічну відпустку.

Крім того, доводи апелянта щодо
відсутності повноважень у директора
приймати та звільняти з роботи
працівників філії №2 колегія суддів
відкидає так як ОСОБА_5 є директором
Новороздільської міської
централізованої бібліотечної системи,
яка є одночасно і директором
центральної міської бібліотеки та
відповідно до п. 4.7. Статуту №389 від
26.04.2013 року директор забезпечує добір і
розстановку кадрів, приймає, звільняє
та переміщає працівників, заохочує
кращих та накладає дисциплінарні
стягнення у відповідності із чинним
законодавством України, створює
належні умови для підвищення їх
фахового рівня.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
визнаючи, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
ставлять під сумнів його законність.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 21 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржена протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра