У х в а л а

іменем україни

3 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та
піклування Голосіївської районної у м.
Києві державної адміністрації, про
поділ майна та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Орган
опіки та піклування Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, про поділ майна, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 25 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з
11 грудня 1993 року по 4 червня 2009 року він
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5 Під час шлюбу сторонами набуто
майно, яке позивач, уточнивши позовні
вимоги просив поділити та визнати за
ним право власності на квартиру
АДРЕСА_1, автомобіль Субару Форестер, 2006
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, Ѕ частину квартири
АДРЕСА_2. За ОСОБА_5 просив визнати право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_3, Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 та
Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_4.

ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов, у
якому просила виключити квартиру
АДРЕСА_3 зі складу майна, яка підлягає
поділу, оскільки ця квартира
приватизована нею та двома її дітьми та
є їх особистою приватною власністю.
Крім того, на ім'я первісного позивача
було зареєстровано автобус «Неоплан»
1994 року випуску, який відчужено
останнім взимку 2009 року без її згоди,
тому просила врахувати вартість даного
транспортного засобу при поділі майна
подружжя. Крім того, вважала
недоцільним запропонований ОСОБА_4
варіант поділу майна подружжя та
просила визнати за нею право власності
на квартиру АДРЕСА_2 та Ѕ частину
житлового будинку АДРЕСА_4.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 24 вересня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково,
зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, автомобіль Субару
Форестер, 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1. В іншій
частині позову ОСОБА_4 відмовлено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
квартиру АДРЕСА_2, Ѕ частину житлового
будинку АДРЕСА_4.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
25 грудня 2013 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7,
задоволено частково. Рішення районного
суду скасовано та ухвалено нове
рішення.

В порядку поділу спільного сумісного
майна подружжя виділено ОСОБА_4
на праві власності автомобіль Субару
Форестер, 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_4 та за ОСОБА_5 право
власності на нерухоме майно за кожним:

на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та
квартири АДРЕСА_2;

на ј частину житлового будинку АДРЕСА_4;

на 1/4 частину земельної ділянки
АДРЕСА_4.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
грошову компенсацію у сумі 101 712 грн 35
коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 у
повному обсязі, суд першої інстанції
виходив із того, що на утриманні
відповідача знаходиться двоє дітей,
позивач за первісним позовом не працює,
участі у фінансовому забезпеченні
дітей не приймає, а тому суд відійшов
від рівності часток подружжя.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку про те, що відповідно
до ч. 1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором, а передбачених ч. 2
ст. 70 СК України підстав для
відступлення від засад рівності часток
подружжя судом не встановлено.
Оскільки майно подружжя не може бути
реально поділено між ними відповідно
до їх часток, суд правильно визначив
ідеальні частки подружжя у спільному
майні та залишив майно у їхній спільній
частковій власності.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

В.О. Савченко