КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА МАКІЇВКИ
Провадження №
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17
червня 2014 року
м.
Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Дутовій
В.Є.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним
припиненням сімейних відносин і
неможливістю збереження сім'ї.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник - адвокат ОСОБА_2,
підтримали заявлені позовні вимоги, на
обґрунтування яких послались на
обставини і факти, викладені у позовній
заяві, та зазначили, що з 11 червня 2013
року ОСОБА_1 перебуває з ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх
дітей від шлюбу подружжя не має.
Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося,
оскільки виявилось, що у кожного з них
різні, не співпадаючи погляди на
питання поведінки та взаємовідносин у
сім'ї, що призводило до непорозуміння
між ними та сварок. Відповідач не
розумів та не хотів зрозуміти сутність
проблем, які виникали у позивачки та у
сім'ї, він не підтримував нормальну
моральну атмосферу в сім'ї, та взагалі
не піклувався про побудову сімейних
відносин. 23 січня 2014 року їх сімейні
стосунки були фактично припинені, з
цього часу вони постійно мешкають за
різними адресами, не ведуть спільне
господарство. До теперішнього часу
примирення між ними не відбулося.

За час окремого проживання позивачка
дійшла висновку про втрату почуття
любові до чоловіка, неможливість
збереження сім'ї та необхідності
юридичного оформлення фактичного
розлучення між ними. На теперішній час
примирення та подальше подружнє життя
стало неможливим, а збереження шлюбу
суперечить їх інтересам. Посилаючись
на наведене, позивачка просить суд
розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги про
розірвання шлюбу визнав, підтвердивши
наведені позивачкою обставини та
причини, що призвели до припинення
сімейних відносин. У судовому
засіданні відповідач стверджував, що
він з дружиною не намагалися відновити
стосунки. Вважає, що збереження сім'ї є
неможливим, оскільки вони різні за
характером та за поглядами на життя.
Питання про розлучення вирішено ними
остаточно.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

За приписами статті 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають спільні права та обов'язки.

Відповідно до положень статті 51
Конституції України та частини першої
статті 24 Сімейного кодексу України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як
визначено нормою статті 112 СК України,
суд постановляє якщо буде встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. При
цьому суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
громадяни України ОСОБА_3 і ОСОБА_1
зареєстрували шлюб 11 червня 2013 року,
актовий запис № 63 в Гірницькому
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції у Донецькій області.

Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей
не має. Для позивача цей шлюб другий.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджено і визнано сторонами, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 23 січня 2014 року
фактично припинили шлюбні відносини,
не проживають спільно однією сім'єю та
не ведуть сумісне господарство. За цей
час подружжя не здійснили реальних дій
щодо збереження родинних стосунків.
Сторони не мають наміру зберегти свою
сім'ю.

Враховуючи викладене, суд визнає, що
надання у даному випадку подружжю
строку для примирення суперечить
моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги
існуючи взаємини між подружжям,
ступінь конфліктних стосунків та
причини розлучення, категоричне
небажання позивачки продовжувати
шлюбні відносини, дійшов висновку, що
подальше подружнє життя ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, збереження їх сім'ї є
неможливим та суперечить їх інтересам.

У разі визнання відповідачем позову, як
визначено в частині 4 статті 174 ЦПК
України, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

За таких обставин заява позивачки
відповідає її дійсній волі, тому позов
про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Позивачка не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані із
зверненням до суду, нею заявлено
клопотання про залишення теперішнього
прізвища.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 3, 110-112 Сімейного кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 11 червня
2013 року в Гірницькому відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції у Донецькій області, актовий
запис № 63, розірвати.

За вибором позивачки її прізвище -
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана Апеляційному суду
Донецької області через Кіровський
районний суд м. Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
- протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
В.А. Єжов