Провадження №
Єдиний унікальний № 742/2876/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року
м.
Прилуки

Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області

в складі: головуючого - судді
- Павлова В.Г.,

секретаря
- Хотінь Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади
м. Прилук в особі Прилуцької міської
ради, третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
автогаражного кооперативу
«Центральний і К» про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
територіальної громади м. Прилук в
особі Прилуцької міської ради, третьої
особи, які не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - автогаражного
кооперативу «Центральний і К» про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1,
будучи належним чином повідомленим про
день, час та місце розгляду справи, не
з'явився, до канцелярії суду подав
письмову заяву про проведення розгляду
справи без його участі, заявлені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача -
територіальної громади в особі
Прилуцької міської ради, будучи
належним чином повідомленим про день,
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явився також, подав до
канцелярії суду письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності,
проти задоволення позовних вимог не
заперечував.

Представник залученого до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору автогаражного
кооперативу «Центральний і К» до суду
не з'явився, про причини не з'явлення не
повідомив, клопотань про відкладення
розгляду справи не надав.

Враховуючи те, що сторони до судового
засідання не з'явились, суд, керуючись
ч.2 ст.197 ЦПК України, розглянув справу
без фіксації судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх
сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно
оцінивши усі наявні докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення заяви по суті, враховуючи
факт визнання відповідачем позову, що
не суперечить закону та не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК
України, забезпечив сторонам
змагальність процесу, створив їм
відповідні умови для реалізації своїх
процесуальних прав і виконання
покладених на них процесуальних
обов'язків, попередив про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій.

В судовому засіданні встановлено та
сторонами не заперечується, що
позивачем було самочинно збудовано
гараж на земельній ділянці, яка
належала Прилуцькій міській раді, за
адресою: АДРЕСА_1.

За загальним правилом, особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього (ч.2
ст.376 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під вже збудоване нерухоме майно.

З аналізу вказаної норми вбачається, що
право власності на самочинне
будівництво може бути визнано в
судовому порядку лише в тому випадку,
якщо особа, яка здійснила таке
будівництво, отримає в установленому
порядку земельну ділянку розташовану
під збудованим нерухомим об'єктом,
такого цільового призначення, яке
передбачає можливість будівництва на
ній відповідного об'єкту.

За змістом ч.5 цієї ж статті на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Отже, необхідними умовами узаконення
самочинно побудованих об'єктів є:
відведення для цієї мети в
установленому порядку забудовнику
земельної ділянки; відсутність
заперечень з боку власника земельної
ділянки; відсутність порушення в
результаті самочинної забудови прав
інших осіб.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.375 ЦК
право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням.

З обставин, наведених у позовній заяві,
які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають
доказуванню, оскільки визнані
сторонами, судом встановлено, що
рішенням Прилуцької міської ради від
27.09.2012 року позивачеві було передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,0031 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1. На підставі вище
вказаного рішення ради, останньому
було видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯО
№ 856604, цільове призначення якої - для
будівництва та обслуговування
індивідуального гаража /а.с.6/.

Як вбачається з звіту проведення
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж самочинно
збудованого позивачем об'єкту,
останній відповідає вимогам
надійності і безпечної експлуатації
/а.с.9-13/.

Відсутність будь-яких порушень в
результаті самочинної забудови прав
інших осіб (користувачів суміжних
гаражів) підтверджується письмовим
інформуванням голови правління
кооперативу «Центральний і К» /а.с.27-30/.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України,
ст.3 ЦПК України кожна особа має право
на захист свого цивільного права лише в
разі його порушення. Положеннями ч.2
ст.331 ЦК України визначено, що право
власності на нерухоме майно виникає з
моменту державної реєстрації.

Позивач, в зв'язку з несвоєчасним
зверненням з заявою про прийняття в
експлуатацію самочинно збудованого
гаражу до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю, на
даний час позбавлений можливості
здійснити його реєстрацію, відповідно
до п.9 розділу V «Прикінцеві положення»
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» /а.с.17/.

Враховуючи вище викладене, а також
визнання відповідачем позову в повному
обсязі, що не суперечить закону та не
порушує права свободи, інтереси інших
осіб, суд приходить до висновку про
наявність беззаперечних підстав для
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Підстав для відмови у прийнятті
визнання відповідачем позову не
вбачається.

Керуючись ст.ст.15,331,375,376 ЦК України,
ст.ст.10,11,60,174,212,215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
територіальної громади м. Прилук в
особі Прилуцької міської ради, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - автогаражного
кооперативу «Центральний і К» про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності на самочинно
збудований гараж НОМЕР_1 кооперативу
«Центральний і К», площею забудови 30,9
м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Прилуцький міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області

В.Г. Павлов