АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3374/14
Головуючий 1 інстанції:
Доповідач : Пшенічна Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2014 року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Гуцал Л.В., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Московського
районного суду м. Харкова від 17 лютого
2014 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів, утримання неповнолітньої
дитини та пеню за час прострочення
аліментів, -

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом, в якому просила стягнути з
ОСОБА_3 на її користь заборгованість по
сплаті аліментів на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 16 563 грн.
97 коп., та пеню за час прострочення
сплати аліментів в розмірі 88 455 грн. 76
коп.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 17 лютого
2014 року позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 16 563 грн. 97 коп. та пеню за
прострочення сплати аліментів в
розмірі 88 455 грн. 76 коп., а всього 105 019,73
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у дохід
держави 1 051 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4
у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що в період з 2008 по 2010 рік
син проживав разом з ним на повному
утриманні. Мати ніякої матеріальної
допомоги не надавала впродовж двох
років.

Cудова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явилися у
судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлено, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно з рішенням суду стягуються з
відповідача аліменти. Дитина досягла
повноліття, а відповідач має
заборгованість по сплаті, яка підлягає
стягненню разом з пенею за час затримки
сплати аліментів.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони повністю відповідають
обставинам справи, яким суд дав вірну
оцінку.

Згідно з ч. 4 ст. 194 СК України
заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття.

17 листопада 2013 року дитина досягла
повноліття, але є заборгованість по
сплаті аліментів. Яка відповідно до
розрахунку державного виконавця
складає 16563 грн. 97 коп. на яку нарахована
пеня згідно з положеннями ст.. 196 СК
України.

Відповідач не оскаржує рішення суду в
частині розміру заборгованості, як
пояснив в судовому засіданні
апеляційного суду його представник,
він з розміром згоден, але вважає, що
заборгованість виникли не з його вини,
оскільки не мав можливості сплачувати
аліменти за станом здоров'я.

Судовою колегіє не приймається
вказаний довід апеляційної скарги,
оскільки у разі неможливості
сплачувати аліменти в установленому
розміру, боржник, відповідно до
положень Сімейного Кодексу України
міг скористатися своїм правом і
звернутися до суду з відповідним
позовом. Як пояснив його представник,
відповідач звертався до суду з позовом
щодо зменшення розміру аліментів та
заборгованості за аліментами, але йому
було відмовлено.

Наведене свідчить про
безпідставність доводу апеляційної
скарги щодо поважності причин не
сплати аліментів.

Щодо доводу апеляційної скарги
стосовно розміру пені, то її розмір
відповідає вимогам чинного
законодавства, яке регулює порядок
нарахування пені при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду.

Підстав для зменшення розміру
пені судова колегія не вбачає.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів поданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що позивач довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України судова колегія
судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Московського районного
суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року
залишити без зиін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальний
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії