Справа № 466/2496/14-ц
У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді
Свірідової В.В.

при секретарі
Піцик О.В.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянув в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, з участю
заінтересованої особи ОСОБА_2 про
скасування постанови від 31 березня
2014 року про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-305 від 02.02.2012 року,-

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду 15
квітня 2014 року зі скаргою до
Шевченківського відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, з участю
заінтересованої особи ОСОБА_2 про
скасування постанови державного
виконавця Кравченко С.А. від 31 березня
2014 року про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-305 від 02.02.2012 року.

Мотивуючи скаргу зазначила, що
Шевченківським відділом державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції в особі
державного виконавця Кравченко С.А. 31
березня 2014 року винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-305, який виданий Шевченківським
районним судом м. Львова 02.02.2012 року.
Зазначена вище постанова
нею(заявницею) отримана 05 квітня 2014
року, з якою вона не згідна і підлягає
скасуванню, оскільки жодних дій
державним виконавцем по питанню
виконання рішення суду з лютого 2012
року не проводилось щодо звільнення
спільної земельної ділянки від
самовільно побудованих споруд. Так,
державний виконавець 05.06.2013 року
звернувся до суду з заявою про зміну
способу виконання рішення суду, але
по суті просив змінити резолютивну
частину рішення суду. Судом
закономірно йому в цьому було
відмовлено, однак до цього часу
виконавцем жодних заходів впливу на
ОСОБА_2 щодо виконання рішення суду
не вживалось. Проходить ще один рік і
державний виконавець встановлює для
виконання рішення суду боржнику
термін до 10 березня 2014 року і протягом
двох тижнів накладає штраф на
боржника та відправляє подання в
міліцію. До цього часу, а саме два
роки бездіяльності, жодного
попередження боржнику та жодних
санкцій виконавцем не
застосовувалось.

Крім того, в провадженні державного
виконавця знаходиться виконавче
провадження, яке відкрито 07 .05. 2013
року, де стягувачем є Шевченківська
районна адміністрація Львівської
міської ради, а боржником ОСОБА_2, за
яким ОСОБА_2 повинен знести
самовільно побудовані споруди на
спільній земельній ділянці на
підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 19.04.2013
року за позовом Шевченківської
районної адміністрації ЛМР до ОСОБА_2

Відтак,на виконанні у виконавця було
два виконавчі провадження, за якими
стягувачами є вона та Шевченківська
районна адміністрація Львівської
міської ради, а боржником у двох
провадженнях є ОСОБА_2

01.11.2013 р. державний виконавець подав
до суду заяву про зміну способу
виконання рішення суду, де стягувачем
є Шевченківська районна
адміністрація. Судом було відмовлено
у задоволення заяви виконавця з
мотивів відсутності коштів у
стягувача. Отже, вбачається, що два
рішення суду державним виконавцем не
виконані.

Заявниця уточнила свої вимоги по
скарзі 04.07.14р. та просила суд
постановити рішення, яким скасувати
постанову Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції від 31 березня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження
за виконавчим листом № 2-305 від 02.02.2012
року, виданим Шевченківським районним
судом м. Львова, за яким боржником є
ОСОБА_2 та відновити виконавче
провадження.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1
скаргу підтримала, вважає
бездіяльність державного виконавця
Кравченко С.А. неправомірною,
безпідставною, спрямованою на
невиконання рішення суду та просить
скасувати постанову від 31.03.2014 року
про закінчення виконавчого
провадження як незаконну та
відновити провадження по даному
виконавчому документу.

В судовому засіданні 16.05.2014р.
представник державний виконавець
Кравченко С.А. скаргу не визнав,
надіславши 24.06.14р. письмові
заперечення на дане звернення
ОСОБА_1 до суду.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_2-ОСОБА_3 в судовому засіданні
16.05.14 року скаргу заперечив.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст.6 ЗУ «Про
виконавче провадження» рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця можуть бути оскаржені в
порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.12 ЗУ «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЗУ «Про
виконавче провадження» рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У відповідності до ст.384 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
звернулась до суду зі скаргою 15
квітня 2014 року, оскільки постанову
державного виконавця від 31.03.2014 року
отримала 05.04.2014 року, не пропустивши
терміну на її оскарження. Доказів, що
заявниця отримала дану постанову
раніше державним виконавцем суду не
представлено.

Відповідно до вимог статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов’язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі
дії.

Судом встановлено, що відповідно до
виконавчого листа № 2-305 виданого
Шевченківським районним судом 02.02.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов’язання
ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1,ОСОБА_4
перешкод у користуванні належними їм
на праві приватної власності
частинами будинку і господарськими
будівлями по вул.Я.Купали,36 у м.Львові
та присадибною земельною ділянкою
шляхом звільнення заїзду до
будинковолодіння і земельної ділянки
від самочинно побудованих будівель
та споруд було відкрито державним
виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
ОСОБА_5 виконавче провадження 15
лютого 2012 року.

Учасниками виконавчого провадження
зазначено боржника ОСОБА_2 та
стягувача ОСОБА_1 та ОСОБА_4. У
постанові зазначено, що боржнику
добровільно запропоновано виконати
вимоги суду до 23.02.2012 року.

Згодом, державний виконавець не
зрозумів рішення суду та звернувся
до суду із заявою про роз’яснення
рішення апеляційного суду від 14.02.2011
року, та відповідно до ухвали колегії
судді Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області від 18.06.12р. державному
виконавцю було відмовлено у такому
роз’ясненню.

Відтак, як вбачається з представлених
державним виконавцем матеріалів
виконавчого провадження, що з червня
2012 року по червень 2013 року державним
виконавцем жодних дій стосовно
виконання даного рішення суду не
провадилось, а тільки 19.06.2013 року
державний виконавець повторно
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Львова із заявою
замінити спосіб та порядок виконання
виконавчого листа 2-305/2010 виданого
02.02.12р. Шевченківським райсудом м.
Львова, зазначивши про зміну
резолютивної частини рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 04 липня 2013 року у
задоволенні заяви державного
виконавця від 19.06.2013 року було
відмовлено.

Відтак, тільки через вісім місяців,
26.02.2014 року виконавець звернувся з
вимогою до ОСОБА_2 про виконання
рішення суду від 14.02.2011 року, що
вбачається з матеріалів виконавчого
провадження.

У зв’язку з невиконанням вимог
державного виконавця Ярошик Ю.І. було
притягнути та оштрафовано
постановами виконавця від 12.03.14р. та
26.03.14.р., вже після звернень стягувача
ОСОБА_1 на адресу начальника
Шевченківського ВДВС в лютому 2014
року, що вбачається з долучених до
матеріалів справи письмових доказів.

Постановою державного виконавця
Кравченко С.А. від 31 березня 2014 року
виконавче провадження було
закінчено, не вживаючи жодних заходів
щодо виконання рішення суду.

Статтею 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець повинен здійснити заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при
набранні рішенням законної сили, воно є
обов'язковим до виконання на всій
території України, а державна
виконавча служба, як єдиний орган
примусового виконання, зобов'язана
прийняти всі необхідні заходи для його
виконання.

Згідно абз. 23,27,28 п.10 Інформаційного
листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28.01.2013р. «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі» перш за
все, при розгляді скарги на рішення, дії
чи бездіяльність державного виконавця
суд має враховувати те, що принципом
цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, а у статті
14 ЦПК визначені ознаки обов’язковості
судових рішень.

Крім того, виконання рішення суду – є
елементом справедливого судового
розгляду, передбаченого статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод; згідно з
прецедентною практикою Європейського
суду з прав людини для визначення
розумного строку розгляду справи
включається період з надходження до
суду позовної заяви й закінчується
виконанням рішення суду; отже,
завданням ДВС є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, тому
перевірка вчинених таких дій державним
виконавцем є фактично перевіркою
дотримання положення статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

З огляду на це оскаржуваною
бездіяльністю порушується право
ОСОБА_1, як сторони виконавчого
провадження (стягувача) на виконання
рішення суду (розумний строк розгляду
справи) .

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов’язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Отже оскаржувана бездіяльність
допущена державним виконавцем у
супереч покладених на нього ч.2 ст.19
Конституції України, ч.1 ст.6 ЗУ «Про
виконавче провадження» обов’язків, та
у супереч ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, а
тому є та такою, що підлягає визнанню
неправомірною.

Керуючись ст.ст.383-388 ЦПК України,
Законом України “Про виконавче
провадження», Законом України „ Про
державну виконавчу службу”, суд,

У Х В А
Л И В:

скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця Шевченківського
відділу Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції ОСОБА_6 допущену при виконанні
виконавчого листа № 2-305 виданого
Шевченківським районним судом м.
Львова 02.02.2012 року.

Скасувати постанову державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ
ОСОБА_6 від 31 березня 2014 року № ВП
31206594 про закінчення виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2-305 від 02.02.2012 року та
відновити виконавче провадження по
зазначеному вище виконавчому
документу.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в 5-ти денний строк з
дня винесення ухвали апеляційної
скарги.

Суддя

ОСОБА_7