Справа № 1309/2209/11
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2323/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2, його представникам
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 29 вересня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Універсал Банк" звернувся з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та договорами поруки.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ
"Універсал Банк" 11888,00 грн. простроченої
заборгованості по кредиту, 3112,00 грн.
заборгованості по сумі кредиту, 6270,00
грн. комісії, 31628, 86 пені, а всього 52898,86
грн. заборгованості за кредитним
договором № 33-2/60-07-к від 26.03.2007 року.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі
просить рішення суду в частині
стягнення з нього заборгованості, як з
солідарного боржника, скасувати та в
цій частині ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову щодо
нього як солідарного боржника.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що копія позовної заяви йому не
надсилалась, внаслідок знаття його з
реєстрації за адресою, вказаною в
позові, його не було належним чином
повідомлено про розгляд справи, чим
порушено його право на участь та захист
в судовому процесі.

Також, апелянт вказує, що банк
звернувся з вимогою про дострокове
виконання зобов"язання боржником,
проте жодних доказів пред"явлення
вимоги про погашення боргу до
поручителів, окрім пред"явлення позову,
суду не надав, чим порушено положення
ст. 559 ЦК України. Окрім цього апелянт
наголошує на тому, що позивачу було
відомо про порушення його права 24.12.2009
року, що підтверджується позовною
заявою та наявними доказами, однак
позовну заяву подано лише 01.02.2011 року,
тобто, з пропуском строку позовної
давності, передбаченого ст. 258 ЦК
України, що є самостійною підставою для
відмови у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3 на підтримання доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що така підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення частково не
відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 26 березня 2007 року
між ВАТ "Універсал Банк",
правонаступником якого є позивач ПАТ
"Універсал Банк" та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір №33-2/60-07к, згідно з
яким надано кредит сумою 15000,00 грн.,
терміном на 36 місяців, з датою
погашення кредиту 25 березня 2010 року із
сплатою 0,001% річних.

26 березня 2007 року між ВАТ "Універсал
Банк", правонаступником якого є позивач
ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_2 укладено
договір поруки, відповідно до якого
останній є поручителем перед позивачем
за виконання зобов»язань, що
випливають з кредитного договору
№33-2/60-07к від 26 березня 2007 року,
укладеного між ПАТ «Універсал бАнк» та
ОСОБА_4, за яким останній зобовязаний до
25 березня 2010 року повернути кредит у
розмірі 15000,00 грн., сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 0,001%
річних, щомісячну комісію від суми
кредиту в розмірі 1,5%, штрафні санкції у
розмірі та у випадках, передбачених
кредитним договором.

Станом на 6 жовтня 2009 року, внаслідок
порушення відповідачем ОСОБА_4
зазначених умов договору,
заборгованість за кредитним договором
№33-2/60-07к від 26 березня 2007 року
становила: 11888,00 грн. - прострочена
заборгованість по кредиту, 3112,00 грн. -
заборгованість по сумі кредиту, 6270,00
грн. - комісія, 31628,86 грн. пеня, а всього
52898,86 грн., що стверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором
№33-2/60-07к від 26 березня 2007 року.

Задовольняюючи позовні вимоги про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором з поручителя
ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався
тим, що банком пред»явлено вимогу до
поручителя про стягнення кредитної
заборгованості в межах терміну, який
встановлено п. 12 спірного договору
поруки, а тому позов підлягає
задоволенню.

Проте зазначений висновок суперечить
вимогам закону і матеріалам справи з
огляду на наступне.

Відповідно до п.12 договору поруки, цей
договір вступає в силу з моменту його
підписання Сторонами та діє до повного
виконання зобов»язань по кредитному
договору Боржником і Поручителем.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобовязання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають, як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає,
що порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання не
пред»явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов»язання не
встановлений або встановлений
моментом пред»явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред»явить до поручителя позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Як вбачається з договору поруки, в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова п. 12
зазначеного договору про його дію до
повного виконання зобов»язань за
кредитним договором, не може
розглядатися як встановлення строку
дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.
251 та ч.1 ст. 252 ЦК України.

В цьому разі підлягає застосуванню
норма ч.4 ст. 559 ЦК України, відповідно до
якої порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої не врахував того, що у
зазначеному договорі поруки від 26.03.2007
року не визначено строк його дії,
позивач всупереч вимогам ст. ст. 10, 11, 60
УПК України не підтвердив належними та
допустимими доказами направлення
поручителю вимоги про виконання ним
кредитного зобов»язання боржника, з
позовом ПАТ «Універсал Банк» звернувся
лише 01.02.2011 року, тобто, більш ніж через
10 місяців від дня настання строку
виконання основного зобов»язання.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про пропуск позивачем строку
позовної давності, слід зазначити, що
згідно з роз»ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 року №14 « Про судове рішення у
цивільній справі» встановивши, що
строк для звернення до суду з позовом
пропущено без поважних причин, суд у
рішенні зазначає про відмову у позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього. Відтак, ухвалення судом
рішення про відмову в задоволенні
позову, як з підстав необґрунтованості
позовних вимог, так і у зв»язку з
пропуском строку позовної давності,
при вирішенні спору одночасно
застосовуватись не можуть, ці підстави
є взаємовиключними.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване рішення в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Універсалбанк» 52898 грн.86
коп. заборгованості за кредитним
договором №32-2/60-07 від 26 березня 2007 року,
528 грн. 98 коп. державного мита та 120 грн.
витрат за інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
висновки суду першої інстанції,
викладені у оскаржуваному рішенні, не
відповідають обставинам справи, що
полягає у неправильній оцінці
встановлених судом фактичних обставин
і помилковому визначенні юридичних
наслідків цих обставин, а відтак
рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову ПАТ «Універсал Банк» в
задоволенні цих позовних вимог.

Оскільки іншими особами, які брали
участь у справі, рішення суду не
оскаржувалось, в решті оскаржуване
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 29 вересня 2011 року в
частині солідарного стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Універсал Банк» 52898
грн.86 коп. заборгованості за кредитним
договором №32-2/60-07 від 26 березня 2007 року,
528 грн. 98 коп. державного мита та 120 грн.
витрат за інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.