РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/364/14-ц

17 червня 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Озарчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
знесення самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив усунути
перешкоди в користуванні, належної
йому на праві' власності, земельною
ділянкою площею 0,0613 га. кадастровий
№050010208, що перебуває у складі
земель садово-городницького
товариства «Кам'яногірський» шляхом
знесення самочинної збудованої
будівлі на вказаній земельній ділянці
за рахунок позивача з подальшим
відшкодуванням витрат по знесенню
самочинно збудованої будівлі ОСОБА_2 та
покласти на відповідача судові витрати
по справі.

В обґрунтування позову покликається на
те, що йому належить на праві власності
земельна ділянці №1258 площею 0,0613 га.,
яка знаходиться в масиві земель
садово-городнього товариство масиву
«Кам'яногірський» в АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом серія
ЯД №244305. Однак, користуватися належною
йому вищевказаною земельною ділянкою
не може в зв'язку з тим, що відповідач
без жодних правових підстав
користуються належною йому земельною
ділянкою. Крім того на земельній
ділянці знаходиться самочинне
будівництво, яке також перешкоджає
вільно користуватися земельною
ділянкою. На неодноразові звернення до
відповідача щодо добровільного
звільнення земельної ділянки остання
не реагує і продовжує проживати в
будинку, що знаходиться на належній
позивачу земельній ділянці. Оскільки
здійснене на цій земельній ділянці
будівництво є самочинним, то просить
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою шляхом знесення
самочинно збудованої будівлі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю та з
аналогічних підстав. Просить позов
задоволити.

Відповідач та її представник позов не
визнали та пояснили що жодним судовим
рішенням не було встановлено факту
самочинного будівництва на земельній
ділянці № НОМЕР_1 садово-городнього
товариство масиву «Кам'яногірський» і
відповідач не притягувалася за це до
адміністративної відповідальності.
Крім того, даний позов зачіпає інтереси
інших осіб, які проживають в будинку.
Позивачем не надано доказів, що будинок
зведений. Позовні вимоги є
безпідставними, оскільки, ст.. 376 ЦК
України, на яку покликається позивач,
передбачено знесення самочинного
будівництва особою, яка здійснила
будівництво, а не іншими особами.
Просять в задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини та дослідивши
докази по справі, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належить земельна ділянці
№1258 площею 0,0613 га., яка знаходиться в
масиві земель садово-городнього
товариство масиву «Кам'яногірський» в
АДРЕСА_1, що підтверджується державним
актом серія ЯД №244305.

На даній земельній ділянці без
будь-яких документів та дозволів
зведено житловий будинок, в якому на
даний час проживає відповідач. Вона ж і
користується земельною ділянкою №
НОМЕР_1.

Судом також встановлено, що відповідач
раніше зверталася до суду із позовною
заявою про визнання права власності на
будівлю розташовану на земельній
ділянці площею №НОМЕР_1 в
садово-городнього товариство масиву
«Кам'яногірський» і рішенням
Костопільського районного суду від
02.07.2013 року у справі № 564/145/13-ц було
відмовлено у задоволенні позову.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 376 ЦК
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме маймо вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належного проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» самочинним вважається
будівництво житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво. Під наданням земельної
ділянки слід розуміти рішення
компетентного органу влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у власність або
надання у користування, або передачу
права користування земельною ділянкою
на підставі цивільно-правових
договорів із фізичною чи юридичною
особою.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 13.01.2014 року у
справі № 1710/2-1103/12 було встановлено, що
садовий будинок на земельній ділянці
№НОМЕР_1 в садово-городницькому
товаристві «Кам'яногірський» є
самочинним будівництвом та визначено,
що належним способом захисту для
власника земельної ділянки є звернення
до суду із позовною заявою про визнання
права або про знесення самочинного
будівництва.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Згідно ст. 373 ЦК України власник
земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. Власник земельної ділянки
може використовувати на свій розсуд
все, що знаходиться над і під поверхнею
цієї ділянки, якщо інше не встановлено
законом та якщо це не порушує прав
інших осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Статтею 376 ЦК України, встановлено, що
якщо власник (користувач) земельної
ділянки заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Таким чином, на підставі
вищенаведеного власник (користувач)
земельної ділянки має право вимагати
його знесення особою, яка здійснила чи
здійснює таке будівництво, або за її
рахунок.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» позов може бути
пред'явлено до особи, яка здійснила
будівництво, як про зобов'язання
знесення забудови, так і про знесення
забудови за рішенням суду самим
власником (користувачем) земельної
ділянки за рахунок особи, яка здійснила
самочинне будівництво.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими і
задовольняє їх.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача про те, що даний позов
зачіпає інтереси третіх осіб, які
проживають в будинку, оскільки,
відсутні докази, що вони зареєстровані
у встановленому порядку саме в цьому
будинку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 61, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
знесення самочинного будівництва
задоволити.

Усунути перешкоди в користуванні,
належної на праві власності ОСОБА_1,
земельної ділянки площею 0,0613 га,
кадастровий номер 050010208, що
знаходиться в складі земель
садово-городницького кооперативу
товариства "Кам"яногірський", шляхом
знесення сомочинно збудованої будівлі,
що знаходиться на цій земельній
ділянці, ОСОБА_1 за рахунок ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60
грн. у відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.