Справа № 369/1342/13-ц Головуючий у І
інстанції Волочко А.Я.Провадження №
22-ц/780/4157/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Кашперської Т.Ц., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на ухвалу Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
лютого 2013 року за заявою ОСОБА_2 про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства «СПІЛЬНЕ
ПІДПРИЄМСТВО ЕН ЕС АЙ КОНСТРАКШН» про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
стягнення заборгованості,
обґрунтовуючи його тим, що 05 червня 2012
року між ним та ОСОБА_3 був укладений
договір позики на суму 560000,00 грн. Згідно
з п. 1.1. договору позики ОСОБА_3
зобов'язаний повернути грошові кошти у
строк до 01 жовтня 2012 р. Зобов'язання
щодо надання позики позивачем були
виконані належним чином, що
підтверджується власноручною
відміткою відповідача на примірнику
договору позики про отримання 560000,00
грн.. Зобов'язання ОСОБА_3 за договором
позики були забезпечені договором
поруки від 05 червня 2012 року, укладеного
між ним та ПАТ «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЕН
ЕС АЙ КОНСТРАКШН». У зв'язку з тим, що
відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання по
договору виконує неналежним чином,
утворилася заборгованість в розмірі
560000,00 грн. яку позивач просить стягнути
солідарно з відповідачів.

Разом з позовом позивач подав заяву про
забезпечення позову.

Ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 18
лютого 2013 року заяву задоволено
частково, накладено арешт на нерухоме
майно, що належать ПАТ «СПІЛЬНЕ
ПІДПРИЄМСТВО ЕН ЕС АЙ КОНСТРАКШН», а
саме: адміністративно-побутову будівлю
загальною площею 860,70 кв.м., розташовану
за адресою: АДРЕСА_1; нежитловий будинок
загальною площею 18 405,0 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_2;
нежитловий будинок загальною площею 20
372,9 кв.м., розташований за адресою:
АДРЕСА_1; нежитловий будинок загальною
площею 3388,4 кв.м., розташований за
адресою: АДРЕСА_2 та оголошено заборону
на його відчуження, в решті заявлених
вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»
просить ухвалу скасувати та
постановити нову, якою у задоволені
заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову
відмовити та копію ухвали направити до
реєстраційної служби ГУЮ м. Києва та
ВДВС Солом'янського РУЮ м.Києва для
вилучення з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно відомостей про
арешт та заборону відчуження
нерухомого майна, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права. Вважає, що на час винесення
ухвали про забезпечення позову, право
власності на вказане нерухоме майно
було визнано за ПАТ «Укрсоцбанк», крім
того вжитий судом захід є неспівмірним
з заявленими позовними вимогами.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на
адміністративно-побутову будівлю
загальною площею 860,70 кв.м., розташовану
за адресою: АДРЕСА_1; нежитловий будинок
загальною площею 18 405,0 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_2;
нежитловий будинок загальною площею 20
372,9 кв.м., розташований за адресою:
АДРЕСА_1; нежитловий будинок загальною
площею 3388,4 кв.м., розташований за
адресою: АДРЕСА_2, яке належить ПАТ
«СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЕН ЕС АЙ
КОНСТРАКШН», суд першої інстанції
керувався ст. 151, 152 ЦПК України та
виходив з того, що невжиття своєчасних
заходів для забезпечення позову може
утруднити виконання рішення або
зробити його виконання неможливим,
оскільки дане майно на той час може
бути вже відчужене третім особам.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками судді,
оскільки вони зроблені в результаті
порушення судом норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду із позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості, які були ним позичені
на підставі договору позики ОСОБА_3 в
розмірі 560000,00 грн., також подав заяву
про забезпечення позову, в якій просив
накласти арешт на майно ОСОБА_3 та
нерухоме майно ПАТ «СПІЛЬНЕ
ПІДПРИЄМСТВО ЕН ЕС АЙ КОНСТРАКШН» .

Згідно вимог ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд,
встановивши, що заяву про забезпечення
позову подано без додержання вимог ст.
151 цього Кодексу, повертає її заявнику,
про що постановляє ухвалу.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 № 6 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Однак вирішуючи питання щодо
часткового задоволення заяви позивача,
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що заява про забезпечення позову
не підписана позивачем, не з'ясував та
не перевірив належним чином, чи
зареєстрований та належить на праві
власності нерухоме майно ПАТ «СПІЛЬНЕ
ПІДПРИЄМСТВО ЕН ЕС АЙ КОНСТРАКШН». Крім
того, обраний судом вид забезпечення
позову не співмірний з розміром
позовних вимог, тому, висновок суду про
часткове задоволення заяви є
передчасним, а ухвала постановлена з
порушенням норм процесуального права.

Суд вказаних обставин не врахував і
постановив незакону і необгрунтовану
ухвалу про часткове задоволення заяви
про забезпечення позову та накладення
арешту на нерухоме майно, що належать
ПАТ «СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЕН ЕС АЙ
КОНСТРАКШН».

Відповідно до ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду
першої інстанції є порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
а питання направленню до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 18 лютого 2013
року скасувати та передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий:

Судді: