Провадження № 2/522/2792/14
Справа № 1522/1898/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді -
Домусчі Л.В.,

при секретарі -
Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Приватний нотаріус Одеського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання недійсним заповіту та
визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, як правонаступниця
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
померла, звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2, третя особа: Приватний
нотаріус Одеського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання недійсним
заповіту від 02.09.2011 року та визнання
права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову позивачка
зазначила, що ОСОБА_5 під час укладання
заповіту 02.09.2011 року хворів та
знаходився під дією медичних
препаратів, був непрацездатним за
віком (85 років) в силу чого його воля
була паралізована. Позивачкою в позові
також зазначені посилання на ст. 225 ЦК
України тобто посилання на те, що
ОСОБА_5 на час укладання заповіту не міг
усвідомлювати та керувати своїми
діями.

Ухвалою суду від 03.10.2013 року по
справі була призначена
судово-психологічна експертиза щодо
психологічного стану померлого
спадкодавця ОСОБА_5 у період написання
заповіту на користь ОСОБА_2, та по іншим
питанням.

13.02.2014 року КУ «Одеський обласний
медичний центр психічного здоров'я»
повернув до суду справу без надання
відповідного висновку, але з актом № 2
про неможливість виконання експертизи
на підставі наданих матеріалів у
зв'язку з відсутністю предмету
комплексності та недостатності
матеріалів. При цьому, експертною
комісією рекомендовано призначити
відносно ОСОБА_5 посмертну
судово-психіатричну експертизу та
надати наступні матеріали, а саме:

1.) - амбулаторну медичну картку та
історію хвороби з Одеського обласного
онкологічного диспансеру;

2.) - медичну документацію з
психіатричних установ м. Одеси (ГПД,
ООПНД, ООМЦПЗ);

3.) - покази свідків сторін щодо
стану здоров'я ОСОБА_5 до часу, у тому
числі і в момент здійснення ним
правового акту 02.09.2011 року;

4.) - епікриз амбулаторного нагляду
та лікування ОСОБА_5 з районної
поліклініки за підписом головного
лікаря поліклініки з
лікувально-діагностичної роботи;

5.) - покази у суді дільничного
онколога поліклініки щодо лікування та
медичних препаратів, які отримував
ОСОБА_5 останні дні свого життя а також
про характер протікання онкологічного
захворювання, яким він при житті
хворів.

В судове засідання 04.06.2014 року
представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_7
(діє на підставі ордеру від 23.07.13) не
з'явилася, але надала суду заяву про
розгляд справи без її участі в якій
просила вдруге призначити по справі
посмертну судову психологічну
експертизу, на вирішення якої експерту
поставити такі питання, а саме:

- 1. в якому психологічному стані
знаходився ОСОБА_5 у період, що
передував посвідченню 02.09.2011 року
заповіту?

- 2. чи існує причинно-наслідковий
зв'язок між діями ОСОБА_5 по посвідченню
02.09.2011 року заповіту та психологічним
станом ОСОБА_5 у період, що передував
посвідченню заповіту? Якщо існує, то
вказати причини виникнення цього
стану.

- 3. встановити ступінь розуміння
ОСОБА_5 змісту укладання заповіту від
02.09.2011 року та його здібності приймати
достатньо обґрунтовані рішення.

- 4. чи знаходився ОСОБА_5 у період,
що відноситься до посвідчення 02.09.2011
року заповіту в такому психологічному
(емоційному) стані, коли він не міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними?

- 5. чи знаходився ОСОБА_5 у момент
посвідчення заповіту 02.09.2011 року у
стані, який може бути віднесено до
пороку волі? Якщо так, то чим саме цей
стан міг бути викликаний?

- 6. чи була властива ОСОБА_5 у
момент посвідчення заповіту 02.09.2011 року
підвищена сугестивність?

При цьому, просила доручити
проведення експертизи експертам
медичної судової психіатричної
експертизи за адресою: м. Одеса, вул. Ак.
Воробйова, 9.

В судове засідання не з'явилися
відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_8 (діє на підставі довіреності від
05.09.2013р.), але надали суду заяву про
розгляд справи без їх участі в якій
зазначили, що питання про призначення
експертизи залишають на розгляд суду.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, розглянувши клопотання,
письмові матеріали справи, вважає за
можливе задовольнити вказане
клопотання частково.

Відповідно до частини першої статті 7
Закону України "Про судову експертизу",
а також частин першої, третьої статті 10
цього Закону судово-експертну
діяльність здійснюють державні
спеціалізовані установи, а також у
випадках і на умовах, визначених цим
Законом, судові експерти, які не є
працівниками зазначених установ.
Судовими експертами можуть бути особи,
які мають необхідні знання для надання
висновку з досліджуваних питань.

Такою установою відповідно до
вимог чинного законодавства є «Одеська
обласна клінічна психологічна лікарня
№ 1» (м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9).

З матеріалів справи та позовних
вимог вбачається, що предметом спору
між сторонами є визнання недійсним
заповіту від 02.09.2011 року, який ОСОБА_5
склав на користь ОСОБА_2 та визнання
права власності на спадкове майно, яке
зазначене в заповіті за позивачкою.

Представник позивачки вважає, що
зазначений заповіт є недійсним на
підставі того, що померлий 05.09.2011 року
ОСОБА_5 на час складання заповіту не
усвідомлював свої дії у зв'язку зі
станом здоров'я, тому суд вважає
необхідним задовольнити клопотання
про призначення експертизи, проте суд
вважає, що у даному випадку необхідно
призначити судову комплексну
посмертну психолого-психіатричну
експертизу.

З пояснень представника позивачки
вбачається, що позивачка не проживала
разом з померлим і їй не відомо чи
лікувався ОСОБА_5 від свого
захворювання. При цьому представник
пояснив, що ОСОБА_5 проживав зі своєю
дружиною в спірній квартирі, дітей у
них не було та практично знаходилися на
соціальній підтримці держави та
сусідів. У день складання заповіту
ОСОБА_5 разом з кимось кудись разом
ходили, а коли він повернувся то ні про
що, своїй на той час, дружині не
розповів і за складання заповіту також.
ОСОБА_5 поховала відповідачка ОСОБА_2.

З пояснень відповідачки вбачається, що
вона багато років працює поштаркою і
обслуговувала будинок, де проживала
сім'я ОСОБА_5, носила ОСОБА_5 та його
дружині пенсію, дуже добре їх знала
(більше 40 років), на прохання ОСОБА_5
допомагала їм як могла, а саме два рази
на місяць, так як у них не було дітей і
родичів, які б за них турбувалися. Крім
того, приносила і купувала їм їжу,
готувала, прибирала, так як вони обидва
вже були люди похилого віку. З 2011 року
ОСОБА_5 став себе гірше почувати і
просив її надавати їм допомогу, так як
його дружина вже не зовсім все
пам'ятала і не могла готувати. Однак, у
самого ОСОБА_5 була дуже добра пам'ять. У
серпні 2011 року вона на його прохання,
займалася питанням встановлення
газового лічильника, і віддав їй
документи на квартиру, які вона не
встигла йому повернути. Після чого, він
також просив, щоб вона
поховала/кримірувала його на другому
кладовищі в м. Одесі, так як він вже
погано себе відчуває, але при цьому не
хтів викликати лікаря. ОСОБА_5 зі своєї
дружиною мало спілкувались з сусідами,
вели відокремлений спосіб життя, майже
ні з ким не спілкувались. В останній рік
ОСОБА_5 виявив бажання скласти на неї
заповіт і на його прохання та
наполягання вона запросила нотаріуса.
В останній день він майже не міг їсти і
вона нагодувала тільки його дружину, а
він тихенько сказав, що склав на
користь неї заповіт та помер в її
присутності.

Свідок ОСОБА_9, який є чоловіком
племінниці дружини померлого пояснив,
що вони разом з дружиною проживають у м.
Львів а також те, що ОСОБА_5 зі своєю
дружиною жили окремо та дітей не мали. В
останнє до сім'ї ОСОБА_5 у січні 2011 року
навідувалась його дружина. Про смерть
ОСОБА_5 вони дізналися після того, як
його поховали. Після чого вони приїхали
в м. Одесу і забрали до себе його
дружину померлого ОСОБА_5, тобто тітку
його дружини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Також зазначив, що йому не відомо чи міг
ОСОБА_5 відповідати за свої дії, а також
не відомо чим він хворів.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що знає сім'ю
ОСОБА_5 та про його смерть дізнався по
телефону від його дружини. Причина його
смерті йому не відома. В останнє він
розмовляв з ОСОБА_5 по телефону на
початку 2011 року. Коли він їх відвідував
у них дома, то ОСОБА_5 нікого не впускав
в свою кімнату, хоча він багато чого
майстрував.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які є
сусідками померлого ОСОБА_5 пояснили,
що давно знає ОСОБА_5 та його дружину,
які були дуже делікатні та виховані
люди але при цьому замкнуті. За ними
доглядала відповідачка, так як у них
нікого не було. В останній рік життя
ОСОБА_5, він став рідко гуляти у дворі
будинку, але завжди був дуже розумний.
На питання про життя відповідав дуже
виважено та в цілому був нормальною
людиною. Його дружина не могла
готувати, так як якось дивно себе
поводила. Відповідачка на прохання
ОСОБА_5 купувала і готувала їм їжу,
прала, міняла білизну. В вересні ОСОБА_5
помер.

Судом також встановлено, що померлий
ОСОБА_5 не перебував на обліку у
психіатра та не звертався за медичною
допомогою до КУ «Міський психіатричний
диспансер», що підтверджується
відповіддю від 23.04.2014 року (а.с.195).
ОСОБА_5 значився у реєстрі канцелярії
КУ «Одеський обласний онкологічний
диспансер», як онкологічний хворий з
лютого 2011 року по грудень 2011 року, але
за медичною допомогою до вказаного
закладу не звертався і медична
документація відсутня, що
підтверджується довідкою від 13.05.2014
року (а.с.201, 203).

При цьому, суд просить провести
зазначену експертизу щодо померлого
ОСОБА_5 без показів дільничного
онколога поліклініки, так як померлий
не перебував як онкохворий на обліку у
дільничного онколога, а також без
епікризу амбулаторного нагляду і
лікування у зв'язку з їх відсутністю.

Оскільки для проведення
зазначеної експертизи потрібний
значний термін часу, на час проведення
експертизи провадження у справі слід
зупинити, що передбачається ст. 202 ЦПК
України.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.. 11, 143, 144, 145, 149, 168, 197 ч.2,
202 ч.1 п.5, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивачки
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Призначити по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Приватний нотаріус Одеського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання недійсним заповіту та
визнання права власності, - судову
комплексну посмертну
психолого-психіатричну експертизу, на
вирішення якої експертам поставити
такі питання, а саме:

- 1. в якому психологічному стані
знаходився ОСОБА_5 у період, що
передував посвідченню 02.09.2011 року
заповіту?

- 2. чи існує причинно-наслідковий
зв'язок між діями ОСОБА_5 по посвідченню
02.09.2011 року заповіту та психологічним
станом ОСОБА_5 у період, що передував
посвідченню заповіту? Якщо існує, то
вказати причини виникнення цього
стану.

- 3. встановити ступінь розуміння
ОСОБА_5 змісту укладання заповіту від
02.09.2011 року та його здібності приймати
достатньо обґрунтовані рішення.

- 4. чи знаходився ОСОБА_5 у період,
що відноситься до посвідчення 02.09.2011
року заповіту в такому психологічному
(емоційному) стані, коли він не міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними?

- 5. чи знаходився ОСОБА_5 у момент
посвідчення заповіту 02.09.2011 року у
стані, який може бути віднесено до
пороку волі? Якщо так, то чим саме цей
стан міг бути викликаний?

- 6. чи була властива ОСОБА_5 у
момент посвідчення заповіту 02.09.2011 року
підвищена сугестивність?

Провести експертизу в межах
наданих документів.

В іншій частині клопотання -
відмовити.

Проведення посмертної судової
психологічної експертизи доручити
судовим експертам «Одеської обласної
клінічної психіатричної лікарні № 1»
(65006, м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9) та в
розпорядження надіслати матеріали
цивільної справи № 1522/1898/2012.

Попередити експерта про
кримінальну відповідальність за
статтями 384, 385 КК України за давання за
відомо неправдивого висновку і відмову
від давання висновку.

Оплату за проведення експертизи
покласти на позивачку ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)
та роз'яснити їй про наслідки ст. 146 ЦПК
України, які наступають у разі ухилення
від участі в експертизі.

Провадження у справі на час
проведення експертизи - зупинити.

Ухвалу суду може бути оскаржена
лише в частині зупинення провадження
по справі протягом п'яти днів з дня її
проголошення, в іншій частині ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Домусчі Л.В.