АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2869/14
Справа № 645/7590/13-ц
Головуючий 1 інст. -
Іващенко С.О. Категорія: спадкові
Доповідач - Котелевець А.В.
1 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
суддів -
Шаповал Н.М., Кіся П.В.
секретаря - Варюшичевої А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 27 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за
участю третьої особи - Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори, про встановлення факту, що має
юридичне значення, визнання права
власності; за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту, що має юридичне значення,
визнання права власності, скасування
державної реєстрації,

в с т а н
о в и л а:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
у суд із позовом до ОСОБА_1, за участю
третьої особи - Дванадцятої
Харківської державної нотаріальної
контори, про встановлення факту, що має
юридичне значення, визнання права
власності.

На обґрунтування вказав, що після
смерті його батька ОСОБА_3, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина
на житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1.

Він є спадкоємцем першої черги.

Інші спадкоємці першої черги
померли: дружина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2
року; дочка ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року;
син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Він фактично прийняв спадщину,
оскільки за життя проживав разом з
батьком, був зареєстрований у спірному
будинку, проводив ремонт житла,
добудував прибудови, користувався
надвірними будівлями та земельною
ділянкою, а після смерті поховав батька
за власний рахунок.

Померлі брат, сестра та мати з
заявами до нотаріальної контори про
прийняття спадщини або відмову від неї
не звертались.

Однак на даний час на спадщину
претендує відповідачка - дочка ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, - правнучка
його батька.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1
утримує правовстановлюючі документи
на спірне домоволодіння, просив
встановити факт прийняття ним спадщини
після померлого батька ОСОБА_8 та
визнати за ним право власності на
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом.

Відповідачка позов не визнала. В
зустрічному позові вказала, що будинок
з надвірними будівлями АДРЕСА_1 був
придбаний її дідом ОСОБА_6 за договором
купівлі-продажу від 9 вересня 1963 року та
подарований померлому 23 грудня 1963 року
лише для того, щоб останній погодився
переїхати з Росії проживати до сина.

В будинку були зареєстровані
та прописані лише батьки її діда -
ОСОБА_8 з дружиною ОСОБА_4, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та її батько - ОСОБА_7,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Ніхто зі спадкоємців не
звертався до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини,
оскільки ОСОБА_6 вважав спірне житло
своїм майном, а інші знали про те, що
саме він купив це домоволодіння.

ОСОБА_6 був єдиним спадкоємцем,
оскільки вступив в управління та
розпорядження спадковим майном: був
зареєстрованим за адресою будинку,
сплачував земельні податки та
комунальні послуги, проводив
газифікацію, разом з дружиною
здійснював добудови та перебудови.

Після смерті ОСОБА_6 єдиними
спадкоємцями першої черги були
дружина померлого - ОСОБА_9 та син
ОСОБА_7, які продовжували проживати в
спірному будинку, користувалися ним,
сплачували необхідні комунальні
платежі, підтримували будинок в
належному стані, здійснювали його
ремонт.

Вона вселилася у спірний будинок
як член сім'ї власників будинку, на
прохання та з дозволу зареєстрованих у
ньому осіб - батька та бабусі, на даний
час проживає в цьому будинку, після
смерті батька та бабусі звернулася до
нотаріальної контори в установлений
законом строк з заявою про прийняття
спадщини.

Жодних дій, які б свідчили про
прийняття спадщини, відповідач не
здійснював. Крім того, право власності
на будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 за ним зареєстровано на
підставі рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 22
листопада 2012 року, скасованим в
апеляційному порядку.

Посилаючись на вказані обставини,
просила встановити факти, що ОСОБА_6,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 року, прийняв
спадщину після смерті батька ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року; що ОСОБА_9,
померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та ОСОБА_7,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року, прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року; визнати за
нею право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом; скасувати реєстрацію права
власності на дане житло на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 27 лютого 2014 року,
уточненим ухвалою цього ж суду від 31
березня 2014 року, позов ОСОБА_2,
зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Встановлені юридичні факти
прийняття спадщини: ОСОБА_2 - після
смерті батька ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; ОСОБА_6, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, - після смерті батька
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року;
ОСОБА_9, померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та
ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року, -
після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

За ОСОБА_2 визнано право власності
на ? частину житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

За ОСОБА_1 визнано право власності
на ? частину житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5
року, та за правом представлення після
смерті баби ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

В задоволенні позову ОСОБА_2 та
зустрічного позову ОСОБА_1 в інших
частинах відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення норм
матеріального, процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні первісного
позову та задоволення зустрічного
позову в повному обсязі. Зокрема,
зазначає, що рішення ухвалено за
відсутності належних доказів про
прийняття спадщини ОСОБА_2

ОСОБА_10 - представник позивача за
первісним позовом в запереченнях на
апеляційну скаргу просить залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа - Дванадцята
Харківська державна нотаріальна
контора рішення суду першої інстанції
не оскаржила, своїх заперечень на
апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - зміні з таких
підстав.

Задовольняючи частково позови,
суд першої інстанції вважав, що право
власності на ? частину спірного
домоволодіння підлягає визнанню за
ОСОБА_2 в порядку спадкування за
законом після смерті його батька. Однак
погодитись з таким висновком не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосував норми
матеріального права.

Спірним є домоволодіння АДРЕСА_1,
власником якого був ОСОБА_6 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
9 вересня 1963 року 1У Харківською
Державною нотаріальною конторою за
реєстровим № 2-4756.

23 грудня 1963 року ОСОБА_6 подарував
дане домоволодіння своєму батькові
ОСОБА_3, про що 1У Харківською Державною
нотаріальною конторою посвідчено
договір дарування за реєстровим № 2-5761.

Після смерті ОСОБА_3, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на дану
нерухомість відкрилась спадщина.

Спадкоємцем першої черги є
ОСОБА_2 - позивач за первісним позовом.

Інші спадкоємці першої черги
померли: дружина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2
року; дочка ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року;
син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ОСОБА_5 з заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадщини або
відмову від неї не зверталась.

ОСОБА_4 померла до смерті свого
чоловіка ОСОБА_3

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 1 постанови від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», відносини
спадкування регулюються правилами ЦК,
якщо спадщина відкрилась не раніше 1
січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963
року, який був чинним на момент
відкриття спадщини внаслідок смерті
ОСОБА_3, визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він протягом 6
місяців з дня її відкриття фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном, або подав до
державної нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Згідно з п. 124 також чинної на той
час Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженої наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, доказом вступу в управління
чи володіння спадковим майном серед
іншого можуть бути довідка управління
будинками, виконавчого комітету
місцевої Ради депутатів трудящих про
те, що спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або запис у паспорті спадкоємця
або в будинкові книзі, який свідчить
про те, що спадкоємець був постійно
прописаний у спадковому будинку в
період 6 місяців після дня смерті
спадкодавця.

Таких документів у справі немає. До
висновку про прийняття ОСОБА_2
спадщини, яка відкрилася внаслідок
смерті його батька ОСОБА_3, суд дійшов
на підставі показань свідків про
фактичне проживання позивача за
первісним позовом за адресою спірного
будинку та проведення там деяких
ремонтних робіт, а також копій
фотографій за період 1980-1990 роки.

Разом з тим згідно ксерокопії
паспорту на а. с. 7 ОСОБА_2 з 2 грудня 1996
року зареєстрований в б. АДРЕСА_2.

З позовом про визнання права
власності на спадкове майно ОСОБА_2
звернувся лише в серпні 2013 року, в той
час як спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

При цьому в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_1 пояснила, що до смерті
її батька на спадщину ОСОБА_2 не
претендував. Добудови та перебудови в
спірному будинку були зроблені лише
ОСОБА_6 - її дідом.

ОСОБА_6 - син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був
зареєстрований за адресою спірного
домоволодіння з 27 листопада 1963 року.

З 28 травня 1965 року ОСОБА_6 перебував в
юридичному шлюбі з ОСОБА_9, яка була
зареєстрована та проживала за адресою
спірного домоволодіння з 9 липня 1965
року.

Єдиними спадкоємцями першої
черги після смерті ОСОБА_6, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, були його дружина
ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та
син ОСОБА_7

ОСОБА_9 з 1965 року, а її син ОСОБА_7
з 1986 року проживали та були
зареєстровані за адресою спірного
домоволодіння по день смерті.

ОСОБА_1 - позивачка за зустрічним
позовом є спадкоємицею першої черги
після смерті батька ОСОБА_7, а також
після смерті бабусі ОСОБА_9 за правом
представлення.

В установлений законом строк
ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини після смерті батька та бабусі
(а. с. 9-24, 66, 75, 79, 85).

В суді апеляційної інстанції
позивачка за зустрічним позовом та її
представник пояснили, що свідоцтво про
право на спадщину Дванадцята
Харківська державна нотаріальна
контора на її ім'я видати не може,
оскільки право власності на будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 22 листопада 2012 року,
скасованим в апеляційному порядку.

6 травня 2014 року Дванадцятою
Харківською державною нотаріальною
конторою видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1 за
реєстровими № 6-131 та № 6-133 лише щодо
земельної ділянки.

За правилами ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців
за законом одержує право на
спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування
за законом мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як збоку
батька, так і з боку матері (статті 1261,
1262 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Статтею 1266 ЦК України визначені
правила спадкування за правом
представлення, й згідно з нормами
зазначеної статті спадкоємцями за
правом представлення можуть бути
внуки, правнуки, прабаба, прадід,
племінники і двоюрідні брати та сестри
спадкодавця (ч. ч. 1-4).

При спадкуванні по прямій
низхідній лінії право представлення
діє без обмеження ступеня споріднення.

Аналізуючи викладене, підстав для
задоволення первісного позову та
визнання за ОСОБА_2 права власності на ?
частину спірного домоволодіння немає.

Право власності на будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1
підлягає визнанню вцілому за ОСОБА_1

В іншій частині рішення не
оскаржено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 313, 314
ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 27 лютого 2014
року змінити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, за участю третьої особи -
Двадцятої Харківської державної
нотаріальної контори, про встановлення
факту, що має юридичне значення,
визнання права власності - відмовити.

За ОСОБА_1 визнати право власності
на житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає з аконної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді