Номер провадження: 22-ц/785/5429/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова
В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Малиновського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради на заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 29 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності та визнання права
власності,-

в с т а
н о в и л а:

У жовтні 2013р. ОСОБА_2 звернулась до
суду їз указаним позовом та після
уточнення позову просила визначити
розмір часток у праві власності на
квартиру АДРЕСА_1 корпус 1 наступним
шляхом: Визнати за нею право часткової
власності на 1/3 цієї квартири загальною
площею 89,7 кв.м., житловою - 48,1 кв.м., а за
ОСОБА_3 визнати право часткової
власності на 2/3 частини квартири.

В обґрунтування позову зазначала,
що на підставі рішень виконкому
Іллічівської районної ради народних
депутатів м. Одеси № 106 від 21.02.1987р., №722
від 28.07.1995р., №139 від 23.02.1996р. та ордеру на
житлове приміщення від 28.03.1996р. їх сім'я
складом чотири особи постійно проживає
та зареєстрована у АДРЕСА_1

Для поліпшення своїх житлових
умов, вони за власні кошти, здійснили
ремонтні роботи з перебудови квартири
для влаштування необхідних умов для
проживання і користування
приміщеннями квартири та приведення її
у житловий стан.

Згідно висновку будівельно -
технічного дослідження від 13.07.2012р.
технічний стан і умови експлуатації
квартири задовільні, за планіровкою й
складом квартира повністю відповідає
вимогам ДБН та СНІП, а проведені роботи
відповідають вимогам пожежної безпеки.
Ця квартира може використовуватися в
якості самостійного житлового
приміщення.

Посилаючись на ці обставини,
позивачка з підстав, передбачених ст.
ст. 41, 47, 55, 355 -357, 64 Конституції України,
ст. ст. 11, 16, 20, 29, 328, 331, 392, 778 ЦК України
просила про задоволення позву.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 29.10.2013р.
позов задоволено у повному обсязі.

У апеляційній скарзі заступник
прокурора просить рішення суду
скасувати з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

В судовому засіданні
апеляційного суду апелянт підтримав
доводи апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Представник Одеської міської
ради підтримав апеляційну скаргу.

Позивачка та відповідач у судове
засідання апеляційного суду не
з'явилися.

ОСОБА_2 звернулася до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи у зв'язку з тим, що в неї не було
достатньо часу для підготовки до
апеляційного розгляду справи та
проведенням операції у її чоловіка. Як
убачається з клопотання ОСОБА_2 судовий
виклик до суду вона одержала 01.06.2014р, з
додержанням терміну, встановленого ч.4
ст.74 ЦПК України, і вона мала достатньо
часу для явки в суд і підготовки до
участі в судовому розгляді справи й
тому за правилами ст. 305 ЦПК України
колегія суддів розглядає справу у
відсутності ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3,
які проживають разом та які сповіщені
належним чином про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися в судове засідання,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно ордеру від
28.03.1996р. ОСОБА_4 була надана в
користування однокімнатна ізольована
квартира АДРЕСА_1.

Згідно довідки житлового органу
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради від 17.05.12. №969 ця
квартира є двокімнатною, загальною
площею 39,65 кв.м., житловою 29,40 кв.м.,
належить місцевій раді і в неї
прописані та мешкають чотирі особа:
ОСОБА_4, відповідальний користувач, та
члени його сім'ї: батько - ОСОБА_5, мати -
ОСОБА_2 та брат - ОСОБА_3, а/с. 12.

Згідно свідоцтв про смерть ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, а/с.33,47.

За доводами позивачки вона разом
із сином ОСОБА_3 з метою поліпшення
своїх житлових умов, за власні кошти,
здійснили ремонтні роботи в квартирі,
унаслідок чого збудували такі
приміщення: житлову кімнату площею 24,6
кв.м., житлову кімнату площею 13,7 кв.м.,
кухню площею 6,3 кв.м., ванну кімнату
площею 2,3 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м.
коридор площею 3,0 кв.м., загальною
площею - 89, 7кв.м., а житловою - 45,1 кв.м.

Згідно висновку будівельно -
технічного дослідження від 13.07.2012р. ця
квартира придатна для проживання.

Суд у відповідності до положень ч.
1 ст. 331 ЦК України визнав, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 виготовили нову річ та за
правилами ст. 368 ЦК України визнав за
ними право спільної часткової
власності на це майно.

Проте ці висновки суду є помилковими,
вони суперечать вимогам закону та
обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України,
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Судом першої інстанції неправильно
встановлено характер правовідносин
сторін, не визначено чи не є
реконструйована квартира самочинним
будівництвом та при винесенні рішення
безпідставно не застосував вимоги ст.
376 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані чи будуються на
земельній ділянці, котра не була
відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила чи здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені
певні правила, за якими можливе
визнання за особою права власності на
самочинне збудоване нерухоме майно.

Судом першої інстанції безпідставно не
узято до уваги, що новостворена
будівля, яка збудована сторонами на
земельної ділянці, не була відведена
для цієї меті, що ця квартира належить
на праві власностіє органу місцевого
самоврядування, квартира не
приватизована, а її реконструкція
проведена без згоди наймодавця та є
самочинним будівництвом, оскільки
відповідний документ, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, суду не
було надано.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1
ст. 2 ЦПК України).

У зв'язку із цим звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Позивачка не надала суду доказів, що
вона, або її син звертались до
інспекції державного будівельного
архітектурного контролю про прийняття
об'єкта будівництва до експлуатації.

Відповідно до ст. 375 ЦК України право
власника на забудови здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Суду не надано документів про
погодження прийняття цієї будівлі в
експлуатацію, видану на підставі
відповідного рішення органу
архітектурно - будівельного контролю
установленої форми, дані про
проведення технічного огляду на
відповідність будівлі державним
стандартам, будівельним нормам і
правилам, нормативним актам з пожежної
безпеки, санітарному законодавству, що
діяли на момент закінчення
будівництва, складений організацією,
яка має відповідну ліцензію і
погоджений з органом державного
пожежного нагляду та державною
санітарно-епідеміологічною службою.

З огляду на вказане звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво може мати
місце за наявності даних про те, що
порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави
стверджувати про наявність спору про
право.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов передчасного висновку про те, що
сторони у справі набули право спільної
часткової власності на це майно,

У апеляційній скарзі правильно
зазначено, що не зважаючи на те, що
ОСОБА_3 не були власниками зазначеної
квартири (вони є лише наймачами), суд
безпідставно не залучив до участі у
справі Одеську міську раду, яка є
власником цієї квартири та земельної
ділянки на якій ця квартира збудована,
чим порушив права та інтереси
останньої.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не відповідає обставинам
справи, воно ухвалено з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
тому на підставі п. п. 3, 4 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволені позову.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 - 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Малиновського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток
у праві спільної сумісної власності та
визнання права власності - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

Р.Д.Громік

В.О.Панасенков