Номер провадження: 22-ц/785/4841/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Панасенкова В.О.,
Драгомерецького М.М.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 21 березня 2013 року про
скасування заходів забезпечення
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики,

встановила:

Другий Київський відділ ДВС ОМУЮ
звернувся до суду з заявою, в якій
просить скасувати арешти, накладені на
житловий будинок АДРЕСА_1 та 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_3 При цьому заявник посилається
на те, що на виконанні в Другому
Київському відділі ДВС ОМУЮ перебуває
зведене виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
листів №2-4643/11, №2-3302/10 Київського
районного суду м. Одеси про стягнення
грошових сум з ОСОБА_3 Наявність
арештів, накладених на майно ОСОБА_3, не
дає можливості державному виконавцю
здійснити виконавчі дії щодо звернення
стягнення на вказане нерухоме майно.

До судового засідання представник
Другого Київського відділу ДВС ОМУЮ не
з'явився.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував щодо скасування заходів
забезпечення позову. При цьому вказав,
що просить суд перенести розгляд
справи, так як не готовий до слухання, а
також повідомив, що боржник щомісячно в
добровільному порядку передає йому
суму боргу, виконавчі листи не
пред'являлись до примусового
виконання. Однак наполягає на арешті
майна боржника.

Інші особи, які беруть участь у справі,
не з'явились, повідомлялись належним
чином.

Ухвалою суду заява Другого Київського
відділу ДВС ОМУЮ була задоволена,
заходи забезпечення позову по справі
скасовані.

На вказану ухвалу позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу районного суду скасувати з тих
підстав, що вона постановлена з
порушенням норм процесуального права,
та постановити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні заяви в
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, розглянувши
матеріали справи і доводи, викладені в
апеляційній скарзі, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст. 312 ч.1 п.1 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої

інстанції, апеляційний суд відхиляє
скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з дотриманням вимог закону.

Судом першої інстанції правильно були
встановлені наступні обставини.

25.04.2012 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3

З метою забезпечення вказаного позову
ухвалою суду від 25.05.2012 року накладено
арешт на 1/2 частину житлового будинку
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, а також
ухвалою суду від 14.06.2012 року накладено
арешт на житловий будинок АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_3.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 05.10.2012 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто на
його користь з відповідача ОСОБА_3 борг
в сумі 220000 грн., а також судовий збір у
розмірі 2200 грн. На даний час заочне
рішення є чинним та 25.03.2013 року
позивачем ОСОБА_2 було отримано його
копію, копії ухвал про накладення
арешту, а також виконавчі листи.

Однак, як було встановлено колегією
суддів, та підтвердив в своїй
апеляційній скарзі та поясненнях сам
апелянт ОСОБА_2, він до виконавчої
служби для примусового виконання
рішення не звертався, так як рішення
виконується ОСОБА_3 в добровільному
порядку відповідно до досягнутої між
ними домовленості.

Яку суму коштів було ним отримано від
ОСОБА_3 та в якому розмірі вже було
добровільно виконано рішення суду
апелянт пояснити не зміг.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України за №9 від 22
грудня 2006р. «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому… що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

П.10 цієї ж постанови передбачено, що
заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

На сьогоднішній день позивач не
довів жодним чином реальної загрози
невиконання прийнятого 05.10.2012р. рішення
суду, більш того, він сам наголосив про
те, що не став його виконувати в
примусовому порядку так як воно
постійно виконується відповідачем
добровільно.

Таким чином, потреба в забезпеченні
позову відпала, ухвали про
забезпечення позову торкаються
інтересів інших осіб, права яких
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів, про що було
зазначено державною виконавчою
службою у своїй заяві.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.2 п.1, 312 ч. 1 п. 1,
313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова
колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 21 березня 2013 року про
скасування заходів забезпечення
позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді:
В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький