Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/1413/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2014
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючий - суддя Оприск З.Л.,

секретар судового засідання Лемак А.М.,

за участю позивача: ОСОБА_1,
представників відповідача: Лявинець
В.Ю., Загинай О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Виноградів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВП
"Мукачівський загін воєнізованої
охорони" ДТГО "Львівська залізниця",
Служби воєнізованої охорони
Львівської залізниці, Управління
воєнізованої охорони Укрзалізниці про
поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

30.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ВП "Мукачівський загін
воєнізованої охорони", ДТГО "Львівська
залізниця", Служби воєнізованої
охорони Львівської залізниці,
Управління воєнізованої охорони
Укрзалізниці, в якому просить поновити
його на роботі в ВП "Мукачівський загін
воєнізованої охорони" ДТГО "Львівська
залізниця" на посаді стрілка по охороні
вантажу на ст. Королево.

В обгрунтування позовних вимог
позивач вказує на те, що на протязі 19
років він працював стрілком по охороні
вантажу на ст. Королево ВП
"Мукачівський загін воєнізованої
охорони". У лютому 2008 року наказом
начальника загону Лявинець В.Ю. його
було звільнено з роботи за станом
здоров"я. Після звільнення він, позивач,
неодноразово звертався до п. Лявинець
В.Ю. з приводу видачі акту відмови від
запропонованої роботи в іншому
підрозділі та розрахункового листка за
січень-лютий 2008 року. Проте, такі
документи йому надано не було. Вважає,
що діями відповідача порушено його
право на працю, а тому вимушений
звернутись до суду.

В свою чергу, начальником ВП
"Мукачівський загін воєнізованої
охорони" до суду подано заперечення на
позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення на
роботі. Заперечення мотивоване тим, що
25.02.2008 року, згідно з наказом начальника
Загону №61-к від 25.02.2008 року, з стрільцем
ОСОБА_1 припинено трудовий договір на
підставі п.2 ст.40 КЗпП України внаслідок
невідповідності виконуваної роботи за
станом здоров"я. Даний наказ видано з
дотриманням вимог пункту 2 статті 40
КЗпП України, та з дотриманням вимог п.
21 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.92р. № 9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів". Наказ
видано на підставі висновку
лікарсько-експертної комісії Вузлової
лікарні станції Мукачево від 18.02.2008 р.,
відповідно до якого ОСОБА_1 не
придатний до професії стрілець та
рекомендовано працевлаштування до
роботи без права носіння зброї. Також
19.02.2008 позивачу листом № 43-к від 19.02.2008 р.
було запропоновано переведення на
вакантні посади муляра або штукатура в
Управлінні будівельно- монтажних робіт
та цивільних споруд № 5, що
підтверджується актом про відмову
ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з
даним листом від 19.02.2008. Більше того
вказаний лист було відправлено йому
поштою, що підтверджується поштовою
квитанцією № 1359870 від 20.02.2008 р.
Заборгованість по заробітній платі
Загону перед позивачем відсутня, що

підтверджується актом перевірки
Територіальної державної інспекції
праці у Закарпатській області №
07-03-024/0081 від 16.02.2009р., яка здійснювалась
за зверненням ОСОБА_1 на предмет
дотримання законодавства про працю, у
т.ч. оплати праці. Крім того, відповідач
в своєму заперечнні посилається на ст.
233 КЗпП України, згідно якої працівник
може звернутись з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до суду
у справах про звільнення в місячний
строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або видачі трудової книжки.
У зв"язку з цим, відповідач позов не
визнає і проти позову заперечує, вважає
вимогу про поновлення на роботі
безпідставною і неправомірною, у
зв"язку з чим просить відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач з
підстав, викладених в позовній заяві,
підтримав позовні вимоги, які просив
задовольнити. Окрім цього, в судових
дебатах просив притягнути начальника
ВП "Мукачівський загін воєнізованої
охорони" до адміністративної
відповідальності.

Представник відповідача Загинай О.П. з
підстав, викладених в запереченні на
позовну заяву, позовних вимог позивача
не визнала, просила в їх задоволенні
відмовити.

Представники відповідача Лявинець В.Ю.
з підстав, викладених в запереченні на
позовну заяву, позовних вимог позивача
не визнав, просив в їх задоволенні
відмовити. Окрім цього вказав, що
позивач на протязі багатьох років
скаржиться у різні інстанції, при цьому
ображає його.

Заслухавши пояснення, з'ясувавши
дійсні обставини справи, права та
обов'язки сторін, дослідивши зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом НОР-4 №
171/к від 26.03.1990 року позивач був
прийнятий стрільцем в
стрілецько-пожежну команду ст.
Королево 4-го загону воєнізованої
охорони першої категорії ст. Мукачево
Львівської залізниці, де працював з
28.03.1990 року.

Наказом № 61-к (розпорядження) про
припинення трудового договору
(контракту) від 25.02.2008 року начальника
ВП "Мукачівський загін воєнізованої
охорони" ДТГО "Львівська залізниця"
Лявинець В.Ю. позивача було звільнено з
роботи з посади стрільця підрозділу
стрілецько пожежна команда ст.
Королево 1 групи на підставі п. 2 ст. 40
КЗпП України. Причиною звільнення в
наказі вказано "п. 2 ст. 40 внаслідок
невідповідності виконуваної роботи за
станом здоров"я з виплатою вихідної
допомоги у розмірі середньомісячного
заробітку", підставами - Висновок
медичної комісії, Акт про відмову від
запропонованої роботи.

Дані обставини стверджуються
поясненнями представника відповідача
Загинай О.П. та долученими до справи
письмовими доказами, а саме: копіями 7, 9
та 11 аркуша трудової книжки позивача
(а.с. 4-5) та копією наказу № 61-к
(розпорядження) про припинення
трудового договору (контракту) від
25.02.2008 року начальника ВП "Мукачівський
загін воєнізованої охорони" ДТГО
"Львівська залізниця" (а.с. 12).

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином позивач, звертаючись до
суду із позовом про захист свого
порушеного права, повинен навести
обставини, з приводу яких виник спір, та
які мають значення для ухвалення
рішення у справі, а також надати докази
на підтвердження тих обставин, якими
позивач обгрунтовує свої вимоги до
відповідача.

З позовної заяви та пояснень
позивача в судовому засіданні
вбачається, що позивач констатує, що
звільненням з роботи відповідач - ВП
"Мукачівський загін воєнізованої
охорони" ДТГО "Львівська залізниця"
порушив його право на працю, та просить
поновити його на роботі.

Обгрунтування позовних вимог
полягає у звинуваченні позивачем
начальника ВП "Мукачівський загін
воєнізованої охорони" Лявинець В.Ю. у
незаконності звільнення його з роботи
та ненаданні відповідей на його
звернення з приводу розрахункових
виплат. Жодних обставин щодо того, чому
позивач вважає, що звільнення його з
роботи відбулось з порушенням

вимог закону, в чому виявилося
порушення його прав відповідачем, чому
відповідач повинен поновити його на
роботі, позивачем не наведено. Позовні
вимоги до відповідачів - Служби
воєнізованої охорони Львівської
залізниці та Управління воєнізованої
охорони Укрзалізниці у позовній заяві
взагалі відсутні.

В якості доказів позивач надав
суду згадані вище копію наказу про
звільнення та копії трьох аркушів
трудової книжки, а також копію паспорта
громадянина України, супровідний лист
відповідача від 27.01.2014 року № 13-к про
направлення йому, позивачеві, згаданої
копії наказу про звільнення та довідки
про доходи за 2008 рік, супровідний лист
прокуратури Закарпатської області від
03.04.2014 року № 07/2-1279-10(255) про направлення
звернення позивача Закарпатському
прокурору з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері та копію
карти медичного обстеження від 18.02.2008
року.

Дослідивши подані позивачем докази,
суд прийшов до висновку, що дані докази
містять інформацію щодо фактичних
обставин справи, проте вони не
підтверджують факт порушення прав
позивача відповідачем.

Натомість із заперечення представник
відповідача - начальника ВП
"Мукачівський загін воєнізованої
охорони" ДТГО "Львівська залізниця" та
доданих до нього документів,
вбачається, що звільнення позивача з
роботи проведено з дотриманням вимог
чинного законодавства про працю.

Так, згідно з наказом начальника
залізниці від 06.08.1987р. №302/ок Лявинець
Володимир Юрійович працює начальником
Загону. Відповідно до п. 6.4. Положення
про Загін, затвердженого наказом
начальника залізниці від 16.03.2006р. № 204/Н,
начальник Загону, як уповноважений
начальником Залізниці орган, наділений
правом укладення трудових угод та
звільнення працівників Загону.
Відповідно, Лявинець В.Ю. уповноважений
начальником Залізниці правом видавати
накази про звільнення працівників
Загону.

25.02.2008 р. згідно з наказом начальника
Загону № 61-к від 25.02.2008р. з стрільцем
ОСОБА_1 припинено трудовий договір на
підставі п.2 ст. 40 КЗпП України
внаслідок невідповідності виконуваної
роботи за станом здоров»я.

Даний наказ видано з дотриманням вимог
пункту 2 статті 40 КЗпП України, який
встановлює правило, за яким трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, може бути розірваний власником
підприємства або уповноваженим ним
органом у випадку виявленої
невідповідності працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров»я, що перешкоджає продовженню
даної роботи. Також з дотриманням вимог
п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.92р. № 9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів", який
стверджує, що припинення трудового
договору за п. 2 ст. 40 КЗпП України є
правильним, якщо воно проведено на
підставі фактичних даних, які
підтверджують, що виконання трудових
обов»язків протипоказано працівнику
за станом здоров»я і неможливо
перевести, за його згодою, на іншу
роботу.

Підтвердженням дотримання вказаних
норм є те, що наказ № 61-к від 25.02.2008р. про
припинення трудового договору з
позивачем за п.2 ст. 40 КЗпП України
видано на підставі висновку
лікарсько-експертної комісії Вузлової
лікарні станції Мукачево від 18.02.2008р.,
відповідно до якого ОСОБА_1 не
придатний до професії стрілець та
рекомендовано працевлаштування до
роботи без права носіння зброї (а.с. 26-27).

Також 19.02.2008 року позивачу листом № 43-к
від 19.02.2008 р. (а.с. 28) було запропоновано
переведення на вакантні посади муляра
або штукатура в Управлінні будівельно-
монтажних робіт та цивільних споруд №
5, що підтверджується актом про відмову
ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з
даним листом від 19.02.2008 року (а.с. 29).
Вказаний лист було відправлено йому
поштою, що підтверджується поштовою
квитанцією № 1359870 від 20.02.2008 року (а.с. 30,
31).

Твердження позивача про те, що Загін не
виплатив позивачу всіх належних йому
грошових сум, є безпідставним.
Спростуванням такого твердження
позивача є акт перевірки
Територіальної державної інспекції
праці у Закарпатській області № 07-08-08/338
від 31.03.2008 року (а.с. 32-36), що
здійснювалась за заявою позивача на
предмет дотримання законодавства про
працю, згідно з яким заборгованостей
ОСОБА_1 не виявлено, лише встановлено
факт затримки виплати розрахункових
сум. Приписом Територіальної державної
інспекції праці у Закарпатській
області № 07-08-08/338-430 від 31.03.2008 року (а.с
36-37) зобов»язано Загін виплатити
позивачу

середньоденний заробіток за кожен день
затримки заробітної плати до дня
розрахунку.

Припинення трудового договору
відбулось 25.02.2008 р., розрахункову суму
звільненому виплачено 27.02.2008 року в
сумі 3031,01 грн. та 12.03.2008 року у сумі 77,81
грн. (премія за попередній місяць, яка
була нарахована після звільнення).

Заборгованість по заробітній платі
Загону перед позивачем відсутня, що
підтверджується актом перевірки
Територіальної державної інспекції
праці у Закарпатській області №
07-03-024/0081 від 16.02.2009 р., яка здійснювалась
за зверненням ОСОБА_1 на предмет
дотримання законодавства про працю, у
т.ч. оплати праці (а.с 38-40).

Крім того, твердження позивача, про те,
що Загін не відповідає на його
звернення не відповідає дійсності. Так,
на заяву ОСОБА_1 від 21.01.2014 про надання
йому наказу про звільнення та довідки
про доходи керівництво Загону надало
відповідь №13-к від 27.01.2014 року (а.с. 44), що
підтверджується копією поштового
рекомендованого відправлення № 49
з врученням 30.01.2014 року (а.с. 45), а також
на заяву ОСОБА_1 від 30.01.2014 року про
надання йому документів керівництво
Загону надало відповідь №28-к від 05.02.2014
року (а.с. 46).

Згідно із ст.233 КЗпП України працівник
може звернутись з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до суду
у справах про звільнення в місячний
строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або видачі трудової книжки.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.92р. № 9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів" передбачений ст. 233 КЗпП України
місячний строк поширюється на всі
випадки звільнення незалежно від
підстав припинення трудового договору.

При звільненні 25.02.2008 року позивач
відмовився від проставлення підпису
про ознайомлення з наказом № 61-к від
25.02.2008р. та отримання копії наказу та
трудової книжки, що підтверджується
актом від 25.02.2008 року (а.с. 47). Листом №
49/к від 25.02.2008 року (а.с. 48) керівництво
загону додатково інформувало позивача
про звільнення та просило прибути за
отриманням трудової книжки, що
підтверджується копією поштового
рекомендованого відправлення № 1372184 з
врученням 26.02.2008 року (а.с. 49-50).

При розгляді трудового спору було
з'ясувати всі обставини справи. При
необґрунтованості вимог працівника по
суті слід відмовляти позивачу в
задоволенні вимог саме з цієї підстави,
а не у зв'язку з пропуском
встановленого строку.

Враховуючи те, що позивач,
обгрунтовуючи свої вимоги до
відповідача, не навів обставин, які б
свідчили про порушення відповідачем
його прав, зокрема, права на працю, а
також відсутні докази, які б
підтверджували наявність порушеного
права, суд прийшов до висновку про
безпідставність позовних вимог.

Виходячи із встановлених судом
обставин, оцінивши у відповідності до
ст. 212 ЦПК України належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 31, 60, 212-215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГоловуючийЗ. Л. Оприск