Справа № 265/9296/13-ц
Провадження № 2/265/466/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

при секретарі Ковальовій М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням,
вселення, визначення порядку
користування житловим приміщенням,
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулись до суду із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням,
вселення, визначення порядку
користування житловим приміщенням,
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що рішенням
Маріупольської міської ради №11 від
16.03.1988 року йому була виділена
двокімнатна квартира АДРЕСА_1. В
зазначену квартиру з його дозволу були
зареєстровані відповідачі: колишня
дружина - ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_5. 24
січня 2000 року квартира була
приватизована. 23 листопада 2012 року
шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_3
було розірвано. Після розірвання шлюбу
у них відбувся конфлікт, після якого
він не мав змоги потрапити в квартиру, в
наслідок чого з грудня 2012 року був
вимушений знімати житло для свого
проживання. На даний час в квартирі
АДРЕСА_1 мешкає одна відповідач ОСОБА_3
Вказує на те, що він неодноразово
звертався к дільничному
Орджонікідзевського РВ, однак йому
було рекомендовано звернутися до суду,
оскільки в діях відповідача, яка не
впускала в квартиру, немає складу
кримінального правопорушення. В
добровільному порядку вона
відмовляється впускати в квартиру,
перешкоджає його законному проживанню
в спірній квартирі, змінила замки та
відмовляється надати ключі від
квартири. Фактично на даний час він не
має можливості користуватися своєю
власністю та мешкати в своїй квартирі.
Зазначена квартира складається з двох
ізольованих кімнат площею 16,69 кв.м. та
13,12 кв.м., загальна площа складає 29,81
кв.м., також в квартирі є коридор, туалет
суміщений з ванною, кухня. Вважає, що у
зв'язку з неприязними відносинами, які
виникли з відповідачем ОСОБА_3, для того
щоб у майбутньому уникнути конфліктів,
є необхідність визначення порядку
користування квартирою. Оскільки у
нього та відповідача ОСОБА_3 рівні
права на спірну квартиру, а відповідач
ОСОБА_5 добровільно виїхала з квартири,
він має право користуватися житловою
кімнатною площею 13,12 кв.м., а колишня
дружина має право користування
житловою кімнатою площею 16,69 кв.м..
Коридор, туалет суміщений з ванною,
кухнею будуть в сумісному
користуванні. У зв'язку з тим, що з вини
відповідача вже протягом року він не
користувався своєю квартирою, йому
була спричинена моральна шкода яку він
оцінює в розмірі 12 000 грн. Моральна
шкода полягає в тому, що йому були
спричинені моральні переживання,
страждання, він відчував внутрішній
дискомфорт, був порушений звичний
спосіб життя, у нього погіршився стан
здоров'я, з'явилось безсоння, він був
вимушений просити чужих людей
тимчасово пожити в них, знімати житло.
На підставі викладеного посилаючись на
норми законодавства, просить суд
усунути перешкоди в користуванні
житловим приміщенням та вселити його в
квартиру АДРЕСА_1 в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя, визначити порядку
користування квартирою, виділивши йому
в користування житлову кімнату площею -
13,12 кв.м., відповідачу ОСОБА_3 житлову
кімнату площею - 16,69 кв.м., а коридор,
туалет з ванною , кухню залишити як
об'єкти сумісного користування, а також
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його
користь моральну шкоду в розмірі 12 000
грн., судові витрати та витрати на
правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні надав поясненні аналогічні
викладеним в позовній заяві. Також
вказував на те, що в квартирі
залишились його особисті речі та
побутова техніка. За комунальні
послуги він також не має змогу
сплачувати, оскільки квитанції
відсутні. Просив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2, який
діє на підставі договору про надання
правової допомоги, підтримав доводи
викладені позивачем в позовній заяві.
Також вказував на те, що позивач бажав
вирішити спір мирним шляхом,
пропонував відповідачці викупити його
долю, однак вона відмовилась. Вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
просить задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 заперечуючи
проти задоволення позовних вимог в
судовому засіданні пояснила, що в
жовтні 2005 року позивач пішов з родини.
Потім з липня 2011 року по грудень 2012 року
мешкав в квартирі. 17 серпня 2012 року,
позивач знаходячись в нетверезому
стані побив її, в наслідок чого вона
викликала міліцію. Після цього випадку
вона знаходилась на лікарняному, однак
в порушенні кримінальної справи було
відмовлено. Вказує на те, що мешкати з
ОСОБА_1 не можливо, оскільки він
приводив додому іншу жінку, друзів, з
якими вживав спиртні напої, також
погрожував їй. Усі свої особисті речі
позивач забрав, в квартирі залишилась
шафа та диван. За комунальні послуги
позивач ніколи не сплачував, навіть
коли жив в квартирі. Він дійсно
пропонував їй продати частку, однак у
неї був тяжкий матеріальний стан.
Ключів від квартири у позивача не має,
оскільки вона змінила замок, на її
пропозицію зробити дублікат, він
відмовився. Дочка ОСОБА_6 з онуком
мешкає в квартирі коли її чоловік
перебуває у відрядженні. Право
позивача на користування житлом вона
не оспорює, однак з запропонованим
порядком користування вона не згодна.
Просила відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 до судового
засідання не з'явилась, надала заяву з
проханням розглянути справу за її
відсутності, вказавши, що з позовом не
згодна та просила відмовити в його
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_4,
яка діє на підставі угоди про надання
правової допомоги, в судовому
засіданні пояснила, що кімнати
квартири не ізольовані, вони суміжні і
площа квартири не дозволяє визначити
порядок користування житловим
приміщенням. Також позивачем не було
надано доказів, які б підтверджували,
що йому на даний час чиняться перешкоди
в користуванні житлом. Що стосується
вимоги про стягнення моральної шкоди,
то вони задоволенню не підлягають,
оскільки необґрунтовані та недоведені,
тому просила відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Допитавши сторони, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 ч. 3 Конституції
України ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше на підставі
закону за рішенням суду.

Матеріалами справи встановлено та не
оспорювалось сторонами, що позивачу
ОСОБА_1 була надана двокімнатна
квартираАДРЕСА_1, що підтверджується
копією ордеру на житлове приміщення
№002767.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на житло від 24 січня 2000 року,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної спільної сумісної власності
ОСОБА_1 та членам його родини ОСОБА_3,
ОСОБА_7, в рівних частках в рівних
частках за кожним.

У суду немає сумнів в об'єктивності
викладених позивачем ОСОБА_1 фактів
щодо наявності у нього перешкод в
користуванні житловим приміщенням
розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки відповідач ОСОБА_3 зазначений
факт в судовому засіданні не
оспорювала, вказувала на те, що нею були
змінені замки, що з позивачем
відбувались конфлікти.

Факт наявності конфліктних ситуацій
між сторонами також підтверджується
матеріалами про відмову в порушенні
кримінальної справи №6851, 6299, 6016.

Допитані в судовому засіданні свідки
як з боку позивача так і з боку
відповідачів, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 підтвердили, що між позивачем
та відповідачами тривалий час існувала
конфліктна ситуація за наслідками якої
позивач був позбавлений можливості
потрапити до спірного будинку.

Відповідно до ст. 65 ЖК України особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Виходячи з принципу недоторканості
житла, зважаючи на положення ст.ст. 9 ч. 3,
109 ЖК України, жодний суб'єкт житлового
права не може бути позбавлений свого
житла інакше, ніж за рішенням суду.

Всупереч вищенаведеним нормам закону
відповідач ОСОБА_3, не пускаючи
позивача до житлового приміщення,
відмовила останньому у проживанні у
спірному помешканні, що унеможливило
користування ним, та якого позивач не
був позбавлений у встановленому
законом порядку.

За таких обставин, порушене право
позивача на користування жилим
приміщенням підлягає відновленню
шляхом усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_1 та вселення до нього.

Однак суд не знаходить підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1
до відповідача ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні жилим
приміщенням, оскільки як встановлено в
судовому засіданні, остання в спірній
квартирі не мешкала, перешкоди
проживанню позивача не чинила.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визначення порядку користування
квартирою, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до ордеру №002767 та технічної
документації житлова площа квартири
АДРЕСА_1 становить 29,8 кв.м., загальна
площа - 42,36 кв.м. та складається з двох
суміжних кімнат площею 16,69 кв.м. та 13,12
кв.м., а також кухня - 6,3 кв.м., вбиральня
(поєднана) - 2,65 кв.м., коридор - 3,6 кв.м.

Відповідно до копії особового рахунку
НОМЕР_1 виданого ЖКП
«Азовжитлокомплекс», за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 як
квартиронаймач, ОСОБА_3 - дружина та
ОСОБА_7 - дочка, та з 03 грудня 2013 року
ОСОБА_11 - онук.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 104 ЖК України члени
сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам ст. 63 цього кодексу.
У разі відмовлення членів сім'ї дати
згоду на укладення окремого договору
найму, а також у разі відмови
наймодавця в укладенні такого
договору спір може бути вирішено в
судовому порядку.

Згідно ст.63 ЖК України предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.
Не можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі (частина перша статті 48),
частина кімнати або кімната, зв'язана з
іншою кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення ( кухня, коридор,
комора тощо).

За схемою технічного паспорту квартира
АДРЕСА_1, жилою площею 29,8 кв.м.,
загальною 42,36 кв.м., складається з двох
кімнат, площею 16,69 кв.м. та 13,12 кв.м., а
також кухні, вбиральні (поєднаної),
коридору.

Частка кожного з жильців спірної
квартири становить 9,93 кв.м. жилої та 14,12
кв.м. загальної.

За положеннями п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу
України" № 2 від 12 квітня 1985 р. (з
подальшими змінами та доповненнями) в
силу ст. 104 ЖК України суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.
При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак,
поділ не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов і викличе необхідність
постановки на облік, як такого, що
потребує поліпшення житлових умов.

Як зазначено в листі Верховного Суду
України від 26.05.2001року, виходячи з
правил ст. 63 ЖК України, жиле
приміщення, що виділяється при зміні
договору найму жилого приміщення на
вимогу члена сім'ї наймача (ст. 104 ЖК), не
може бути меншим від рівня середньої
забезпеченості жилою площею в даному
населеному пункті за загальним
розміром, а не за часткою жилої площі,
яка припадає на кожного із членів сім'ї,
що виділяються.

Зважаючи, що квартира АДРЕСА_1
складається тільки з двох суміжних
кімнат площею 16,69 кв.м. та 13,12 кв.м., а
також відсутності згоди відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_5 на виділення йому наряду
із позивачем ОСОБА_1 ізольованої
кімнати площею 13,12 кв.м., суд вважає що
визначення порядку користуванням
спірною квартирою запропоноване
позивачем ОСОБА_1 призведе до
погіршення житлових умов відповідачів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
в частині визначення порядку
користування квартирою слід
відмовити.

Що стосується вимог позивача в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає за необхідне відмовити з
наступних підстав.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, в тому числі, у
душевних стражданнях яких фізична
особа зазнала у зв'язку з пошкодженням
її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Суд, враховуючи мотивацію
спричиненої моральної шкоди позивачем
ОСОБА_1 у змісті їх позову і
обґрунтування в судовому засіданні,
вважає, що відновлення порушеного
права позивача на користування жилим
приміщенням і є тією справедливою
сатисфакцією, отриманою ними внаслідок
судового вирішення справи, у зв'язку з
чим суд відмовляє в задоволенні позову
в частині відшкодування моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
суд стягує з відповідачки ОСОБА_3 на
користь позивача судові витрати, а саме
судовий збір у розмірі 229,40 грн., а також
витрати на правову допомогу у розмірі
600 гривень.

На підставі ст.9 ч.3,4, 65 Житлового
Кодексу України, ст.. 47 Конституції
України, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 213-
215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням,
вселення, визначення порядку
користування житловим приміщенням,
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 квартирою АДРЕСА_1
шляхом вселення його в зазначене жиле
приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати з оплати
судового збору в сумі 229 гривень 40
копійок та витрати на правову допомогу
у розмірі 600 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення а у
разі неприсутності сторін під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя ______________________