АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/ 790/4330/14
Категорія: відшкодування шкоди
Доповідач - Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Київського районного суду
м.Харкова від 19 грудня 2013 року у справі
за позовом Первомайського
міжрайонного прокурора Харківської
області, в інтересах держави в особі
Харківської обласної ради,
Харківськогї обласної організації
Українського товариства мисливців та
рибалок, Харківського обласного
управління лісового та мисливського
господарства до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

25 вересня 2013 року прокурор
звернувсь у суд з позовом , в якому
просив стягнути з ОСОБА_3 на користь
Харківської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок шкоду(далі УТМР), заподіяну
внаслідок незаконного полювання шкоду,
в сумі 40000 грн.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що
09.12.2012 року на території мисливських
угідь Первомайської районної
організації УТМР, біля лісу «Хруслово»
в територіальних межах с. Верхній
Бришкин Первомайського району
Харківської області на підставі
виданої ліцензії на добування кабана
на 09.12.2012 року, здійснювалось
колективне полювання, в тому числі за
участю ОСОБА_3.

Прокурор зазначає, що відповідач,
в порушення ст. ст. 33, 42 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання» здійснив відстріл тварини,
не зазначеної в дозволі, а саме: самки
лося із двома ембріонами, що призвело
до її загибелі та за що він був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 85 КУпАП .

Як на підставу відшкодування
збитків УТМР прокурор посилається на
вимоги ст.. 22 Закону України «Про
мисливське господарство та
полювання», п.4 Указу Президента
України від 13 квітня 2011 року № 458/2011
«Про Положення про Державне агентство
лісових ресурсів України
(Держлісагенство України) та укладений
між Харківським обласним управлінням
лісового та мисливського господарства
та УТМР 20.05.2008 року договір про умови
ведення мисливського господарства
строком до 29.09.2013 року.

Визначаючи розмір збитків
спричинених УТМР, прокурор посилаючись
на ст. 43 Закону України «Про мисливське
господарство та полювання» та наказ
Державного комітету лісового
господарства України від 18.07.2007 року №
332/262,зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 02.08.2007 року № 878/14145,
яким затверджено Такси для обчислення
розміру відшкодування
збитків,завданих внаслідок порушення
законодавства в галузі мисливського
господарства та полювання (крім видів,
занесених до Червоної книги України,
та зазначає, що відповідно до
визначених Такс збитки за незаконно
добутого лосі за одну голову складають
20000 грн., на 50% вартості збитків у
зв»язку зі знаходженням у застреленої
лосиці двох сформованих ембріонів (
а.с.2-7).

В запереченнях на позов відповідач
просив зменшити суму матеріальної
шкоди до 3000 тисяч гривень, врахувавши
стан його здоров»я, застосувавши ч.2 ст.
1193 ЦК України, при цьому зазначив на
невірно визначені прокурором такси
вважаючи що такі Такси встановлені
наказом Міністерства лісового
господарства і Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України від 12
березня 1996 року № 24/32 , крім того як на
підставу заперечень посилавсь на те, що
вбитого лося у нього було вилучено, у
зв»язку з чим просив витребувати у
позивача документи, які підтверджують
вартість реалізованої продукції
отриманої від вбитого ним лося,
посилаючись на п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 10.12.2004 року
№ 17 «Про судову практику у справах про
злочини та інші правопорушення проти
довкілля» яким передбачено, що
розглядаючи справи про злочини проти
довкілля, слід враховувати вартість
реалізованого продукції ( а.с.59-60).

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності прокурора та
сторін.

Рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 19 грудня 2013 року
позовні вимоги прокурора задоволені.
Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь
Харківської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок збитки в сумі 40000 грн. та на
користь держави-судовий збір у сумі 400
грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати вказане рішення суду
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог та на час
розгляду справи зупинити виконавче
провадження щодо стягнення з нього
вказаних збитків.

Доводи апеляційної скарги
обгрунтовує порушенням судом першої
інстанції норм процесуального права, а
саме вимог ст. 10 ЦПК України щодо
змагальності сторін, а також
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права, неповним
з»ясуванням судом обставин, які мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи та
наявним у справі доказам.

Відповідач зазначає, що при
ухваленні рішення суд першої інстанції
не звернув уваги на те, що строк дії
укладеного між Харківським обласним
управлінням лісового та мисливського
господарства та Харківською обласною
організацією Українського товариства
мисливців та рибалок 20.05.2008 року
договору про умови ведення
мисливського господарства закінчився
29.09.2013 року, у зв»язку з чим вважає, що
збитки судом стягнуті на користь
неналежного позивача, а також зазначає
на нез»ясування судом обставин, що
незаконно добута продукція полювання у
нього була вилучена, що підтверджено
протоколом розтину тварин - лосиці від
09.12.2012 року та залишив поза увагою факт
часткового відшкодування збитків за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації м»яса, шкіри, трофеїв дикої
тварини.

Ухвалою суду від 28 травня 2014
року в задоволенні клопотання ОСОБА_3
про зупинення виконавчого провадження,
було відмовлено.

В запереченнях на
апеляційну скаргу, прокурор
посилаючись на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та безпідставність доводів
апеляційної скарги, просить рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу, без задоволення.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з»явились,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора, суд першої інстанції з
посиланням на ст.ст. 42, 43 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання», наказ Державного комітету
лісового господарства України від
18.07.2007 року № 332/262,зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 02.08.2007
року № 878/14145, виходив з доведеності
прокурором вказаних позовних вимог.

При цьому судом першої
інстанції встановлено, підтверджено
наявними у справі доказами та
відповідачем не спростовано, що 09
грудня 2012 року на території
мисливських угідь Первомайської
районної організації УТМР, біля лісу
«Хруслово» в територіальних межах с.
Верхній Бришкин Первомайського району
Харківської області на підставі
виданої ліцензії на добування кабана
на 09.12.2012 року, здійснювалось
колективне полювання, в тому числі за
участю ОСОБА_3 , який не маючи на це
ліцензії здійснив відстріл тварини, не
зазначеної в дозволі, а саме: самки
лося, що призвело до її загибелі.

Згідно до постанови
Первомайського міськрайонного суду
Харківської області від 04 січня 2013
року, яка набрала законної сили,
відповідача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 85 КУпАП України , як полювання без
належного на те дозволу, яке мало місце
09 грудня 2012 року та внаслідок якого
відповідач застрелив самку лося ( а.с
18-а)

В ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь у справі ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

При розтині трупа лосиці, в її матці
було виявлено два сформованих ембріона
(а.с. 10).

Ту обставину, що в застреленій
відповідачем лосиці мається два
сформованих ембріона, було встановлено
також і слідчим при досудовому
розслідуванні кримінальної справи та
відповідно до постанови від 28.01.2013 року
кримінальне провадження за ч.1 ст. 248 КК
України було закрито у зв»язку з
відсутністю складу вказаного
кримінального правопорушення ( а.с.29).

Згідно до вимог ст. 42 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання», порушення законодавства у
галузі мисливського господарства та
полювання тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність.

Цивільно-правова відповідальність
за таке порушення передбачена ст. 43
вказаного Закону України, якою
встановлено, що відшкодування збитків,
завданих унаслідок порушення
законодавства збитків, завданих
унаслідок порушення законодавства у
галузі мисливського господарства та
полювання, здійснюється добровільно
або за рішенням суду відповідно до
законодавства за затвердженими у
встановленому порядку таксами. Такси
для обчислення розміру відшкодування
збитків, завданих унаслідок порушення
законодавства в галузі мисливського
господарства та полювання,
затверджуються центральним органом
виконавчої влади ,що забезпечує
формування державної політики у сфері
лісового та мисливського господарства,
і центральним органом виконавчої
влади, що за забезпечує формування
державної політики у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
за погодженням із центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Такси для обчислення розміру
відшкодування збитків, завданих
унаслідок порушення законодавства в
галузі мисливського господарства та
полювання затверджені наказом
Державного комітету лісового
господарства України від 18.07.2007 року №
332/262, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 02.08.2007 року № 878/14145
(далі Наказ).

Згідно до зазначеного Наказу, такси
для обчислення розміру відшкодування
збитків, завданих унаслідок порушення
законодавства в галузі мисливського
господарства та полювання,
затвердженні відповідно до ст. 43
вказаного Закону України та з метою
посилення боротьби з браконьєрством,
збереження державного мисливського
фонду та встановлюють, що за незаконне
добування або знищення лося розмір
збитку визначаються в 20 000 грн. за одну
особину , а за знищення ембріонів
мисливських звірів - 50% від такси на
відповідний вид звіра (на кожний
ембріон).

Відповідно до розрахунку збитку,
завданого відповідачем зазначеними
діями, проведеного державною
інспекцією з охорони навколишнього
природного середовища у Харківській
області , такий збиток складає 40 000 грн. (
а.с.30).

За таких обставин, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку щодо стягнення з відповідача
на користь УТМР 40 000 грн. збитків,
спричинених ним унаслідок незаконного
добування самки лося.

При цьому судова колегія вважає
безпідставними посилання ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі на п. 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
10.12.2004 року № 17 «Про судову практику у
справах про злочини та інші
правопорушення проти довкілля», як
підставу для зменшення розміру
стягнутих з нього збитків, оскільки
його цивільна відповідальність
встановлена ст. 43 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»,
якою не передбачено зменшення розміру
збитків на суму, яка складає від
реалізації продукції застреленої
тварини.

Суд апеляційної інстанції також
вважає безпідставними доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо
стягнення такої шкоди на користь
неналежного позивача з підстав
закінчення дії укладеного між
Харківським обласним управлінням
лісового та мисливського господарства
та УТМР договору про умови ведення
мисливського господарства від 20.05.2008
року, оскільки завдані ним збитки мали
місце в період дії вказаного договору
та відповідно до умов якого УТМР при
його укладанні , брав на себе
зобов»язання щодо забезпечення
комплексних заходів , спрямованих на
охорону і відтворення мисливських
тварин , дотримання режиму охорони
видів тварин та щомісячного вкладення
коштів на дані цілі ( а.с.20-24).

Інші доводи , викладені ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі вказаних висновків
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319 , 218
ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Київського
районного суду м.Харкова від 19 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :