Справа № 458/679/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року Турківський
районний суд Львівської області в
складі: головуючої, судді Строни Т.Г.,
при секретарі Сисан С.І., розглянувши в
м.Турці заяву ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення,

встановив:

26.05.2014 року до суду із заявою
звернулася ОСОБА_1.

Посилається на те, що 11.05.2012 року
було винесено рішення по справі №
2-104/2012 за її позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу. Цим рішенням позов
про розірвання шлюбу було задоволено
та розірвано шлюб, але не було
розглянуто питання про зміну
дошлюбного прізвища.

Відповідно до ст. 113 СК України
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку із реєстрацією шлюбу, або у
порядку, передбаченому ст. 53 СК України,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне
або залишення на шлюбному прізвищі
залежить виключно від волевиявлення
особи, яка змінила своє дошлюбне
прізвище на шлюбне.

Просить суд ухвалити додаткове
рішення: після розірвання шлюбу
змінити їй прізвище "ОСОБА_1" на
дошлюбне "ОСОБА_1".

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою
заяву підтримала і надала суду
пояснення, аналогічні викладеним у
заяві.

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти
заяви не заперечував.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали цивільної справи №
1325/394/2012/2/1325/104/2012, суд приходить до
висновку, що заява не підлягає до
задоволення, із таких підстав.

Статтею 215 ЦПК України визначено
зміст рішення суду, а саме: що рішення
суду складається з:

1) вступної частини із зазначенням: часу
та місця його ухвалення; найменування
суду, що ухвалив рішення; прізвищ та
ініціалів судді (суддів - при
колегіальному розгляді); прізвища та
ініціалів секретаря судового
засідання; імен (найменувань) сторін та
інших осіб, які брали участь у справі;
предмета позовних вимог;

2) описової частини із зазначенням:
узагальненого викладу позиції
відповідача; пояснень осіб, які беруть
участь у справі; інших доказів,
досліджених судом;

3) мотивувальної частини із
зазначенням: встановлених судом
обставин і визначених відповідно до
них правовідносин; мотивів, з яких суд
вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким; назви, статті, її частини,
абзацу, пункту, підпункту закону, на
підставі якого вирішено справу, а також
процесуального закону, яким суд
керувався;

4) резолютивної частини із зазначенням:
висновку суду про задоволення позову
або відмову в позові повністю чи
частково; висновку суду по суті
позовних вимог; розподілу судових
витрат; строку і порядку набрання
рішенням суду законної сили та його
оскарження.

Згідно зі ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення;

2) суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного
виконання рішення у випадках,
встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про
судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового
рішення може бути подано до закінчення
строку на виконання рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення
після розгляду питання в судовому
засіданні з повідомленням сторін. Їх
присутність не є обов'язковою.

Враховуючи те, що при подачі
позовної заяви ОСОБА_1 по справі №
1325/394/2012/2/1325/104/2012 вимоги про зміну
прізвища не заявлялися, рішення суду
оформлено у відповідності до вимог ЦПК
України, набуло чинності і виконано,
законні підстави для винесення
додаткового рішення на даний час
відсутні.

Окрім цього, суд зазначає, що в
силу ст. 113 СК України особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку із реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання
шлюбу надалі іменуватися цим
прізвищем або відновити своє дошлюбне
прізвище.

Однак, лише частиною 8 статті 235
ЦПК України, якою передбачено порядок
розгляду справ окремого провадження,
зазначено, що при розгляді справи про
розірвання шлюбу у порядку окремого
провадження у рішенні суду про
розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

У розділі третьому "Позовне
провадження" діючого ЦПК України
зазначення у рішенні суду про
розірвання шлюбу, яке ухвалюється у
порядку позовного провадження, такого
права за особою не передбачено.

Враховуючи те, що справа за
позовом ОСОБА_1 розглядалася у порядку
позовного провадження, а також
враховуючи зміст статті 113 СК України, в
якій зазначено, що особа має право
відновити своє дошлюбне прізвище лише
після розірвання шлюбу, який на час
розгляду справи ще не був розірваним,
вимогу позивачки щодо постановлення
додаткового рішення про відновлення
дошлюбного прізвища суд вважає
безпідставною.

Керуючись ст.ст. 208,210,220 ЦПК
України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви про ухвалення
додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 5 днів із
дня її оголошення.

Головуюча -