У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів:
Амеліна В.І., Гончара
В.П.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
приватного підприємства
«ПРОГРЕС-РИЕЛТ», товариства з
обмеженою відповідальністю
«ПРОГРЕСБУД», товариства з обмеженою
відповідальністю «ДОБРОБУД ЛТД» про
визнання майнових прав, визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити дії
та усунення перешкод у користуванні
майном, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «ДОБРОБУД ЛТД» на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 березня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, просив визнати
за ним, як за інвестором, майнові права
на квартири будівельний номер НОМЕР_1,
що розташована на 16-ому поверсі, та
будівельні номери НОМЕР_2, НОМЕР_3, які
розташовані на 17-ому поверсі житлового
будинку № 2 багатоповерхового
житлового комплексу із вбудованими
приміщеннями обслуговування й
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів
після здачі будинку в експлуатацію
передати йому вказані квартири та
документи, які підтверджують здачу в
експлуатацію житлового комплексу;
визнати незаконними дії товариства з
обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУТ
ЛТД» (далі - ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД») щодо
примушування його до укладення
договорів; визнати незаконною
бездіяльність ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» щодо
ненадання інформації та зобов'язати
надати інформацію; заборонити ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» чинити йому перешкоди в
огляді житлового комплексу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
між ним та приватним підприємством
«ПРОГРЕС-РИЕЛТ» (далі - ПП
«ПРОГРЕС-РИЕЛТ») були укладені
договори про інвестування, згідно яких
він придбав майнові права на квартири
№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у
багатоповерховому житловому комплексі
із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1. Згідно умов
вказаних договорів плановий строк
закінчення будівництва і здачі
житлового комплексу в експлуатацію - 4-й
квартал 2007 року. Проте до цього часу
житловий комплекс в експлуатацію не
введено, ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» вимагає від
нього підписати нові договори та
додаткові угоди, згідно яких
розрахункові площі квартир будуть
збільшені, а він зобов'язаний буде
сплатити додаткові кошти, будівництво
та здачу об'єкта в експлуатацію до
кінця 2011 року має здійснити ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» та товариство з
обмеженою відповідальністю «МЕТРОНОМ»
(далі - ТОВ «МЕТРОНОМ»). На усні та
письмові запити до відповідачів він
відповіді не отримав. ТОВ «ДОБРОБУТ
ЛТД» не надало інформації щодо
правових підстав для укладення
додаткових договорів, а лише в усній
формі заявило, що він не отримає у
власність квартири, якщо не підпише
такі договори та не здійснить
додаткову оплату.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 березня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року, позов задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_3 майнове
право на квартири будівельний номер
НОМЕР_1, що розташована на 16-ому поверсі,
та будівельні номери НОМЕР_2,НОМЕР_3, які
розташовані на 17-ому поверсі житлового
будинку № 2 багатоповерхового
житлового комплексу із вбудованими
приміщеннями обслуговування й
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_1. Зобов'язано ТОВ «ДОБРОБУТ
ЛТД», товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОГРЕСБУД», ПП
«ПРОГРЕС-РИЕЛТ» протягом двадцяти
п'яти робочих днів після здачі в
експлуатацію багатоповерхового
житлового комплексу із вбудованими
приміщеннями обслуговування й
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_1, передати ОСОБА_3 квартири
будівельний номер НОМЕР_1, що
розташована на 16-ому поверсі, та
будівельні номери НОМЕР_2, НОМЕР_3, які
розташовані на 17-ому поверсі житлового
будинку № 2 багатоповерхового
житлового комплексу із вбудованими
приміщеннями обслуговування й
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_1, та документи, що підтверджують
здачу в експлуатацію вказаного
багатоповерхового житлового
комплексу. Визнано незаконними дії ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» з примушування ОСОБА_3
до укладення договору купівлі-продажу
майнових прав на новозбудоване майно,
угоди про збільшення розрахункової
площі квартири та проведення
додаткової оплати щодо майнового права
на квартири будівельний номер НОМЕР_1,
що розташована на 16-ому поверсі,
будівельні номери НОМЕР_2, НОМЕР_3, які
розташовані на 17-ому поверсі житлового
будинку № 2 багатоповерхового
житлового комплексу із вбудованими
приміщеннями обслуговування й
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_1. Визнано незаконною
бездіяльність ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» щодо
ненадання відповіді на звернення
ОСОБА_3 про надання інформації від 1
листопада 2011 року. Зобов'язано ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» надати ОСОБА_3
інформацію згідно звернення від 1
листопада 2011 року про те, хто є
замовником та забудовником
багатоповерхового житлового комплексу
із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1? Кому та на підставі
якого рішення було виділено земельну
ділянку під будівництво
багатоповерхового житлового комплексу
із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1? Кому було видано
дозвільну документацію на будівництво
багатоповерхового житлового комплексу
із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1? Яке відношення до
будівництва багатоповерхового
житлового комплексу із вбудованими
приміщеннями обслуговування й
підземним паркінгом за адресою:
АДРЕСА_1, має ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД»?
Заборонено ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» чинити
перешкоди ОСОБА_3 в огляді
багатоповерхового житлового комплексу
із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1, та в огляді квартир
будівельні номери НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3 у житловому будинку № 2
багатоповерхового житлового комплексу
із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ДОБРОБУД ЛТД»
просить скасувати судові рішення у
справі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не
обмежений доводами касаційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
виявлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
не відповідають.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» порушує
майнові права ОСОБА_3; вимоги ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» щодо примушування
позивача укласти договори
купівлі-продажу майнових прав на
новозбудоване майно є незаконними
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України;
незаконними є дії щодо створення
перешкод позивачу в огляді об'єкта
будівництва, оскільки такі дії
позивача є видом контролю за
виконанням замовником будівництва
своїх зобов'язань перед інвестором, що
передбачено умовами інвестиційних
договорів; у порушення ст. 20 Закону
України «Про звернення громадян» ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» не надало відповіді на
звернення ОСОБА_3

Із висновками судів повністю
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном
як особливим об'єктом вважаються річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та
визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» дає визначення
поняття «майнові права», які можуть
оцінюватися, як будь-які права,
пов'язані з майном, відмінні від права
власності, у тому числі права, які є
складовими частинами права власності
(права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права (права на провадження діяльності,
використання природних ресурсів тощо)
та права вимоги (ст. 3 Закону).

Майнове право, яке можна визначити як
«право очікування», є складовою
частиною майна як об'єкта цивільних
прав. Майнове право - це обмежене речове
право, за яким власник цього права
наділений певними, але не всіма правами
власника майна, та яке засвідчує
правомочність його власника отримати
право власності на нерухоме майно чи
інше речове право на відповідне майно в
майбутньому.

Відповідна характеристика майнових
прав викладена, зокрема, у постановах
Верховного Суду України від 15 січня 2013
року (справа № 6-36цс13) та 30 січня
2013 року (справа № 6-168цс12).

Отже, майнове право особи на об'єкт
будівництва (інвестування) має
ґрунтуватися на правовій підставі.

Судами встановлено, що 12 січня 2006 року
між ОСОБА_3 та ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» були
укладені договори про інвестування
№ Г1/ПР-10, № Г1/ПР-11, № Г1/ПР-12,
згідно із якими він придбав майнові
права на квартири, будівельний номер
НОМЕР_1, розрахунковою площею 53,26 кв. м,
що розташована на 16-ому поверсі,
будівельний номер НОМЕР_2,
розрахунковою площею 53,26 кв. м,
будівельний номер НОМЕР_3,
розрахунковою площею 88,20 кв. м, що
розташовані на 17-ому поверсі житлового
будинку № 2 багатоповерхового жилого
комплексу із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно умов указаних договорів ПП
«ПРОГРЕС-РИЕЛТ» отримало право
укладати договори щодо продажу
майнових прав на квартири відповідно
до умов договору № 2/ПР-Гаг5/1 про
інвестування від 19 грудня 2005 року,
укладеного з товариством з обмеженою
відповідальністю «ПРОГРЕСБУД»,
плановий строк закінчення будівництва
і здачі жилого комплексу в
експлуатацію - 4-й квартал 2007 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» (підприємство) та ТОВ
«ПРОГРЕСБУД» (інвестор) 2 листопада 2005
року уклали договір № ГП5/1-НД-ПБ про
інвестування (далі - Договір від 2
листопада 2005 року). Згідно із п. 3 цього
договору підприємство зобов'язується
передати у власність інвестора об'єкт
інвестування, а інвестор
зобов'язується прийняти об'єкт
інвестування і сплатити за нього
підприємству інвестицію (а.с. 169-172, т.1).

Відповідно до п. 2 Договору від 2
листопада 2005 року об'єкт будівництва -
багатоповерховий жилий комплекс із
вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом,
що повинен бути збудований за адресою:
АДРЕСА_1; об'єкт інвестування -
безумовне майнове право на
новозбудоване майно (після здавання
об'єкту будівництва в експлуатацію), що
після державної реєстрації (за
ініціативою інвестора) стає правом
власності інвестора на новозбудоване
майно як на нерухомість. Об'єкт
інвестування може бути предметом
іпотеки (а.с. 169, т.1).

Згідно із п. 6.1 Договору від 2 листопада
2005 року після внесення 100%
інвестиційних внесків та протягом 25
робочих днів після закінчення
будівництва об'єкту будівництва і
здачі його в експлуатацію підприємство
зобов'язується передати інвестору
об'єкт інвестування та документи, що
підтверджують здачу об'єкта
будівництва в експлуатацію, а інвестор
зобов'язується прийняти об'єкт
інвестування та документи за актом
приймання-передачі (а.с.17, т.1).

Із матеріалів справи також вбачається,
що Договором від 18 вересня 2006 року про
внесення змін до Договору № 2/Пр-Гаг5/1
про інвестування від 19 грудня 2005 року,
укладеного між ТОВ «ПРОГРЕСБУД»
(підприємство) та ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ»
(пайовик), останній викладено в новій
редакції (далі - Договір від 18 вересня
2006 року) (а.с. 163-167, т.1).

Згідно із п. 1.1. Договору від 18 вересня
2006 року за своїм правовим змістом цей
Договір є договором купівлі-продажу
майнових прав відповідно до Цивільного
кодексу України.

Пунктом 3 Договору від 18 вересня 2006
року, визначено предмет договору: в
порядку, передбаченому цим Договором,
підприємство зобовязується передати у
власність пайовика пай, а пайовик
зобов'язується прийняти пай і сплатити
підприємству суму договору (а.с. 164, т.1)

Згідно із п. 2 Договору від 18 вересня 2006
року, об'єкт будівництва
-багатоповерховий жилий комплекс із
вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом,
що повинен бути збудований за адресою:
АДРЕСА_1; пай - безумовне майнове право
на новозбудоване майно (після здавання
об'єкту будівництва в експлуатацію), що
після державної реєстрації (за
ініціативою пайовика) стає правом
власності пайовика на новозбудоване
майно як на нерухомість.

Відповідно до п. 8.1. Договору від 18
вересня 2006 року з моменту укладення
договору пайовик має право укладати
договори з третіми особами щодо
продажу (відчуженню) паю або його
частини. Передача паю або його частини
за зазначеними договорами з третіми
особами може бути здійснена не раніше
отримання пайовиком паю у власність на
умовах цього договору.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно із Угодою від 17 квітня 2009 року
про розірвання договору № 2/ПР-Гаг5/1 про
пайову участь у будівництві об'єкта
нерухомого майна від 19 грудня 2005 року
(далі - Угода) указаний договір
вважається розірваним між ТОВ
«ПРОГРЕСБУД» і ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» з 17
квітня 2009 року за згодою сторін (а.с. 168,
т.1).

Відповідно до п. 3 Угоди, у зв'язку з
розірванням Договору № 2/ПР-Гаг5/1
про пайову участь у будівництві
нерухомого майна від 19 грудня 2005 року
ТОВ «ПРОГРЕСБУД» зобов'язане повернути
ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» повну суму пайового
внеску, отриманого від останнього за
договором № 2/ИП-Гаг5/1 про пайову участь
у будівництві об'єкта нерухомого майна
від 7 листопада 2005 року в розмірі 9 156 350
грн, у т.ч. ПДВ 20% - 1 526 058 грн 33 коп. Це
зобов'язання ТОВ «ПРОГРЕСБУД» є
грошовим зобов'язанням.

Згідно із п. 4 Угоди з моменту набрання
чинності цієї Угоди зобов'язання
сторін, що виникли з Договору №
2/ПР-Гаг5/1 про пайову участь у
будівництві об'єкта нерухомого майна
від 19 грудня 2005 року, припиняються, і
сторони не вважають себе пов'язаними
будь-якими правами та обов'язками, що
виникли з Договору № 2/ПР-Гаг5/1 про
пайову участь у будівництві об'єкта
нерухомого майна від 19 грудня 2005 року.

Зазначені вище угоди мають значення
для вирішення спору, але суди їм оцінки
не дали.

Як установлено судами, на час звернення
ОСОБА_3 до суду із позовом житловий
комплекс в експлуатацію не здано.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Визнаючи за ОСОБА_3 майнові права на
квартири та зобов'язуючи відповідачів,
зокрема ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД», передати
позивачу спірні квартири, суд першої
інстанції не звернув уваги на умови
договорів про інвестування, укладені
між ОСОБА_3 та ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ»,
відповідно до п. п. 3, 6.1 яких після
внесення 100 % інвестиційних внесків та
протягом 25 робочих днів після
закінчення будівництва об'єкта
будівництва і здачі його в
експлуатацію підприємство
зобов'язується передати у власність
інвестору об'єкт інвестування та
документи, що підтверджують здачу
об'єкта будівництва в експлуатацію, а
інвестор зобов'язується сплатити
підприємству інвестицію, прийняти
об'єкт інвестування та документи з акта
приймання-передачі.

Суд першої інстанції не з'ясував та не
мотивував, на якій правовій підставі
ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» має передати
позивачу спірні квартири та документи,
ураховуючи, що між позивачем та ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» відсутні договірні
відносини, а договірні відносини між
ТОВ «ПРОГРЕСБУД» та ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ»
розірвано.

Згідно із ст. 216 ЦПК України суд,
ухвалюючи рішення на користь кількох
позивачів або проти кількох
відповідачів, повинен зазначити, в якій
частині рішення стосується кожного з
них, або зазначити, що обов'язок чи
право стягнення є солідарним.

Не можна погодитись із висновками
судів про зобов'язання ТОВ «ДОБРОБУТ
ЛТД», ТОВ «ПРОГРЕСБУД» і ПП
«ПРОГРЕС-РИЕЛТ» після здачі в
експлуатацію багатоповерхового
житлового комплексу із вбудованими
приміщеннями за адресою АДРЕСА_1,
передати ОСОБА_3 квартири будівельні
номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Суди не мотивували і не зазначили,
відповідно до якої норми матеріального
права обов'язок передати квартири
покладено на всіх відповідачів, не
з'ясували, хто із відповідачів
зобов'язаний здати в експлуатацію
будинок та передати ОСОБА_3 квартири, і
чи є такий обов'язок у відповідачів.

Висновок суду першої інстанції про дії
ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» щодо примушування
ОСОБА_3 до укладення договорів
купівлі-продажу майнових прав на
новозбудоване майно є немотивованим,
суд не зазначив, на підставі яких
доказів дійшов такого висновку.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, 15
листопада 2011 року ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД»
надавало відповідь на звернення ОСОБА_3
вх. 453/11 від 15 листопада 2011 року (а.с. 81).

Зобов'язуючи ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» надати
ОСОБА_3 відповідь на його звернення, суд
першої інстанції на вказані обставини
уваги не звернув, не мотивував, на
підставі яких доказів дійшов висновку
про неправомірність оскаржуваних дій
ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД».

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»
роз'яснено, що обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Як убачається із матеріалів справи,
товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОГРЕСБУД»
зазначало, що воно здійснювало продаж
(відчуження) майнових прав на квартири
у житловому будинку № 2
багатоповерхового житлового комплексу
із вбудованими приміщеннями
обслуговування та підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1, на підставі
договору № ГП5/1-ИД-ПБ про інвестування
від 2 листопада 2005 року, укладеного між
ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«ПРОГРЕСБУД», який розірваний згідно
угоди про розірвання від 17 квітня 2009
року, передача майнових прав за
договором не відбувалась. За умовами
договору про інвестування №
2/ПР-Гаг5/1 від 19 грудня 2005 року та
додаткових до нього договорів
товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРОГРЕСБУД»
зобов'язувалося передати у власність
ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» безумовне майнове
право на новозбудоване майно
багатоповерхового житлового комплексу
із вбудованими приміщеннями
обслуговування та підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1, (після здачі
об'єкта інвестування в експлуатацію),
що після державної реєстрації (за
ініціативою ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ») стає
його правом власності на
новозбудоване майно як на нерухомість,
а ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» зобов'язується
його прийняти і сплатити суму договору.
Цей договір із додатковими до нього
договорами розірваний згідно угоди про
розірвання від 17 квітня 2009 року,
передача майнових прав за договором не
відбувалась (а.с. 162-173).

У резолютивній частині рішення,
зобов'язуючи всіх відповідачів вчинити
відповідні дії, суд не встановив, чи
існують договірні відносини між
сторонами, чи є у відповідачів
зобов'язання перед ОСОБА_3 та з якої
правової підстави вони випливають.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

У частині другій статті 16 ЦК України
зазначені способи захисту цивільних
прав та інтересів.

У разі порушення цивільного права у
потерпілої особи виникає право на
застосування конкретного способу
захисту, який залежить від виду
порушення, тобто особа має право
обирати той спосіб захисту, який
відповідає характеру порушення її
права чи інтересу.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову у частині заборони ТОВ
«ДОБРОБУТ ЛТД» чинити ОСОБА_3 перешкоди
в огляді багатоповерхового житлового
комплексу із вбудованими приміщеннями
обслуговування й підземним паркінгом
за адресою: АДРЕСА_1, та в огляді квартир
будівельні номери НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3 у житловому будинку № 2 цього
багатоповерхового житлового
комплексу, суд першої інстанції не
з'ясував, чи відповідає такий спосіб
захисту порушеного права вимогам
цивільного законодавства, з яких
правовідносин виникає зазначений
обов'язок ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» і на
підставі якої норми матеріального
права. Згідно із умовами договору,
укладеного між ПП «ПРОГРЕС-РИЕЛТ» та
ОСОБА_3, не передбачено прав останнього
контролювати будівництво.

У порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд
першої інстанції на викладене уваги не
звернув, не встановив обставини справи,
не дослідив докази у справі в їх
сукупності; не з'ясував: які
правовідносини виникли між сторонами,
чи виник у ТОВ «ДОБРОБУТ ЛТД» обов'язок
передати позивачу спірні квартири і
документи, чи повернуло ТОВ «ДОБРОБУТ
ЛТД» кошти ТОВ «ПРОГРЕСБУД», чи
виникають у ТОВ «ДОБРОБУТ» перед
ОСОБА_3 права й обов'язки щодо об'єктів
інвестування, яка юридична особа на час
розгляду справи в суді є боржником, у
якої юридичної особи перебувають
кошти, внесені ОСОБА_3 на інвестування
квартири, та дійшов передчасного
висновку про задоволення позову
частково.

За змістом ст. ст. 303, 315 ЦПК України
апеляційний суд зобов'язаний надати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги. Недотримання вказаних вимог є
порушенням ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
щодо справедливого судового розгляду у
частині мотивування судового рішення
судом, який має право на дослідження
нових доказів і переоцінку доказів.

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, апеляційний суд

у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК
України належним чином доводи
апеляційної скарги не перевірив, не
спростував їх, не дав належної оцінки
доказам у справі в їх сукупності.

Оскільки допущені судами першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції відповідно до
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУД
ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 березня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
6 листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

А.С.Олійник

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

І.К. Парінова

В.О. Савченко