У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

30 квітня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним, визнання права на
спадкування частини квартири, за
касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою
його представником ОСОБА_3, на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 5 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 4 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2, посвідчений 11 серпня 2009
року та визнати за ним право на
спадкування Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати
ОСОБА_4 Після подання до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини
він дізнався про те, що 11 серпня 2009 року
його мати склала заповіт, згідно з яким
все належне їй майно вона заповідала
його сестрі, ОСОБА_2 Вважав, що заповіт
складено у період загострення хвороби
матері, під впливом відповідачки,
оскільки мати хворіла онкологічним
захворюванням, перебувала на
постійному обстеженні у лікарів, у тому
числі у невропатолога та психіатра.
Ураховуючи те, що волевиявлення матері
при складанні заповіту не було вільним,
оскільки вона не могла давати оцінку
своїм діям та керувати ними, просив
визнати заповіт, складений нею,
недійсним на підставі ст. 1257 ЦК України.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 5 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 4 лютого 2014 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1
- ОСОБА_3, просить скасувати оскаржувані
судові рішення та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, дослідивши докази в
справі й давши їм належну правову
оцінку, обґрунтовано виходив з того, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що в момент складання заповіту
ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій
та не могла керувати ними.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду першої та
апеляційної інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану його
представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 5 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 4 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко