У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І.,
Завгородньої І.М.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
гаражно-будівельного кооперативу
«Дачний», третя особа - голова
правління гаражно-будівельного
кооперативу «Дачний» - Мовлянов Микола
Алімжанович, про поновлення на роботі,
стягнення коштів за час вимушеного
прогулу, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 28 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просила поновити її на роботі
касиром в ГБК «Дачний» та стягнути з
відповідача на її користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
25.06.2013 року до дня поновлення на роботі.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
вона з 17.04.2006 року працювала
приймальником-комірником в ГБК
«Дачний». Наказом від 01.09.2010 року її
було тимчасово переведено на посаду
касира підприємства терміном на 1
місяць, а пізніше ці трудові стосунки
перейшли на постійну основу. Наказом
від 24.06.2013 року, вона була звільнена з
займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України,
у зв'язку з скороченням штату. Вважає
дане звільнення незаконним,
посилаючись на ст.42 КЗпП України, яка
передбачає, що за скороченості
численності чи штату працівників
переважне право на залишенні на роботі
надається працівникам із більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва
від 17 квітня 2014 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на порушення норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судове
рішення, оскільки воно законне та
обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Ю.Г.Іваненко

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня