Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2331/14
Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„03" червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Каракуші К.В., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про
визнання права власності на частину
земельної ділянки та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою шляхом зобов'язання знесення
самовільно збудованого нерухомого
майна, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_5. звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3., третя особа:
ОСОБА_4., про визнання права власності
на частину земельної ділянки.

У позові зазначала, що 22
листопада 2010 року вона уклала з ОСОБА_4.
попередній нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу за 22000 доларів
США земельної ділянки площею 0,0192 га , з
цільовим призначенням - для ведення
садівництва, яка знаходиться на
території Розумівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області.

На підтвердження дійсних намірів
щодо наступного укладання основного
договору вона сплатила ОСОБА_4. суму в
розмірі 39 688 грн. 00 коп., що на той час
було еквівалентно 5 000,00 доларів США.

ОСОБА_4. при укладання
попереднього договору купівлі-продажу
діяв в інтересах ОСОБА_6., про що
свідчить нотаріальна довіреність від 11
листопада 2010 року.

Таким чином, попередній договір
купівлі-продажу земельної ділянки був
укладений з ОСОБА_4., який діяв від імені
ОСОБА_6., - єдиного спадкоємця першої
черги після померлих батьків ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

Згідно умов попереднього
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, сторони домовились, що
основний договір посвідчується 30 січня
2011 року у приватного нотаріуса
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_9

Між тим, в призначений час для
укладання основного договору
купівлі-продажу земельної ділянки
ОСОБА_6 не з'явився, а в подальшому,
ухилившись від укладання основного
договору в зазначений термін, не
повернув сплачену йому згідно договору
суму.

Згодом їй стало відомо, що
рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11.07.2011 року по справі за
позовом ОСОБА_3. до ОСОБА_6. останній був
усунутий від спадкування за законом
після смерті його матері ОСОБА_7, яка
була власником земельної ділянки
площею 0,0192 га в порядку спадкування
після смерті чоловіка ОСОБА_8,
якому ділянка належала на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ЗП №000007,
виданого Розумівською сільською радою
06.03.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Заочним рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2013
року з ОСОБА_6 - дочки померлого ОСОБА_6,.
на її користь було стягнуто 79 376 грн. 00
коп. - суму, сплачену за попереднім
договіром купівлі-продажу.

Зазначає, що після укладання
попереднього договору купівлі-продажу
земельної ділянки, за згодою ОСОБА_6.
восени 2011 року нею були проведені
будівельні роботи на ділянці та
використані будівельні матеріали
вартістю 90 915 грн.

Посилаючись на те, що відповідач
ОСОБА_3, ставши, як спадкоємець другої
черги, власником спірної земельної
ділянки за рішенням суду, за проведені
нею на земельній ділянці будівельні
роботи, які проводилися за згодою
ОСОБА_6. що до того, як ОСОБА_3 стала
власником спірної земельної ділянки,
не розрахувалась та вточнивши у
березні 2013 року позов, просила суд
визнати за нею право власності на 1 / 2
частину земельної ділянки АДРЕСА_1, що
знаходиться на території Розумівської
сільської ради Запорізького району
Запорізької області, з тих підстав, що
відповідно до висновку Головного
управління Держземагенства у
Запорізькій області від 05.02.2014 року
вартість спірної земельної ділянки
складає 112873 гр., а вартість
витрачених нею коштів на спорудження
на цій ділянці об'єктів нерухомості
становить 90 915 грн., що значно перевищує
вартість самої ділянки, та стягнути
судові витрати.

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась
до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою шляхом зобов'язання
знесення самовільно збудованого
нерухомого майна, в якому зазначала, що
вона є власником земельної ділянки
АДРЕСА_1 загальною площею 0,0912 га, яка
розташована на території Розумівської
сільської ради Запорізького району
Запорізької області, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
від 24.12.2012 року.

У 2011 році ОСОБА_1 самовільно
зайняла вказану земельну ділянку та
без будь-яких дозволів розпочала на ній
будівництво причалу з підвалом для
зберігання плавзасобів.

Посилаючись на те, що відповідач
порушує її право власності на земельну
ділянку, оскільки чинить перешкоди в її
користуванні, просила суд зобов'язати
ОСОБА_1 звільнити та привести до
первинного стану земельну ділянку
АДРЕСА_1, загальною площею 0,0912 га, яка
розташована на території Розумівської
сільської ради Запорізького району
Запорізької області, шляхом знесення
новозбудованого причалу з підвалом для
зберігання плавзасобів та стягнути
судові витрати по справі.

Ухвалою Запорізького районного
суду Запорізької області від 22 січня 2014
року зустрічну позову заяву ОСОБА_3.
було прийнято до спільного розгляду з
позовом ОСОБА_1

Рішенням Запорізького районного
суду Запорізької області від 03 квітня
2014 року у задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3.
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити
земельну ділянку АДРЕСА_1, загальною
площею 0,0912 га, шляхом знесення
самовільно збудованого причалу з
підвалом для зберігання плавзасобів.

Стягнуто з ОСОБА_1 не користь
ОСОБА_3 витрати по сплаті судового
збору в сумі 250 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в
особі представника ОСОБА_2.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити ї
позов, а у задоволенні зустрічного
позову відмовити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 та задовольняючи
зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив із відсутності
правових підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 та з доведеності факту
порушення нею прав ОСОБА_3., як власника
земельної ділянки.

Висновки суду є достатньо
мотивованими, підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами
та погоджуються з вимогами норм
матеріального права.

Згідно положень ст. 373 ЦК України право
власності на землю гарантується
Конституцією України.

Право власності на землю (земельну
ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.

Власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЗК України
громадяни та юридичні особи України, а
також територіальні громади та держава
мають право набувати у власність
земельні ділянки на підставі міни,
ренти, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Згідно ч.ч.3,4 ст. 132 ЗК України(в редакції
на день укладання попереднього
договору купівлі-продажу) додатком до
угоди, за якою здійснюється відчуження
земельної ділянки приватної власності,
є державний акт на право власності на
земельну ділянку, що відчужується (або
відчужувалась).

Угоди про перехід права власності на
земельну ділянку підлягають
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Між тим, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6
в особі представника ОСОБА_4.
попередній договір від 22.11.2010 року
державну реєстрацію не проходив.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оформленого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_10 02 липня
2012 року, ОСОБА_3. 24 грудня 2012 року був
виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0192га, розташовану на території
Розумівської сільської ради
Запорізького району, для ведення
садівництва (а.с.42-44).

За змістом ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає права, свободи та
інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні і
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

За змістом даної норми закону право на
задоволення позову у справі має особа,
яка не може в повній мірі реалізувати
свої порушені, невизнані або оспорені
права. Не може бути задоволено позов
особи про захист прав, яких вона не має.

В обґрунтування позову про визнання
права власності на 1 / 2 частину належної
ОСОБА_3. земельної ділянки, ОСОБА_1
посилалася на укладений 22 листопада 2010
року із ОСОБА_4., як представником
ОСОБА_6., попередній договір
купівлі-продажу зазначеної ділянки,
мотивуючи свої вимоги тим, що хоча на
час укладання цього договору право
власності на його предмет за ОСОБА_6
оформлено не було, однак зазначене
право в силу ст. 1216 ЦК України існувало
у ОСОБА_6. з моменту смерті матері
ОСОБА_7, а в судовому порядку вказаного
права він позбавлений ще не був. З цих
підстав вважає, зведення будівлі на
спірній ділянці з використанням
будівельних матеріалів на суму 90915 гр.
відбувалося за згодою власника
ділянки, а тому не являлося самочинним,
не заперечуючи при цьому, що проект
будівництва не розроблявся і дозволи
на його проведення нею не отримувались.

Дослідивши названі доводи та надавши
всебічну оцінку наданим по справі
доказам, суд дійшов правомірного
висновку, що вказані обставини не є
юридичними фактами, з якими закон
пов"язує виникнення у особи чи перехід
до неї права власності на земельну
ділянку.

Задовольняючи зустрічний позов
ОСОБА_3., суд правильно виходив з того,
що остання є власником земельної
ділянки площею 0,0192га, розташованої на
території Розумівської сільської ради
Запорізького району, для ведення
садівництва, а відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Зведення ОСОБА_1 самочинної будівлі у
вигляді причалу з підвалом для
зберігання плавзасобів на земельній
ділянці, право власності на яку
належить ОСОБА_3., суд правильно
розцінив, як створення відповідачем за
зустрічним позовом перешкод в
реалізації власником ділянки ОСОБА_3
права на використання землі за
цільовим призначенням.

Висновки суду про правомірність вимог
ОСОБА_3., яка не погоджується із
знаходженням на її ділянці зведеної
ОСОБА_1 будівлі, є обгрунтованими,
враховуючи, що відповідно до положень
ч.5 ст. 376 ЦК України, якщо власник
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка
здійснила(здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила(здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Ті докази та обставини, на які ОСОБА_1 в
особі представника ОСОБА_2. посилається
в апеляційній скарзі, були предметом
дослідження суду першої інстанції та
додаткового правового аналдзу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Фактично доводи зводяться до іншої
оцінки обставин справи та доказів, які
відрізняються від зробленої судом
першої інстанції, і підстав для
скасування судового рішення не
містять.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 03 квітня 2014
року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: