У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ПАТ
«Укрсиббанк» на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 09 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» в особі філії -
Універсального відділення №36 про
відновлення становища, яке існувало до
порушення шляхом вчинення певних дій ,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ПАТ «Укрсиббанк» в
особі філії - Універсального
відділення №36 про відновлення
становища, яке існувало до порушення
шляхом вчинення певних дій.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
09 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «Укрсиббанк», у даний час
перейменованим на Публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк», в особі
відділення №36, укладено договір про
надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до п.п. 1.3.1. п.1.3. Кредитного
договору процентна ставка за
використання кредитних коштів
встановлена у розмірі 8,99% річних.
Згідно з підпунктом «а» п.9.2. Кредитного
договору Відповідач може змінити
розмір процентної ставки у сторону
збільшення у разі порушення Позивачкою
кредитної дисципліни (тобто,
неналежного виконання умов цього
Договору та/або умов договорів, за яким
надано забезпечення виконання
Позивачки за цим Договором). Листом від
09.06.08 №46588ДР відповідач повідомив
позивачку, що у зв'язку з порушенням
останньою кредитної дисципліни, а саме
допущенням нею випадків порушення
строків погашення кредиту, Відповідач
з 01 липня 2008 року збільшує проценту
ставку за користування кредитними
коштами за Кредитним договором на два
проценти.

21 серпня 2013 року представник Позивачки
звернувся до Відповідача з
адвокатським запитом №69, у якому
просив повідомити, коли саме, на думку
Відповідача, у період з 09.11.06 (дня
укладення Кредитного договору) до 09.06.08
(дня прийняття рішення про підвищення
розміру процентної ставки) мало місце
допущення Позивачкою випадків
порушення строків погашення кредиту,
зазначивши конкретні факти і дати
таких порушень, а також коли і які
конкретно суми не були вчасно сплачені
Позивачкою у відповідності до умов
Кредитного договору за цей період.
Однак Відповідач не надав належної
відповіді на такий запит, у зв'язку з
чим Позивачка в особі свого
представника звернулася до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області з заявою від
11.09.13 про розкриття банком інформації,
що містить банківську таємницю.
Рішенням вказаного суду від 25.09.13 у
цивільній справі №308/15764/13-ц, яке набуло
законної сили, заяву Позивачки
задоволено. Зобов'язано Відповідача в
особі Універсального відділення №36
розкрити Позивачці в особі її
представника інформацію, що містить
банківську таємницю, яку запитував цей
представник. На примусове виконання
вказаного судового рішення, Відповідач
листом від 28.01.13 №371 надав необхідну
інформацію, у тому числі про дати і суми
прострочених платежів по Кредитному
договору, які, на його думку, були
допущені Позивачкою в період з 09.11.06 по
09.06.08, сформувавши таку інформацію у
документі під назвою «Історія
прострочек по договору №0 з 09.11.2006
по 09.06.2008 року».

Згідно з наданими інформацією та
документом, у період з дня укладення
Кредитного договору до прийняття
Відповідачем рішення про збільшення
процентної ставки за ним, мало місце
п'ять випадків прострочення Позивачкою
платежів а саме: строк оплати чергового
платежу - 11.12.06, сплачений Позивачкою
27.12.06; строк оплати чергового платежу -
12.03.07, сплачений Позивачкою 15.03.07; строк
ошіати чергового платежу - 10.04.07,
сплачений Позивачкою 26.04.07; строк
оплати чергового платежу - 10.09.07,
сплачений Позивачкою 10.10.07; строк
оплати чергового платежу - 10.12.07,
сплачений Позивачкою 21.12.07. Проте
наведені відповідачем дати сплати
позивачкою чергових платежів не
відповідають дійсним обставинам
справи.

У зв'язку з чим позивач просила суд
зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк» здійснити
перерахунок розміру процентів за
користування ОСОБА_1 кредитними
коштами за договором про надання
споживчого кредиту від 09.11.06 №0,
виходячи з процентної ставки 8,99% річних
та зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк» визначити
суму надмірно сплачених ОСОБА_1
процентів за неправомірно підвищеною
процентною ставкою та зарахувати цю
суми у погашення тіла кредиту з часу
внесення ОСОБА_1 на рахунок даного
Товариства відповідної частини
надлишково сплачених коштів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 09 квітня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено. Зобов'язано Публічне
акціонерне товариство «Укрсиббанк»
здійснити перерахунок розміру
процентів за користування ОСОБА_1
кредитними коштами за договором про
надання споживчого кредиту від 09.11.06
№0, виходячи з процентної ставки
8,99% річних. Зобов'язано Публічне
акціонерне товариство «Укрсиббанк»
визначити суму надмірно сплачених
ОСОБА_1 процентів за неправомірно
підвищеною процентною ставкою та
зарахувати цю суми у погашення тіла
кредиту з часу внесення ОСОБА_1 на
рахунок даного Товариства відповідної
частини надлишково сплачених коштів.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсиббанк»
ставить питання про скасування даного
рішення та ухвалення нового про
зобов'язання ПАТ «Укрсиббанк»
здійснити перерахунок розміру
процентів за користування кредитними
коштами виходячи з процентної ставки
8,99% річних та зобов'язання визначити
суму надмірно сплачених процентів та
зарахувати у погашення кредитного
договору згідно черговості погашення
згідно умов договору, посилаючись на
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, згідно договору про
надання споживчого кредиту №0 від
09 листопада 2006 року встановлено, що
такий був укладений між ОСОБА_1 та
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «Укрсиббанк», у даний час
перейменованим на Публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк», в особі
відділення №36.

Відповідно до п.п. 1.3.1. п.1.3. Кредитного
договору процентна ставка за
використання кредитних коштів
встановлена у розмірі 8,99% річних.

Згідно з підпунктом «а» п.9.2. Кредитного
договору Відповідач може змінити
розмір процентної ставки у сторону
збільшення у разі порушення Позивачкою
кредитної дисципліни (тобто,
неналежного виконання умов цього
Договору та/або умов договорів, за яким
надано забезпечення виконання
Позивачки за цим Договором).

Відповідно до наявного в матеріалах
справи адвокатського запиту №69, 21
серпня 2013 року представник позивача
звернувся до відповідача та просив
повідомити, коли саме, у період з 09.11.06 р.
(дня укладення Кредитного договору) до
09.06.08 р. (дня прийняття рішення про
підвищення розміру процентної ставки)
мало місце допущення Позивачем
випадків порушення строків погашення
кредиту, зазначивши конкретні факти і
дати таких порушень, а також коли і які
конкретно суми не були вчасно сплачені
Позивачкою у відповідності до умов
Кредитного договору за цей період.

Згідно рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 25.09.13 р. у
цивільній справі №308/15764/13-ц, яке набуло
законної сили, заяву позивачки
задоволено. Зобов'язано відповідача в
особі Універсального відділення №36
розкрити позивачці в особі її
представника інформацію, що містить
банківську таємницю, яку запитував
представник позивача.

Згідно листа від 28.01.13 №371 відповідач
надав необхідну інформацію, у тому
числі про дати і суми прострочених
платежів по Кредитному договору, які,
на його думку, були допущені позивачкою
в період з 09.11.06 по 09.06.08, сформувавши
таку інформацію у документі під назвою
«Історія прострочек по договору
№0 з 09.11.2006 р. по 09.06.2008 року».

Згідно з наданими інформацією та
документом, у період з дня укладення
Кредитного договору до прийняття
відповідачем рішення про збільшення
процентної ставки за ним, мало місце
п'ять випадків прострочення позивачкою
платежів а саме:

1) строк оплати чергового платежу -
11.12.06, сплачений позивачкою 27.12.06:

2) строк оплати чергового платежу -
12.03.07, сплачений позивачкою 15.03.07;

3) строк оплати чергового платежу -
10.04.07, сплачений позивачкою 26.04.07,

4) строк оплати чергового платежу -
10.09.07, сплачений позивачкою 10.10.07;

5) строк оплати чергового платежу -
10.12.07, сплачений позивачкою 21.12.07.

Крім того, згідно наявних у справі
банківським квитанціям від 06.12.2006 р.;
04.01.2007 р.; 07.02.2007 р.; 07.03.2007 р.; 06.04.2007 р.;
26.04.2007 р.; 08.05.2007 р.; 08.06.2007 р.; 09.07.2007 р.;
10.08.2007 р.; 07.09.2007 р.; 09.10.2007 р.; 09.11.2007 р.;
07.12.2007 р. не встановлено жодного
порушення як цього зазначає відповідач
у листі від 28.01.13 №371.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно і правильно встановив обставини
справи і дійшов вірного висновку, що
вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
розміру процентів за користування
кредитними коштами за кредитним
договором, виходячи з процентної
ставки 8,99% річних та визначення суми
надмірно сплачених позивачем
процентів за неправомірно підвищеною
процентною ставкою та зарахування цієї
суми у дострокове погашення тіла
кредиту з часу внесення позивачем на
рахунок відповідача відповідної
частини надлишково сплачених коштів є
законними та правомірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України,
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права та є підставою
для відхилення апеляційної скарги і
залишення його без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України,
Судова палата у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Укрсиббанк» -
відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 09 квітня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді