Номер провадження: 22-ц/785/5962/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю
служби у справах дітей Іванівської
районної державної адміністрації
Одеської області, третіх осіб: ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про поновлення батьківських
прав за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на
рішення Іванівського районного суду
Одеської області від 31 березня 2014 року,

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4 в якому
просив поновити його батьківські права
відносно його малолітньої доньки -
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилався на те, що він з червня
2005 року перебував у шлюбі з ОСОБА_10, в
період шлюбу народилася дитина, донька
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2. 07 серпня 2008 року
шлюб розірвано.

11 листопада 2010 року заочним рішенням
Іванівського районного суду позивач
позбавлений батьківських прав щодо
своєї дитини - ОСОБА_9. Позивач
оскаржував дане заочне рішення, однак
рішення першої інстанції про
позбавлення батьківських прав
вступило в законну силу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 колишня дружина позивача
ОСОБА_10 померла. Дочка позивача - ОСОБА_9
на даний час проживає з відповідачами.

Серед підстав позбавлення
батьківських прав позивача в рішенні
суду зазначено, що позивач не виконує
та ухиляється від виконання обов'язків
по вихованню дитини. Позивач не був
згодний з даним рішенням, оскільки він
та його сім'я навіть після розірвання
шлюбу допомагали колишній дружині
позивача виховувати дівчинку,
допомагали матеріально, та брали
активну участь у житті дитини. Також
дитина деякий час проживала з батьками
позивача у м. Кілія та відвідувала
ясла-садок по місцю проживання своїх
бабусі та дідуся. Також дитина позивача
та колишня дружина проживали та були
зареєстровані по місцю проживання
сестри позивача - ОСОБА_11.

В позивача є підстави побоюватись про
безпеку життя і здоров'я своєї дитини,
оскільки, проти батька колишньої
дружини - ОСОБА_4., матері дружини -
ОСОБА_8, сестри дружини - ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 відкрито кримінальне
провадження за заявою ОСОБА_14 (вдівця
після ОСОБА_10) про те, що 24 травня 2013
року вищезазначені особи нанесли тяжкі
тілесні ушкодження ОСОБА_14 шляхом
відкриття вогню з вогнепальної зброї
по ньому. Так, громадяни - ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_12, в яких перебуває зараз
дитина, нещадні та жорстокі люди, які,
не боячись покарання, мав не застрелили
беззахисну людину серед білого дня,
який утримував та доглядав за тяжко
хворою дружиною (їх дочкою). Тому
зволікання з вирішенням цього питання
в прямому сенсі може загрожувати життю
та здоров'ю малолітньої дитини - дитини
позивача.

ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1, в квартирі
НОМЕР_1 разом зі своїми батьками -
ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Квартира в якій
проживає позивач, придатна для
нормального сімейного життя, в ній
добре обладнані кухня та ванна кімната,
для дівчинки є окрема кімната, в якій
вона і жила раніше. В кімнаті є все
необхідне для повноцінного навчання та
відпочинку, кімната повністю
меблевована. Це також підтверджується
відповідними матеріалами, що
подаватися суду в процесі про
позбавлення батьківських прав
позивача, наприклад актом депутата
Кілійської міської ради від 10
листопада 2010 року та характеристикою
депутата Кілійської міської ради від 10
листопада 2010 року. Родина ОСОБА_2 бажає
щоб ОСОБА_9 - дочка позивача проживала
разом з ними, оскільки вони можуть
забезпечити умови її життя на
належному рівні, а також забезпечити
нормальний духовний та моральний
розвиток дитини, на відміну від
відповідачів відносно яких, на даний
час іде слідство по кримінальній
справі.

Позивач, ніколи не перебував на обліку
в наркологічному диспансері та
психоневрологічному диспансері, та
ніколи не притягався до кримінальної
відповідальності. По місцю свого
проживання характеризується
позитивно, є доброю, чесною та
працьовитою людиною. Завжди прагнув до
спілкування з дитиною. Навіть коли мати
дитини забороняла позивачу бачитися та
спілкуватися з дівчинкою, ОСОБА_14
будучи чоловіком ОСОБА_10 в сім'ї, яких
проживала ОСОБА_9, наполягав на тому,
щоб ОСОБА_10 не розлучала її з рідним
батьком. Не зважаючи на ці обставини,
ОСОБА_2 завжди був обізнаний про те, які
інтереси має його донька, як вона
навчається. Позивач в 2011 році відкрив
накопичувальний рахунок на ім'я доньки
в ПАТ КБ «Приватбанк», та щомісячно
перераховує кошти на нього. Рахунок
відкритий з метою накопичування
коштів, якими тільки донька має право
розпорядитися, досягнувши повноліття.

Позивач зазначав, що любить свою
дитину, бажає піклуватися про неї,
забезпечувати умови її життя та
особисто виховувати її. Дівчинка після
смерті матері вочевидь потребує
спілкування з рідним батьком, проте
позивач не може повноцінно здійснювати
свої батьківські права і тому
звертається до суду.

Відповідачі та їх представник
заперечували проти позову.

Представник служби у справах дітей
Іванівської районної державної
адміністрації Одеської області вважав,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню та надала до суду висновок.

Третя особа ОСОБА_5 вважала, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Іванівського районного
суду Одеської області від 31 березня 2014
року позов задоволений. Поновлено
батьківські права позивача, відносно
його малолітньої доньки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони, що
з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції посилався на те, що позивач
проживав з дружиною в м. Одеса, мав
певну залежність від гри в автомати, що
стало підставою подальшого розлучення
з дружиною та позбавлення його
батьківських прав. На час позбавлення
його батьківських прав та на
теперішній час такої залежності в
нього не має. Позивач неодноразово
висловлював турботу про дочку, бажав
спілкуватись з нею та брати участь в її
вихованні, зустрічався з дочкою, але за
наполяганням колишньої дружини ОСОБА_10
представився дядьком, щоб не
травмувати дитину, оскільки ОСОБА_10
проживала з іншим чоловіком, якого
дитина називала батьком. Позивач має
роботу, місце постійного проживання, не
перебуває на обліку в нарколога чи
психіатра, намагався зустрітися з
дитиною, однак був позбавлений
можливості спілкуватися з нею та брати
участь у її вихованні й утриманні через
перешкоди, які чинила колишня дружина
ОСОБА_10 з якою в них склались неприязні
стосунки. Не мав можливості виконувати
свої батьківські обов'язки з
незалежних від нього причин, через
поведінку відповідачів, які
намагаються усунути його від участі у
вихованні дитини. Любить дитину та
ніколи від неї не відмовлявся, заходи
реагування в органи міліції до нього не
застосовувались, не викликався на
засідання служби у справах дітей з
питань неналежного виховання дитини.
Намірів вчиняти дії щодо місця її
проживання без урахування інтересів
дитини не має.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 померла, а після
смерті матері дитина залишилася
проживати разом з відповідачами.

Розпорядженням голови Іванівської
районної державної адміністрації
Одеської області від 22 серпня 2013 року №
236/А-2013 «Про призначення опіки над
дитиною, позбавленого батьківського
піклування, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2»
ОСОБА_4 призначений опікуном ОСОБА_9

Відповідно до висновку від 23 жовтня 2013
року № 613/В «Про доцільність поновлення
батьківських прав та визначення місця
проживання малолітньої дитини ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з її батьком ОСОБА_2»
(далі - висновок від 23 жовтня 2013 року)
комісія з питань захисту прав дитини
Іванівської районної державної
адміністрації Одеської області вважає
за недоцільне поновлення позивачу
батьківських прав відносно ОСОБА_9

За свідоцтвом про право особистої
власності на житло від 08 вересня 1999
року № 698 позивачу на праві сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1.

З довідки про склад сім'ї № 485
вбачається, що позивач проживає разом
зі своїми батьками.

Відповідно до висновку в акті
обстеження житлово-побутових умов від
15 листопада 2013 року позивач вжив
заходів щодо поновлення в батьківських
правах, має бажання та можливість
утримувати та виховувати дитину.

За довідкою від 16 липня 2013 року № 2104
позивач працює на посаді старшого
помічника капітана в ПАТ «Українське
Дунайське пароплавство».

З копій медичних довідок №494, 410 від 25
липня 2013 року вбачається, що позивач не
перебуває на психіатричному та
наркологічному обліку в Кілійській
ЦРЛ.

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо позбавлення чи поновлення
батьківських прав орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору.

Згідно із ч.6 ст.19 СК України суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 151 СК України
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини.

За ч.1, 2, 3 ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини. мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.1 ст.165 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

З ч.1, 2, 4, 5 ст.169 СК України вбачається що
мати, батько, позбавлені батьківських
прав, мають право на звернення до суду з
позовом про поновлення батьківських
прав. Поновлення батьківських прав
неможливе, якщо дитина була усиновлена
і усиновлення не скасоване або не
визнане недійсним судом. Суд перевіряє,
наскільки змінилася поведінка особи,
позбавленої батьківських прав, та
обставини, що були підставою для
позбавлення батьківських прав, і
постановляє рішення відповідно до
інтересів дитини. При вирішенні справи
про поновлення батьківських прав
одного з батьків суд бере до уваги
думку другого з батьків, інших осіб, з
ким проживає дитина.

В заочному рішення від 11 листопада 2010
року суд конкретно не зазначив
обставин в чому полягало не виконання
та ухилення від виконання обов'язків по
вихованню дитини з боку позивача, які
стали підставою для позбавлення його
батьківських прав.

За цих причин суд першої інстанції
оцінив поведінку позивача до
позбавлення його батьківських прав та
встановив обставини, що ймовірно були
підставою для позбавлення
батьківських прав та перевірив
наскільки змінилася його поведінка
виходячи з можливих підстав
позбавлення батьківських прав,
передбачених статтею 164 СК України.

Оцінюючи поведінку позивача, суд
першої інстанції зазначив, що судом не
встановлено наявності беззаперечних
доказів винної поведінки та свідомого
нехтування позивачем своїми
обов'язками, які б свідчили про умисне
ухиляння ним від виховання доньки, і як
наслідок неможливості поновлення його
батьківських прав.

Подальше застосування до позивача
такого крайнього заходу у вигляді
позбавлення батьківських прав не є
доцільним, так як підстав передбачених
статтею 164 СК України встановлено не
було.

За таких обставин суд першої інстанції
вважав, що позивач підлягає поновленню
в батьківських правах стосовно дитини.

Суд першої інстанції вважав, що
висновок органу опіки та піклування
від 23 жовтня 2013 року (а.с. 67) про
недоцільність поновлення батьківських
права позивача, не є належним, так як не
містить будь-яких обґрунтувань щодо
обставин за яких служба прийшла до
такого висновку, зроблений без
спілкування з позивачем. Службою
питання первинних підстав позбавлення
позивача батьківських прав, та
обставини щодо зміни його поведінки
взагалі не розглядалось, оскільки
представник служби такі відомості
повідомити не змогла.

За змістом абз. 2, 3 п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» органами опіки та
піклування є державні адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчі органи міських
чи районних у містах, сільських,
селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12
Закону № 2342-IV «Про забезпечення
організаційно-правових умов
соціального захисту дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування» на служби у справах дітей
покладається безпосереднє ведення
справ та координація діяльності
стосовно дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування.
Висновок органу опіки та піклування
оформляється на бланку державних
адміністрацій районів, районів міст
Києва і Севастополя, виконавчих
органів міських чи районних у містах,
сільських, селищних рад, підписується
головою (заступником голови) та
скріплюється печаткою.

Висновок від 23 жовтня 2013 року указаним
вимогам не відповідає, оскільки
оформлений на бланку зазначеної служби
у справах дітей, підписаний виконуючим
обов'язки начальника цієї служби та
скріплений печаткою тієї ж служби, а не
Іванівської районної державної
адміністрації Одеської області.

З зазначеними висновками суду першої
інстанції колегія не погоджується.

Зазначення судом першої інстанції у
рішенні, що позивач відповідно до
довідки №2104 від 16 липня 2013 року працює
на посаді старшого помічника капітана
в ПАТ «Українське Дунайське
пароплавство» (а.с. 51) є помилковим,
оскільки в зазначеній довідці
зазначено, що на посаді старшого
помічника капітана в ПАТ «Українське
Дунайське пароплавство» працює ОСОБА_6
який є батьком позивача.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення
31 березня 2014 року посилався на те, що
позивач на час ухвалення рішення
проживає разом зі своїми батьками у м.
Кілія, Одеської області та за місцем
проживання має можливість утримувати
та виховувати дитину, однак зазначені
обставини не відповідають фактичним
обставинам справи.

Частиною 4 статті 169 СК України
визначено, що при розгляді справи про
поновлення батьківських прав, суд
перевіряє, наскільки змінилася
поведінка особи, позбавленої
батьківських прав, та обставини, що
були підставою для позбавлення
батьківських прав, і постановляє
рішення відповідно до інтересів
дитини.

Позивач при розгляді справи в суді
апеляційної інстанції пояснив, що він з
грудня 2013 року проживає в м. Одеса у
сестри, постійного місця роботи не має.

Як в суді першої інстанції так і при
розгляді справи в суді апеляційній
інстанції позивачем не доведено, що
його колишня дружина та відповідачі у
справі перешкоджали позивачу
спілкуватися з дитиною. Позивачем не
доведено, що він намагався
зустрічатися з донькою, допомагав
матеріально її утримувати. Як зазначив
позивач, в суд в порядку визначеному ст.
168 СК України для вирішення питання про
право на надання позивачу побачень з
дитиною він не звертався.

Також позивач зазначив, що в наступний
час у нього немає ніяких відносин з
донькою.

Навіть після ухвалення рішення суду
позивач не намагається зустрітися та
наладити з донькою відносини, дитина не
приймає позивача як батька, не бажає з
ним зустрічатися, дитина сприймає
позивача як абсолютно сторонню особою.

Суд першої інстанції безпідставно
надав у рішенні оцінку підставам
позбавлення позивача батьківських
прав.

Суд ухвалюючи рішення про позбавлення
позивача батьківських прав посилався
на те, що ОСОБА_16 ухиляється від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини. Позивачем не
доведено, що він змінив свою поведінку
по відношенню до дитини після набрання
чинності рішення суду про позбавлення
його батьківських прав, та змінилися
обставини, що були підставою для
позбавлення батьківських прав
позивача.

Також суд першої інстанції помилково
зазначив, що висновок органу опіки та
піклування від 23 жовтня 2013 року про
недоцільність поновлення батьківських
права позивача, не є належним, так як не
містить будь-яких обґрунтувань щодо
обставин за яких служба прийшла до
такого висновку

Колегія вважає, що висновок та рішення
органу опіки та піклування від 23 жовтня
2013 року (а.с. 67, 68) є належним та
мотивованим доказом.

На підставі наведеного колегія вважає,
що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні заявлених позивачем вимог,
оскільки поновлення батьківських прав
позивача відносно його неповнолітньої
дитини в наступний час порушить
інтереси малолітньої ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія роз'яснює ОСОБА_2, що він
змінивши свою поведінку по відношенню
до своєї доньки, вправі повторно після
спливу одного року звернутися до суду з
позовом про поновлення батьківських
прав.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п. 2, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 задовольнити частково.
Рішення Іванівського районного суду
Одеської області від 31 березня 2014 року
скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Судді
О. А. Ступаков

В. А. Станкевич

О. Д. Варикаша