Справа № 573/899/14-ц
Номер провадження 2/573/211/14
Білопільський районний суд Сумської
головуючої судді:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопіллі
заочно цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3
про стягнення аліментів на дитину на
28 квітня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на повнолітнього сина, який
продовжує навчання. Свої вимоги
мотивувала тим, що з 06 серпня 1994 року по
25 вересня 2009 року перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Від подружнього життя мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час
дитина навчається у в ДНЗ
«Білопільському вищому професійному
училищі» на денній формі навчання .
Відповідач матеріально сина не
забезпечує. Посилаючись на викладені
вище обставини, позивачка просила
стягнути з відповідача аліменти на
утримання сина у твердій грошовій
формі у сумі 500 грн., починаючи
стягнення з дня звернення з даним
позовом до суду, на весь період
навчання, тобто до 15 лютого 2015 року.
В судовому засідання позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, просила
стягнути з відповідача аліменти на
утримання сина у твердій грошовій
формі у сумі 500 грн. на період навчання
Третя особа - ОСОБА_3 до суду не
з»явився, подав заяву про розгляд
справи у його відсутність, позов ОСОБА_1
підтримує ( а.с. 23).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
жодного разу не з'явився, хоча належним
чином був сповіщений судом про час,
день та місце розгляду справи, про
причини неявки не повідомив,
заперечень проти позову суду не надав.
На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України
суд вважає, що він належним чином
сповіщений про час, день і місце
розгляду справи ( а.с. 17, 25, 28).
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
У зв'язку з тим, що належним чином
повідомлений відповідач у судове
засідання не з'явився, заяву про
розгляд справи за його відсутності не
подав, за згодою позивачки було
проведено заочний розгляд справи.
Заслухавши позивачку ОСОБА_1, повно,
всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, суд приходить до наступних
Судом встановлено, що сторони у справі
зареєстрували шлюб 06 серпня 1994 року, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а. с. 2).
Від подружнього життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження серії НОМЕР_2 (а. с. 4).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_3, 25 вересня 2009 року шлюб між
сторонами в справі розірваний, про що в
книзі реєстрації актів про розірвання
шлюбу зроблено відповідний актовий
запис за № 95 (а. с. 3).
З довідки виконавчого комітету
Воронівської сільської ради
Білопільського району Сумської
області № 322 від 06 травня 2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 проживає в
АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який знахотиться на
повному утриманні матері (а. с. 15 ).
Згідно довідки Державного навчального
закладу «Білопільське вище професійне
училище» № 454 від 15 квітня 2014 року,
ОСОБА_3 дійсно навчається у навчальному
закладі по професії помічник машиніста
тепловоза з 30 серпня 2013 року по 15 лютого
2015 року на денній формі навчання (а. с. 7).
Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 21 березня 2013
року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в
розмірі ? частки від усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на
період навчання до 31 червня 2013 року (а.
с. 8-9).

Статтями 11, 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у ст.
182 СК України.

За приписами ч. 1 ст. 182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Зокрема, ст. 185 СК України передбачено,
що той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо). Розмір участі одного з
батьків у додаткових витратах на
дитину в разі спору визначається за
рішенням суду, з урахуванням обставин,
що мають істотне значення.

У відповідності до роз'яснень, що
містяться у абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ним
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

На підставі статті 27 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
діючої на Україні з 27 вересня 1991 року,
держави-учасники визнають право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення умов
життя, необхідних для розвитку дитини,
в межах своїх здібностей і фінансових
можливостей.

Отже, при визначенні розміру аліментів
суд враховує матеріальне становище
сторін у справі, а також можливість
відповідача надавати матеріальну
допомогу на утримання повнолітнього
сина, який продовжує навчання.

В судовому засіданні доведено, що
повнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
здобуває освіту у Державному
навчальному закладі «Білопільське
вище професійне училище» по професії
«помічник машиніста тепловоза» у
зв'язку з навчанням не працює та не має
власних прибутків, крім стипендії,
проживає разом з матір'ю та фактично
перебуває на її утриманні.

Позивачка ОСОБА_1 одна несе витрати по
утриманню сина і не має достатніх
коштів на його навчання та розвиток,
самостійно утримувати його у повному
обсязі вона не спроможна.

Доказів про неможливість сплачувати
аліменти на період навчання дитини,
відповідач ОСОБА_2 суду не надав.
Відповідачем також не надано до суду
заперечень проти позову та не надано
документів про його стан здоров'я,
матеріальне становище, наявність в
останнього неповнолітніх дітей,
непрацездатних батьків чи інших
утриманців.

Виходячи з критеріїв розумності та
справедливості, суд вважає, що
відповідач є працездатною особою та
має можливість сплачувати аліменти у
заявленому розмірі. Отже, розмір
аліментів у сумі 500 грн. на повнолітню
дитину , що продовжує навчання є
розумним і справедливим для
забезпечення мінімальних потреб,
необхідних для виховання і утримання
сина.

Таким чином, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог ОСОБА_1
і стягнення з відповідача на її користь
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
продовжує навчання, у розмірі 500 грн.
щомісячно до припинення навчання,
починаючи стягнення з 28 квітня 2014 року
до 15 лютого 2015 року.

Крім цього, у відповідності до ч. 2 ст. 88
ЦПК України стягненню з відповідача на
користь держави підлягає судовий збір
в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 182, 191, 199-200 Сімейного
Кодексу України, ч. 1 п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
15 травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляд справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», ст. ст. 4,10,11,60,88,174,209,213,215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа : ОСОБА_3 про стягнення аліментів
на дитину на період навчання,
задовольнити .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у
Державному навчальному закладі
«Білопільське вище професійне
училище» по професії «помічник
машиніста тепловоза», у твердій
грошовій сумі у розмірі 500 грн.
щомісячно починаючи стягнення з 28
квітня 2014 року до припинення навчання
по 15 лютого 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок судового збору на
користь держави.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана сторонами до
Білопільського районного суду
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: