Справа № 333/8602/13-ц
Провадження № 2/333/3589/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р.
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого - судді

Кулик В.Б.,

при секретарі

Довгаль А.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
«Банк Ренесанс Капітал», третя особа:
інспекція з питань захисту прав
споживачів в Запорізькій області про
визнання договорів недійсними,
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ПАТ
«Банк Ренесанс Капітал», в якому після
уточнення позовних вимог просить суд
про: 1) визнання недійсним договору №
ЕF-473L від 18.07.2013 року, укладеного між
позивачем і ФОП ОСОБА_4; 2) визнання
недійсним кредитного договору № 6
від 18.07.2013 року, укладеного між
позивачем і АТ «Банк Ренесанс Капітал»;
3) стягнення з ФОП ОСОБА_4 суми моральної
шкоди у розмірі 2 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тими
обставинами, що 18.07.2013 року раніше
невідомим позивачем громадянином, який
назвався представником
Дніпропетровського заводу «Статус
груп», було запропоновано поставку
балконної конструкції і
віконно-дверного блоку від виробника
по індивідуальному замовленню. При
цьому було повідомлено, що вартість
замовлення складає 15 695 грн., а знижка -
25%, із можливістю надання розстрочки по
оплаті без нарахування процентів.

З метою укладення договору позивач
прибула до офісу, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, де були підписані
договір індивідуального замовлення №
ЕF-473L з ФОП ОСОБА_4 і кредитний договір №
6 з банком. При цьому, як вказує
позивачка, перед підписанням
договорів, вона не була ознайомлена з
їх текстом. Після дослідження змісту
договорів, позивач дійшла до висновку
про те, що дії осіб, які уклали з нею
договори, є незаконними, направлені на
введення в оману, оскільки внаслідок
всіх виплат до сплати належить сума 17354
грн. 06 коп., в той час, коли вартість
виробу складає 15 695 грн.; тобто сума
виплат перевищує вартість виробу на 1659
грн. 06 коп. Під час оформлення
документів, позивача не попередили про
те, що мова йде не про придбання товару
в розстрочку, а про надання кредиту.
Щомісячна сума виплат у розмірі 1461 грн.
18 коп. перевищує розмір пенсії
позивачки на 343 грн. 43 коп. (пенсія
складає 1117 грн. 75 коп.). На вимоги
позивача, ФОП ОСОБА_4 відмовилась від
розірвання договору № ЕF-473L від 18.07.2013
року.

На думку позивача, ФОП ОСОБА_4 шляхом
замовчування про існування ряду
обставин, що перешкоджають вчиненню
правочину, ввела її в оману, а також
застосувала нечесну, агресивну
підприємницьку практику. Розмір
моральної шкоди оцінений позивачем в
сумі 2 000 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах
ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 203,
230 ЦК України, ст. ст. 18, 19, 22 Закону
України «Про захист прав споживачів».

У судовому засіданні позивач та її
представник, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві, підтримали
позовні вимоги у повному обсязі та
просили позов задовольнити.

Представник відповідача - ФОП ОСОБА_4 у
судовому засіданні заперечив проти
позову та вважає його необґрунтованим,
просить у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ «Банк
Ренесанс Капітал» у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, до суду
надійшла заява від останнього про
розгляд справи без його участі, проти
позовних вимог позивача заперечує.

Представник третьої особи - інспекція з
питань захисту прав споживачів в
Запорізькій області у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, причини
неявки суду не повідомив. Відповідно до
вимог ст. 169 Цивільно-процесуального
кодексу України його неявка в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін та їх
представників, заслухавши свідків, суд
встановив наступне.

18.07.2013 року між ОСОБА_1, в якості
замовника, і ФОП ОСОБА_4, в якості
виконавця, був укладений договір №
ЕF-473L, за умовами якого замовник
доручає, а виконавець зобов'язується
організувати роботи по виготовленню і
передачі у власність ПВХ конструкцій
за розцінками виконавця, а замовник
зобов'язується оплатити і прийняти
вироби і роботу згідно умов цього
договору.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 3.1 вище
вказаного договору вартість
замовлення виробу склала 15 695 грн.

Після виконання п. 3.1 договору
виконавець зобов'язується передати у
власність замовника виготовлені
вироби протягом 24 робочих днів з
моменту укладення договору (п.3.2
договору).

18.07.2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс
Капітал» і ОСОБА_1, в якості
позичальника, був укладений кредитний
договір № 6, за умовами якого банк
надає позичальнику кредит з метою та у
сумі, вказаній в пропозиції, й в
порядку, передбаченому договором, а
позичальник зобов'язується сплатити
банку разову комісію, своєчасно та в
повному обсязі виплачувати банку
проценти за користування кредитом та
комісії, використати його за цільовим
призначенням, виконати інші умови
кредитного договору та повертати
кредит банку частинами у сумах та
терміни, визначені у графіку платежів,
але в будь-якому випадку не пізніше
останнього дня строку кредиту,
зазначеного в пропозиції.

Сума кредиту склала 14 706 грн. 20 коп.

Згідно з графіком платежів, сукупна
сума всіх платежів, які має здійснити
позичальник за період з 19.08.2013 року по
19.07.2014 року, складає 17 354 грн. 06 коп.,
включаючи погашення основної суми
кредиту, процентів за користування
кредитом, комісії за обслуговування
кредиту.

Судом встановлено, що укладення
вищевказаного кредитного договору
було необхідним для здійснення
позивачкою оплати по договору № ЕF-473L
від 18.07.2013 року на користь ФОП ОСОБА_4, що
підтверджується зокрема
листом-гарантією банківської установи
від 18.07.2013 року.

19.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась із заявою
до ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору
№ ЕF-473L від 18.07.2013 року, з посиланням на
введення її в оману під час надання
інформації з питання оплати за
замовлені балконні вироби.

ФОП ОСОБА_4 надала відповідь б/н б/д на
заяву ОСОБА_1 (а.с. 26, 27), де з посиланням
на п. 7.6 договору і постанову КМУ від
19.03.1994 року № 172 повідомлялось про
неможливість розірвання договору.

27.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась із заявою
до ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» про
розірвання кредитного договору №
6 від 18.07.2013 року, з посиланням на
те, що розривається договір з
виконавцем ФОП ОСОБА_4 від 18.07.2013 року на
суму 15 695 грн.

Згідно з актом приймання-передачі від
31.07.2013 року, підписаного сторонами по
договору № ЕF-473L від 18.07.2013 року,
вироблені конструкції поступають на
зберігання ФОП ОСОБА_4 у зв'язку з тим,
що ОСОБА_1 відмовилась прийняти
замовлення.

Згідно з квитанціями, наявних в
матеріалах справи, позивачем здійснено
часткове погашення заборгованості за
кредитним договором.

Відповідно до довідки-розрахунку ПАТ
«Банк Ренесанс Капітал», за станом на
25.04.2014 року, загальна заборгованість за
кредитним договором складає 3 676 грн. 62
коп.

З урахуванням встановлених під час
розгляду справи обставин, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

В п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009
року № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначено, що
правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Аналіз фактичних обставин справи
свідчить про те, що в якості наявності
обману по відношенню до позивача,
остання посилається на те, що: перед
підписанням спірних договорів вона не
була ознайомлена з їх текстом; сума
необхідних витрат у розмірі 17354 грн. 06
коп. перевищує вартість замовлених
виробів у розмірі 15 695 грн.; позивача не
попередили про те, що мова йде не про
придбання товару в розстрочку, а про
надання кредиту; щомісячна сума виплат
у розмірі 1461 грн. 18 коп. перевищує
розмір пенсії позивача.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приходить до висновку про те, що в
ході розгляду справи позивачем не було
доведено у встановленому законом
порядку та належними доказами
обставину введення її в оману під час
підписання спірних договорів.

Так, згідно зі ст. 627 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За змістом ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 632 ЦК України встановлено, що
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Спірні договори підписані з боку
позивача без будь-яких заперечень, що
підтверджується поясненнями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Дані про заінтересованість свідків в
результаті розгляду справи відсутні,
їх показання об'єктивно
підтверджуються і не суперечать іншим
зібраним у справі доказам.

Доказів того, що під час підписання
договорів позивач був обмежений у
можливості з детальним ознайомленням з
текстами та умовами цих договорів, суду
не надано.

Більш того, здійсненими оплатами
позивачка підтвердила виконання
кредитного договору № 6 від 18.07.2013
року, кредитні кошти по якому були
зараховані на виконання договору №
ЕF-473L від 18.07.2013 року.

На графіку платежів від 18.07.2013 року, як
частини кредитного договору, мається
підпис ОСОБА_1, що свідчить про її
ознайомлення із загальною сумою
платежів, які необхідно здійснити за
період користування кредитними
коштами.

Актом приймання-передачі від 31.07.2013
року, підписаного обома сторонами,
підтверджено виконання виконавцем
замовленого позивачем виробу. Проте, у
зв'язку з відмовою позивача прийняти
замовлення, конструкції передані на
зберігання ФОП ОСОБА_4

Таким чином, позовні вимоги про
визнання недійсним договору № ЕF-473L від
18.07.2013 року, укладеного між позивачкою і
ФОП ОСОБА_4 та визнання недійсним
кредитного договору № 6 від 18.07.2013
року, укладеного між позивачем і АТ
«Банк Ренесанс Капітал», є
недоведеними і не підлягають
задоволенню.

Відповідно, не підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення з ФОП
ОСОБА_4 суми 2 000 грн. моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 228 ЦПК
України, ст. ст. 230, 627, 628, 629, 632 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,
Публічного акціонерного товариства
«Банк Ренесанс Капітал», третя особа:
інспекція з питань захисту прав
споживачів в Запорізькій області про
визнання договорів недійсними,
стягнення моральної шкоди - відмовити у
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
В.Б. Кулик