Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Чужі Ю.Г., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства «Воловецький лісокомбінат»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, компенсації за порушення
строків виплати заробітної плати та
моральної шкоди за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Воловецький лісокомбінат» на рішення
Воловецького районного суду від 25
квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

31 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до відкритого
акціонерного товариства «Воловецький
лісокомбінат» (з 19 жовтня 2004 р.
правонаступник всіх прав та обов'язків
публічне акціонерне товариство
«Воловецький лісокомбінат) про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
компенсації за порушення строків
виплати заробітної плати та моральної
шкоди.

Позивач зазначав, що перебував із
відповідачем в трудових відносинах,
які припинились 16 жовтня 2008 року в
зв'язку з його звільненням на підставі
п.1 ч.1 статті 36 КЗпП України. Відповідач
після звільнення повного розрахунку з
ним не провів, що стало підставою для
звернення позивача до суду.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 29 жовтня 2010
року позовні вимоги ОСОБА_1 було
задоволено в частині стягнення 6712,09
грн. компенсації за невикористані
відпустки, в решті позову - відмовлено.
З вини відповідача повний розрахунок з
позивачем було проведено тільки 28
лютого 2014 року.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив стягнути з відповідача
на його користь 95291, 64 грн., в тому числі:
73048, 46 грн. - середній заробіток за час
затримки проведення повного
розрахунку при звільненні за період з
01.05.2010 року по 28.02.2014 року, 2242, 18 грн.
компенсації за порушення строків
виплати заробітної плати та 20000 грн. -
моральної шкоди.

Рішенням Воловецького районного суду
від 25 квітня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Стягнуто з
відкритого акціонерного товариства
«Воловецький лісокомбінат» на користь
ОСОБА_1 73048, 46 (сімдесят три тисячі
сорок вісім) гривень 46 копійки
середнього заробітку за час затримки
проведення повного розрахунку при
звільненні за період з 01 травня 2010 року
до 28 лютого 2014 року, 2243 (дві тисячі
двісті сорок три) гривні 18 копійок
компенсації за порушення строків
виплати заробітної плати, а всього - 75 291
(сімдесят п'ять тисяч двісті дев'яносто
одну) гривню 64 копійок.

Стягнуто з відкритого акціонерного
товариства «Воловецький лісокомбінат»
в дохід держави судові витрати в сумі 753
(сімсот п'ятдесят три) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
незаконність судового рішення із-за
порушення норм матеріального права,
неповного встановлення обставин
справи, просив скасувати оскаржуване
ним рішення в частині задоволення
позову та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги - на
час ухвалення рішення судом та на час
пред'явлення позивачем виконавчого
листа до примусового виконання, кошти і
майно підприємства перебували під
арештом і, оскільки зведене
провадження триває, продовжують
перебувати під арештом, що підтверджує
необгрунтованість доводів позивача
про ухилення відповідача від
добровільного виконання рішеня про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при зваільненні, який має
разовий характер.

Представник відповідача Дрюченко О.С.
підтримав апеляційну скаргу.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлений, що вбачається з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
справу розглянуто у відсутності
позивача.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ПАТ «Воловецький
лісокомбітан» Дрючено О.С., дослідивши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
з відповідачем у трудових відносинах,
які було припинено 16 жовтня 2008 року на
підставі ст. 36 п.1 ч.1 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 29 жовтня 2010
року позовні вимоги ОСОБА_1 було
задоволено в частині стягнення 6712,09 грн
компенсації за невикористані
відпустки, в решті позову- відмовлено
(а.с.7-8).

Постановою державного виконавця
відділу ДВС Воловецького РУЮ про
закінчення виконавчого провадження
від 28 лютого 2014 року підтверджено, що
саме цього дня ОСОБА_1 виплачено суму
боргу 6712,09 гривень за виконавчим
листом, виданим Воловецьким районним
судом №2-130/10 29 лютого 2012 року (а.с.26).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний при звільненні працівника
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно статті 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Суд визнав, що з боку відповідача мало
місце порушення вимог ч. 1 ст. 47 та ст. 116
КЗпП України, яке тривало до 28 лютого 2014
року.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. Таким чином законом прямо
встановлено відповідальність
роботодавця за порушення строків
розрахунку при звільненні працівника
та межі (строки) її застосування.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в
частині 5 пункту 25 постанови від 24.12.1999
р. № 13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
непроведення розрахунку з працівником
у день звільнення або, якщо в цей день
він не був на роботі, наступного дня
після його звернення з вимогою про
розрахунок, є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП.

При вирішенні позову суд керується
роз'ясненнями, що містяться в пункті 20
вищезазначеної постанови, а тому на
підставі ст. 117 КЗпП прийшов до вірного
висновку, що підлягає стягненню на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку.
Сама по собі відсутність коштів у
роботодавця не виключає його
відповідальності.

З досліджених письмових доказів суд
дійшов висновку про доведеність
підстав для відповідальності
відповідача за затримку повного
розрахунку при звільненні за період з
01.05.2010 року по 28.02.2014 року та стягнення з
нього на користь позивача суми
середнього заробітку за вказаний
період в розмірі 73048, 46 гривень згідно
розрахунку заборгованості та
інформації про середню заробітну плату
позивача, встановлену рішенням
апеляційного суду від 29.10.2010 року (а.с.
7-8).

З таким висновком суду колегія суддів
не може повністю погодитись, оскільки в
рішенні не наведено розрахунку суми
середнього заробітку за період з 01.05.2010
року по 28.02.2014 року, а наданий позивачем
розрахунок викликає сумніви в частині
розміру середньомісячного заробітку.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
України "Про оплату праці" за правилами,
передбаченими Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року N
100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п.
2 Порядку, середньомісячна заробітна
плата за час вимушеного прогулу
працівника обчислюється, виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана виплата, тобто, що
передують дню звільнення працівника з
роботи.

Ураховуючи, що звільнення ОСОБА_1
відбулося 16 жовтня 2008 року, середня
заробітна плата позивача повинна
обчислюватися з виплат, отриманих ним
за попередні два місяці роботи, а саме
за серпень і вересень 2008 року.

Згідно розрахунку середньомісячна
заробітна плата ОСОБА_1 за останні два
календарні місяці роботи, що
передували звільненню позивача,
становить (серпень 2008р. -1197,06 + вересень
2008р.-1177,62 грн.) : 2 = 1187,34 грн., а
середньоденна заробітна плата при
п'ятиденному робочому тижні 1187,34 : 21 = 56,25
грн..

Згідно розрахунку норм тривалості
робочого часу на 2010-2014 рр. при
п'ятиденному робочому тижні кількість
робочих днів становила:

- з 1 травня 2010 року - 179 робочих днів,
середній заробіток 56.25 грн. х 179
робочих днів = 10.069,52 грн;

- у 2011 році - 250 робюочих днів, середній
заобіток 56,25 х 250 = 14063,57 грн.;

- у 2012 році - 251 робочий день, середній
заробіток за рік 56,25 х 252 = 14119,83 грн.;

- у 2013 році - 251 робочий день, середній
заробіток за рік 56,25 х 251 = 14119,83 грн.

- по 28 лютого 2014 року - 41 робочий день,
середній заробіток з 1 січня 2014
року по 28 лютого 2014 року 56,25 х 41 = 2306,43
грн., а всього середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні
позивача за період з 1 травня 2010 року по
28 лютого 2014 року становить 54679 грн. 18
коп., які необхідно стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що
постановою головного державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у
Закарпатській області Гайданки М.М. від
13 квітня 2009 року було накладено арешт
на кошти відкритого акціонерного
товариства «Воловецький
лісокомбінат», тому товариство було
позбавлене можливості виконанти
рішення суду не заслуговують на увагу,
оскільки із змісту постанови
вбачається, що арешт був накладений у
зв'язку із необхідністю погашення
боргів, що виникли внаслідок
неналежної господарської діяльності,
яку здійснював відповідач.

Таким чином, накладення арешту не може
свідчити про відсутність вини ВАТ
«Воловецький лісокомбінат», оскільки
незадовільна господарська діяльність
є результатом дій (бездіяльності)
самого товариства і його посадових
осіб.

Крім того, стягуючи на користь позивача
компенсацію втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням встановлених
строків їх виплати, суд посилався на ст.
2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати", відповідно до якої
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки виплати
доходів, нарахованих громадянам, на
один і більше календарних місяців. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру. Компенсація
за невикористані щорічні відпустки
підлягає виплаті працівнику в день
звільнення. Дана виплата фактично за
своєю сутністю є заробітною платою
працівника, яка повинна бути виплачена
за час відпустки, а тому суд приходить
до висновку, що заробітна плата за час
відпустки та компенсація за
невикористану щорічну відпустку не
мають разового характеру і являються
грошовим доходом в розумінні даного
Закону.

Задовольняючи позов у цій частині суд
першої інстанції не звернув уваги на
те, що згідно ст. 34 Закону України «Про
оплату праці» компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Із змісту вказаної статті, норм Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати»,
Порядку проведення компенсації
громадянам втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 21 січня
2001 року № 159, вбачається, що
зазначена компенсація виплачується
працівникам за період перебування їх у
трудових відносинах у зв'язку з чим у
них виникло право на їх отримання та
виплату. Як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_1 було звільнено 16 жовтня
2008 року.

Порушене право позивача у зв'язку з
непроведенням з ним розрахунку у
встановлені ст. 116 КЗпП України строки
підлягає захисту в порядку
передбаченому ст. 117 цього Кодексу, а не
на підставі наведених нормативних
документів.

З огляду на викладене та на підставі ст.
309 ЦПК України рішення слід змінити,
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Воловецький лісокомбінат»
на користь ОСОБА_1 54679 грн. 18 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 1
травня 2010 року по 28 лютого 2014 року, а
в позові ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Воловецький
лісокомбінат» про стягнення
компенсації за порушення строків
виплати заробітної плати відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
публічного акціонерного товариства
«Воловецький лісокомбінат» необхідно
стягнути на користь держави 546 грн. 79
судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Воловецький
лісокомбінат» задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду
від 25 квітня 2014 року в частині
задоволення позову про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, компенсації
за порушення строків виплати
заробітної плати та стягнення судового
збору скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Воловецький лісокомбінат»
на користь ОСОБА_1 54679 грн. 18 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 1
травня 2010 року по 28 лютого 2014 року.

В позові ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Воловецький
лісокомбінат» про стягнення
компенсації за порушення строків
виплати заробітної плати відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Воловецький лісокомбінат»
на користь держави 546 грн. 79 судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: