р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 липня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово -
судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Савенко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Білгород-Дністровському
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до «Одеське управління
військової торгівлі» Концерну
«Військторгсервіс» про поновлення на
роботі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідача про поновлення на роботі,
просить суд поновити його ОСОБА_1 на
посаді завідуючого господарством бази
відпочинку «Приморськ» філії «ОУВТ»
Концерну «Військторгсервіс», вказуючи,
що він працював на посаді завідувача
господарством бази відпочинку
«Приморськ» філії «ОУВТ» Концерну
«Військторгсервіс» з 26 квітня 2012 року.

Наказом начальника філії № 133 л від 25
листопада 2013 року його звільнено з
посади завідувача господарством бази
відпочинку «Приморськ» на підставі п. 2
ст. 41 КЗпП України, а саме втрати довіри
до нього з боку власника або
уповноваженого ним органу.

Вважає звільнення незаконним, оскільки
як підставу для втрати довір'я та
подальшого розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, зазначена
вище норма передбачає обов'язкову
наявність винних дій з боку працівника,
яка повинна бути належним чином
встановлена та доведена.

Однак у наказі який став підставою для
його звільнення не міститься жодного
обґрунтування та посилання на
наявність будь - яких вчинених ним дій.

Вважає, що його право порушене, тому він
і звернувся з позовом до суду.

В ході судового розгляду справи
представник позивача позовні вимоги
ОСОБА_1 підтримав та просить суд їх
задовольнити.

Представник відповідача з позовними
вимогами позивача не погодився,
просить суд в їх задоволені відмовити,
посилаючись на те, що грошові кошти у
розмірі 19 029, 02 грн., які були передані в
якості оплати за спожиті комунальні
послуги фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2, завідуючому господарством бази
відпочинку «Приморськ» ОСОБА_1 до
центральної каси філії не дійшли.
ОСОБА_1 від дачі пояснень з цього
приводу відмовився.

Тобто у відповідача було достатньо
умов для розірвання трудового договору
з завідуючим господарством бази
відпочинку «Приморськ» ОСОБА_1,
відповідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України, у
зв'язку із втратою довір'я.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
сторони, судом установлені такі факти
та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що
дійсно позивач був прийнятий на роботу
на посаду завідуючим господарством
бази відпочинку «Приморськ» Білгород -
Дністровського відділення 26.04.2012 року,
що підтверджується наказом № 29 л від 26
квітня 2012 року. /л.с. 51/

Відповідно до наказу, виданого
начальником філії «Одеське управління
військової торгівлі» Концерну
«Військторгсервіс» від 25 листопада 2013
року позивача було звільнено з посади
на підставі втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу п.2 ст. 41 КЗпП України. /л.с. 50/

Суд не приймає до уваги ствердження
представника відповідача стосовно
того, що у відповідача було достатньо
умов для розірвання трудового договору
з завідуючим господарством бази
відпочинку «Приморськ» ОСОБА_1,
відповідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України, у
зв'язку із втратою довір'я, тому що дані
ствердження не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи та доказів вказаного ними не
надано.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 41 п. 2 КЗпП України,
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові або культурні
цінності, якщо ці дії дають підстави
для втрати довір'я до нього з боку
власника або уповноваженого ним
органу.

Відповідно до по. 28 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№ 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», звільнення з підстав
втрати довір'я суд може визнати
обґрунтованим, якщо працівник, який
безпосередньо обслуговує грошові та
матеріальні цінності /зайнятий їх
прийманням, зберіганням,
транспортуванням, розподілом і т.п./
вчинив умисно або необережно такі дії,
які дають власнику або уповноваженому
ним органу підстави для втрати до нього
довір'я /зокрема, порушення правил
проведення операцій з матеріальними
цінностями/. При встановлені у
передбаченому законом порядку факту
вчинення працівниками розкрадання,
хабарництва і інших корисливих
правопорушень ці працівники можуть
бути звільнені з підстав втрати довір'я
до них і у тому випадку, коли зазначені
дії не пов'язані з їх роботою.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, відповідач відповідно
до Договору про повну матеріальну
відповідальність від 02.10.2012 року несе
повну матеріальну відповідальність,
однак суд не може погодитися з
представником відповідача, що його
вина встановлена, що підтверджується
порушеним кримінальним провадженням,
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191
КК України, оскільки як видно ухвали
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду від 07.10.2013 року
/л.с. 42-44/ та з заперечень самого
відповідача у справі, кримінальне
провадження порушено відносно
службових осіб філії «Одеське
управління військової торгівлі»
Концерну «Військторгсервіс» за ст. 191 ч.
2 КК України, а не відносно позивача
ОСОБА_1, тобто наявність винних дій з
боку позивача не встановлена.

Таким чином, з урахуванням того, що
винні дії позивача не встановлені, суд
вважає наказ начальника філії «Одеське
управління військової торгівлі»
Концерну «Військторгсервіс» від 25
листопада 2013 року, яким позивача було
звільнено з посади на підставі втрати
довір'я до нього з боку власника або
уповноваженого ним органу п.2 ст. 41 КЗпП
України, не законним.

На підставі вищевикладеного суд вважає
за необхідне позовні вимоги позивача
задовольнити, поновити ОСОБА_1 на
посаді завідувача господарством бази
відпочинку «Приморськ» філії «ОУВТ»
Концерну «Військторгсервіс» з 25
листопада 2013 року.

У зв'язку з обґрунтованістю позовних
вимог позивача також підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді підлягає негайному
виконанню відповідно до п.4 ст.367 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 41 п.2, 232, 233, 235 КЗпП
України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218,
367 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до «Одеське
управління військової торгівлі»
Концерну «Військторгсервіс» про
поновлення на роботі - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача
господарством бази відпочинку
«Приморськ» філії «ОУВТ» Концерну
«Військторгсервіс» з 25 листопада 2013
року.

Стягнути з «Одеське управління
військової торгівлі» Концерну
«Військторгсервіс» на користь держави
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді підлягає негайному
виконанню відповідно до п.4 ст.367 ЦПК
України.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засідання під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С У Д Д Я :