АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5562/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Омеко М. В. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

25 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Деркач Н.М.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
«ПроКредит Банк»

на ухвалу Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 05 травня
2014 року про закриття провадження у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Фермерське господарство «Бутенко М.В.»,
про стягнення заборгованості за
рамковою угодою та кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося до
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалу
Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 05.05.2014
року про закриття провадження у справі
за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Фермерське
господарство «Бутенко М.В.», про
стягнення заборгованості за рамковою
угодою і кредитним договором та
направити справу на розгляд по суті до
суду першої інстанції, посилаючись на
те, що ухвала є незаконною, оскільки
ухвалена з порушенням норм
матеріального і процесуального права /
а. с. 44-46 /.

Ухвалою Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 05.05.2014
року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, - провадження у справі закрито,
у зв'язку з тим, що згідно ст. 12 ГПК
України дана справа підвідомча
господарському суду і не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, / а. с. 42 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду - скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи 05.05.2014 року ухвалу про
закриття провадження у справі за
позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - ФГ «Бутенко М.В.»,
про стягнення заборгованості за
рамковою угодою та кредитним договором
- суд першої інстанції виходив з того,
що позовні вимоги ПАТ «ПроКредит Банк»
про стягнення з відповідачів
заборгованості за Рамковою угодою від
04.04.2011 року, укладеною між банком та ФГ
«Бутенко М.В.», в силу ст. 12 ГПК України,
підлягають розгляду господарським
судом .

Однак, з такими висновками суду
погодитись неможна, оскільки вони не
відповідають обставинам справи, а
також вимогам матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
10.04.2014 року ПАТ «ПроКредит Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - Фермерське
господарство «Бутенко М.В.», про
стягнення заборгованості за рамковою
угодою і кредитним договором / а. с. 2-5 /,
посилаючись на те, що 04.04.2011 року між
банком та ФГ «Бутенко М.В.» укладено
Рамкову угоду №FW1602.205, згідно якої банк
зобов'язується надати фермерському
господарству кредитні кошти в сумі 2000000
грн., строком на 60 місяців з процентною
ставкою 40% річних, а позичальник
зобов'язується належно виконати всі
умови цієї угоди / а. с. 10-12 /.

Також, 02.09.2013 року між ПАТ «ПроКредит
Банк» та ФГ «Бутенко М.В.» укладено
Договір про надання траншу
№1501.43596/FW1602.205, згідно якого банк на
підставі Рамкової угоди № FW1602.205 від
04.04.2011 року зобов'язується надати
фермерському господарству кредит в
сумі 700 000 грн., строком на 13 місяців з
процентною ставкою 24% річних, а
позичальник зобов'язується належно
виконати всі умови цього договору / а. с.
13-14 /.

Крім того, вищезазначена Рамкова угода
від 04.04.2011 року забезпечена Договором
поруки №202783-ДПІ від 04.04.2011 року,
укладеним між банком та ОСОБА_2, і
Договором поруки №202791-ДП1 від 04.04.2011
року, укладеним між банком та ОСОБА_3 / а.
с. 15-16, 17-18 /.

Закриваючи провадження у справі,
ухвалою від 05.05.2014 року, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» про
стягнення заборгованості за Рамковою
угодою від 04.04.2014 року - не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства, оскільки в силу ст. 12 ГПК
України справа повинна розглядатися
господарським судом, а тому, згідно п. 1
ч. 1 ст. 205 ЦПК України, - провадження у
справі підлягає закриттю.

Відповідно ч.1,2,3 до ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Однак, постановляючи 05.05.2014 року ухвалу
про закриття провадження у справі, суд
першої інстанції не прийняв до уваги
ані укладені між банком та
відповідачами - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (як
фізичними особами) договори поруки від
04.04.2011 року (які містяться в матеріалах
справи), ані вимоги чинного
законодавства, тобто положення ст.ст.
543, 554 ЦК України щодо солідарної
відповідальності осіб, які спільно
дали поруку перед кредитором, а отже у
кредитора є право вимоги виконання
зобов'язання як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що у суду першої
інстанції не було підстав для
постановлення 05.05.2014 року ухвали про
закриття провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Таким чином, ухвала суду від 05.05.2014 року,
як така, що не відповідає матеріалам
справи та вимогам процесуального і
матеріального права, - не може
залишатись в силі і підлягає
скасуванню з направленням справи на
розгляд по суті до суду першої
інстанції, оскільки ухвалою суду
першої інстанції від 14.04.2014 року
провадження у справі вже відкрито / а. с.
31 /.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ПроКредит
Банк» - задовольнити.

Ухвалу Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від 05 травня
2014 року про закриття провадження у
справі - скасувати, справу направити на
розгляд по суті до того ж суду в іншому
складі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає, оскільки не перешкоджає
подальшому провадженню по справі.

СУДДІ: