Справа № 645/1993/14-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 липня 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у
складі:

Головуючого - судді Іващенко С. О.

секретаря судових засідань - Новицької
Я. В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому
просив стягнути з відповідача на свою
користь кошти в сумі, еквівалентній 9400
дол. США за курсом НБУ на день ухвалення
рішення у справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 31.01.2007 року
відповідач позичив у нього 13600 дол. США
зі строком повернення не пізніше 30.12.2007
року, але належним чином не виконав
свої зобов'язання і позичені кошти в
повному обсязі не повернув. У зв'язку з
істотним порушенням відповідачем умов
договору позики рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 10.01.2014 року укладений між
позивачем та відповідачем договір
позики від 31.01.2007 року був розірваний.
Посилаючись на встановлені у вказаному
судовому рішенні обставини, позивач
зазначав, що з моменту розірвання
договору позики в судовому порядку
підстава, на якій відповідач володів
неповернутою частиною позики, відпала,
а тому ці кошти підлягають стягненню в
повному обсязі як безпідставно набуті
за правилами ст. 1212 ЦК України. Крім
того, позивач також посилався на те, що
після розірвання договору позики в
судовому порядку у зв'язку з істотним
порушенням цього договору
відповідачем останній за правилами ч. 5
ст. 653 ЦК України зобов'язаний
відшкодувати позивачу збитки, завдані
розірванням договору, розмір яких
визначений і встановлений рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 10.01.2014 року.

Представник позивача - ОСОБА_4, який діє
на підставі довіреності, у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву,
в якій підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив розглядати
справу за його відсутності. Проти
постановлення по справі заочного
рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, письмових заперечень проти
позову суду не надав, про час та місце
розгляду справ був повідомлений
своєчасно та належним чином, про що в
матеріалах справи міститься
відповідне поштове повідомлення (а.с.
36). До суду неодноразово надавав
клопотання про перенесення слухання
справи у зв'язку з різними підставами
(а.с. 23, а.с. 28, а.с.32), доказів про
поважність причин неявки в судові
засідання відповідач до суду не
надавав, тому у суду є всі підстави
вважати, що відповідач ОСОБА_3 не
з'являється до суду без поважних причин
чим зловживає своїми правами та
навмисно затягує розгляд справи.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся
у відсутність позивача та відповідача,
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи, що у справі маються
достатні дані про права і
взаємовідносини сторін, відповідач
належним чином повідомлений про час і
місце судового розгляду справи, суд
вважає можливим розглянути справу за
відсутності відповідача та, зі згоди
представника позивача, ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 31.01.2007 року між
позивачем та відповідачем укладений
договір позики, викладений в письмовій
формі і посвідчений нотаріально за
реєстровим № 171, за яким позивач
передав, а відповідач прийняв у
власність 13600 дол. США, які зобов'язався
повернути в порядку та строки
відповідно до умови п. 1 договору, а
саме: 300 дол. США в термін до 28.02.2007 року,
по 300 дол. США не пізніше 30 числа кожного
місяця в період з 28.02.2007 року по 30.11.2007
року і 10600 дол. США в термін до 30.12.2007
року.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суми позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику. Крім того, в підп. 1 п.
2 договору позики відповідач
стверджував, що зазначені в договорі
валютні цінності він отримав від
позикодавця ще до підписання цього
договору.

За результатами розгляду цивільної
справи № 645/3541/13-ц за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору позики
Фрунзенський районний суд м. Харкова
ухвалив рішення від 10.01.2014 року, яким
задовольнив позов ОСОБА_2 і розірвав
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір
позики, посвідчений 31.01.2007 року
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за
реєстровим № 171.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 10.01.2014 року набрало
законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Розриваючи укладений між позивачем та
відповідачем договір позики, суд в
рішенні від 10.01.2014 року встановив і
виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 з
належних до повернення 13600 дол. США
повернув позивачу лише 4200 дол. США, а
неповернутими ним залишились кошти в
сумі 9400 дол. США.

В рішенні Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 10.01.2014 року також
встановлено, що в результаті істотного
грубого порушення відповідачем ОСОБА_3
договору позики від 31.01.2007 року
позивачеві ОСОБА_2 була завдана істотна
матеріальна шкода у вигляді
неповернутої частини позики в розмірі
9400 дол. США та несплачених передбачених
договором штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Враховуючи, що укладений між позивачем
та відповідачем договір позики був
розірваний за рішенням суду,
зобов'язання за цим договором
припинились.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи було
безпідставне набуття або збереження
майна результатом поведінки набувача
майна, потерпілого, інших осіб чи
наслідком події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, оскільки з розірванням договору
позики правова підстава, на якій
відповідач володів належними позивачу
валютними цінностями, відпала, з
відповідача підлягають стягненню
неповернуті ним позивачу кошти в сумі
9400 дол. США.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК
України якщо договір змінений або
розірваний у зв'язку з істотним
порушенням договору однією із сторін,
друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Укладений між позивачем та
відповідачем договір позики був
розірваний за рішенням суду саме у
зв'язку з істотним порушенням цього
договору відповідачем, а тому останній
зобов'язаний відшкодувати позивачу
збитки, завдані розірванням договору.

Як встановлено рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 10.01.2014
року, відповідачем завдані позивачу
збитки (матеріальна шкода) у вигляді
неповернутої частини позики в розмірі
9400 дол. США та несплачених передбачених
договором штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 192 ЦК України,
законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України
гривня.

За ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу.

Загальний розмір належних до
повернення відповідачем позивачу
коштів складає 9400 дол. США, що згідно
встановленого Національним банком
України офіційного курсу на день
постановлення рішення на рівні 11,718072
грн. за 1 долар США, становить 110149 грн. 88
коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. ст. 533, 653, 1046, 1212 ЦК
України та керуючись ст. ст. 57 - 61, 88, 169,
179, 208, 209, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
коштів - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти в
сумі 110149 (сто десять тисяч сто сорок
дев'ять) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
сплачений ним судовий збір в сумі 804
грн. 00 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи,протягом десяти днів
з дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які не брали участі у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
може бути подана апеляційна скарга
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя