Провадження № 2/754/1226/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - Сенюти В.О.

за участю секретаря -Слободянюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк «Правекс
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Правекс Банк»
звернувся до Деснянського районного
суду м. Києва із позовом до
відповідачки ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. Позовні вимоги мотивує
тим, що 30.11.2005 року між АКБ «Правекс
Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 388-413/05 Р.
Відповідно до договору позивач з метою
своєчасної оплати відповідачем
вартості автомобіля, що купувався за
договором купівлі-продажу № ГІО/001 від
29.11.2005 року, а також з метою оплати
страхових платежів на страхування
зазначеного автомобіля, позивач надав
відповідачу кредит в іноземній валюті
на загальну суму 13400 євро, терміном з
30.11.2005 року по 30.11.2010 року із сплатою 12 %
річних, а відповідач зобов'язався
повернути отриманий кредит, сплатити
відсотки за користування коштами і
виконати свої зобов'язання згідно
договору. Банк свої зобовязання
виконав, кредит надав, але відповідачка
свої зобовязання належним чином не
виконує, кредит та відсотки не сплачує.
На підставі викладеного позивач
вимушений звернутися до суду з позовом
про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила позов задовольнити з
викладених підстав.

Відповідачка та її представники
проти задоволення позову заперечували,
пояснили, що кредитний договір було
отримання з метою придбання
автомобіля. Враховуючи складну
ситуацію та неможливість сплачувати
кредит, відповідачка передала
автомобіль позивачу для реалізації.
Автомобіль було реалізовано, однак за
яку вартість та коли їй було невідомо,
крім того позивач на свої звернення
відповіді не отримала. Також
позивачкою було вказано про те, що
рішенням третейського суду
заборгованість по кредитному договору
було стягнуто у 2008 році, однак позивач
повторно звертається із позовом про
стягнення заборгованості, крім того
відповідачка просила застосувати
строк позовної давності.

Вислухавши пояснення
представника позивача, відповідачки та
її представників, дослідивши письмові
матеріалів справи суд дійшов висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що 30 листопада 2005 року між АКБ «Правекс
Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 388-413/05Р. Відповідно
до п. 1.1. договору, з метою своєчасної
оплати позичальником вартості
автомобіля, що купується за договором
купівлі-продажу автомобіля № ГІО/001 від
29.11.2205 року, а також з метою оплати
страхових платежів згідно договорами
страхування автомобіля, укладання яких
здійснюється на підставі із
урахуванням вимог п. 6.1.12 даного
договору, Банк надає позичальнику
кредит в іноземній валюті на загальну
суму 13400 євро.

Як вбачається з копії статуту АКБ
«Правекс Банк» є правонаступником ПАТ
«Правекс Банк» (а.с.21-29).

Згідно п. 1.2 кредитного договору кредит
надано терміном з 30.11.2005 року до 30.11.2010
року зі сплатою 12 % річних.

Факт отримання грошових коштів
підтверджується копією заяви на видачу
готівки від 30.11.2005 року (а.с.15) та не
заперечується безпосередньо
відповідачкою.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобовязується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобовязується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України,
якщо договором позики встановлений
обовязок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до п. 3.1. кредитного
договору з метою забезпечення
зобов'язання щодо погашення
заборгованості за кредитом, сплати
відсотків за користування коштами,
пені за несвоєчасну сплату відсотків, а
також відшкодування збитків у зв'язку з
порушенням даного договору,
позичальник передає у заставу банку
належний йому на праві власності
автомобіль.

Обставина, що автомобіль було передано
відповідачкою позивачу з метою
подальшої реалізації підтверджується
письмовими матеріалами справи
(а.с.132-134), згідно помітки на заяві (а.с.134)
автомобіль було реалізовано 23.02.2008
року, однак за яку вартість а ні
представник позивача, а ні
відповідачка вказати не могли.

З копії рішення постійно діючого
незалежного третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів» від 27.11.2008 року
вбачається, що з ОСОБА_2 було стягнуто
на користь АКБ «Правекс Банк» 53184 грн. 21
коп. (яка складається з основної суми
боргу - 6118,22 євро; пені за несвоєчасну
сплату кредиту - 3,00 євро; несплачених
відсотків за користування кредитом -
1265,00 євро; пені за несвоєчасну сплату
відсотків - 212,00 євро; всього
заборгованість за кредитом становить -
7598,22 євро) заборгованості за кредитним
договором № 388-413/05 Р від 30.11.2005 року.
(а.с.48-49).

Як вбачається з письмових
матеріалів справи, 31.08.2012 року ухвалою
Печерського районного суду м. Києва
заяву ПАТ КБ «Правекс Банк» про видачу
виконавчого документа за рішенням
Постійно діючого незалежного
третейського суду при Всеукраїнській
організації «ліга юридичного захисту
інтересів споживачів» від 27.11.2008 року у
справі за позовом АКБ «Правекс - Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором залишено без
розгляду, оскільки заявник звернувся
до суду із заявою після закінчення
трирічного строку та не звернувся із
заявою про поновлення пропущенного
строку (а.с. 50).

Позивач звертаючись із позовом до
відповідачки про стягнення
заборгованості просить стягнути:

непогашений кредит - 6118,22 євро;

пеню за несвоєчасне погашення кредиту -
10862,00 євро (за період з 12.08.2008 року по
20.05.2012 року);

несплачені проценти за користування
кредитом - 1441,00 євро;

пеню за несвоєчасне погашення
процентів - 3903,00 євро (за період з 11.03.2008
року по 20.05.2012 року).

Враховуючи наявність рішення
третейського суду, прийняте в межах
його компетенції, відсутності відмови
у видачі виконавчого листа, а також
відсутності розрахунку
заборгованості, суд приходить до
висновку, про те, що позовна вимога про
стягнення із відповідачки
непогашеного кредиту у розмірі 6118, 22
євро та несплачені проценти за
користування кредитом - 1441 євро не
підлягають задоволенню.

Вимога про стягнення пені за
несвоєчасне погашення кредиту та пені
за несвоєчасне погашення процентів
також не підлягає задоволенню, з
урахуванням наступного.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист цивільного права
або інтересу.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки.

Позивач просить стягнути із
відповідачки пеню за несвоєчасне
погашення кредиту - 10862,00 євро (за період
з 12.08.2008 року по 20.05.2012 року) та пеню за
несвоєчасне погашення процентів - 3903,00
євро (за період з 11.03.2008 року по 20.05.2012
року).

З письмових матеріалів справи
вбачається, що позовна заява була
подана до суду 06.08.2013 року.

Відповідачка в судовому
засіданні усно звернулася до суду із
заявою про застосування строку
позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Таким чином, строк спеціальної
позовної давності стосовно пені за
несвоєчасне погашення кредиту та пені
за несвоєчасне погашення процентів
сплив, а тому вказані вимоги не
підлягають задоволенню.

Аналізуючи зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ
«Правекс Банк» є безпідставними та
необґрунтованими, а тому такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційного
Банку «Правекс Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, шляхом подачі апеляційної
скарги.

Головуючий: