Провадження № 4-с/161/65/14
У Х В А Л А

14 липня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Довжик Н.М.,

з участю представників заявника -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

державного виконавця - Іщенко Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в заді суду в місті Луцьку
скаргу ОСОБА_3 на дії та постанову
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Іщенко
Галини Сільвестрівни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою на
дії та постанову державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Іщенко Галини Сільвестрівни .
Скаргу мотивує тим, що державним
виконавцем Другого відділу ДВС
Луцького міського управління юстиції
Іщенко Г.С. безпідставно було повернуто
виконавчий документ стягувачу ОСОБА_3
оскільки державний виконавець
упереджено прийшов до висновку про
неможливість встановлення місця
проживання боржника, лише по даних БТІ,
ДЗК і МРЕО, так як вказані дані не
носять інформації про місце проживання
боржника, а лише про наявність у такої
особи права власності на нерухоме і
рухоме майно. Зазначає, що постанова
державного виконавця є неправомірною,
оскільки державним виконавцем у
відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження» не використано
надані йому права у точній
відповідності із законом, а саме,
державний виконавець вправі
здійснювати інші заходи та
повноваження для виконання
виконавчого провадження, що не було
зроблено останнім. Просить поновити
строк на оскарження постанови, визнати
неправомірними дії державного
виконавця Другого відділу ДВС Луцького
МУЮ Іщенко Г.С. та скасувати постанову
про повернення виконавчого документа,
а виконавче провадження відновити.

В судовому засіданні представники
заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву
підтримали з підстав, в ній зазначених,
просили поновити строк на оскарження,
визнати неправомірними дії державного
виконавця та скасувати постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу і відновити виконавче
провадження.

Державний виконавець Іщенко Г.С. в
судовому засіданні заперечила
відносно задоволення заяви. Суду
пояснила, що вчинила всі необхідні дії
для виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
виконавчого провадження, суд приходить
до висновку, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2012 року
головним державним виконавцем Другого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
Іщенко Г.С. на підставі виконавчого
листа № 2-2564 про стягнення з ОСОБА_5 в
користь ОСОБА_3 28259.50 грн. виданого
Луцьким міськрайонним судом, було
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві з
тих підстав, що майна, належного на
праві власності боржнику, на яке можна
було б звернути стягнення, державним
виконавцем не виявлено. З'ясувати місце
проживання боржника виявилося
неможливим (а.с.4).

Дійсно, з матеріалів скарги,
виконавчого провадження та пояснень
державного виконавця вбачається, що за
боржником ОСОБА_5 права власності на
нерухоме майно та транспортні засоби
не зареєстровано і в матеріалах
виконавчого провадження наявні
документи на підтвердження того, що
державним виконавцем було вчинено всі
дії по виявленню майна боржника,
зокрема, зроблені запити в установи
банків щодо відомостей про наявність
рахунків, з'ясовано, чи має боржник
нерухоме чи рухоме майно у власності, а
також інші доходи.

Крім того, державним виконавцем не
виявилося можливим встановити місце
проживання боржника або його
місцезнаходження. В судовому засіданні
державний виконавець пояснив, що
боржник не проживає за адресою,
зазначеною у виконавчому листі. На
підставі актів складених за виходом
державного виконавця за адресою
боржника по АДРЕСА_1 встановлено, що
останній там не проживає, а на підставі
рапорта, який знаходиться в матеріалах
виконавчого провадження встановлено,
що особи, які там мешкають такої особи
не знають і вона там не проживає і
матеріалами виконавчого провадження
це підтверджено. Крім того, були вжиті
заходи щодо розшуку боржника, що
стверджується ухвалою про розшук
останнього, яка міститься в матеріалах
виконавчого провадження.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 47 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження,
повертається стягувачеві у разі, якщо у
боржника відсутнє майно, на яке може
бути звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними. Про наявність таких
обставин державний виконавець складає
акт.

Судом встановлено, що державний
виконавець здійснив усі передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» заходи щодо розшуку
боржника та його майна, однак вони
виявилися безрезультатними.

Таким чином, оскільки державним
виконавцем вжито всіх передбачених
законом заходів примусового виконання
рішення, суд приходить до висновку, що
строк на оскарження постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві поновити, однак в
задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПІК України, на
підставі 3У «Про виконавче
провадження», суд,

у х в а л и в :

Поновити строк ОСОБА_3 на оскарження
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 31 липня 2012
року.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії та
постанову державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Іщенко Галини Сільвестрівни -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.