АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Кусяк М.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 28 травня 2014
року у цивільній справі за позовом
Іванковецької сільської ради до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа
відділ Держземагенства в Кіцманському
районі про визнання частково недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року Іванковецька
сільська рада звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя
особа відділ Держземагенства в
Кіцманському районі про визнання
частково недійсним державного акту на
право приватної власності на землю.

Посилалась на те, що рішенням
Іванковецької сільської ради народних
депутатів №92/12 від 18.11.1993 року ОСОБА_4
вирішено передати у приватну власність
земельні ділянки: розміром 0,25 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, що розташована біля
житлового будинку, та розміром 0,25 га -
для особистого підсобного
господарства, що розташована в ур.
«Пилиповське».

Вказувала на те, що в 1994 р. ОСОБА_4 подала
всі необхідні документи для
виготовлення державних актів на право
власності на земельні ділянки, але при
вимірах земельної ділянки, якою вона
користувалась біля житлового будинку,
було встановлено, що фактичний розмір
ділянки становить

№22-ц/794/1029/14р.
Головуючий у 1 інстанції
Мізюк В.М.

Категорія 45
Доповідач
Перепелюк Л.М. 0,28 га, тому
виконком Іванковецької сільської ради
своїм рішенням № 46/5 від 15.05.1996 р.
вирішив передати ще у приватну
власність останній земельну ділянку
розміром 0,03 га, що розташована в селі
Іванківці для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4
померла, а зазначене рішення виконкому
сільської ради № 46/5 від 15.05.1996 р. було
прийняте після її смерті. 06.06.1996 р. на
підставі вищезгаданого рішення
сільської ради на ім'я ОСОБА_4 було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю площею 0,28
га., з них - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд -0,25га;
для ведення особистого підсобного
господарства - 0,03га. Таким чином,
рішенням Іванковецької сільської ради
№ 46/5 від 15.05.1996 р. ОСОБА_4 передано
земельну ділянку розміром 0,03 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, але в Державному
акті на право приватної власності на
землю зазначено, що землю передано для
ведення особистого підсобного
господарства 0,03га.

Спадкоємцями земельної ділянки, що
належала ОСОБА_4 на праві власності, є
її діти: син - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_5,
проте, на даний час вказану земельну
ділянку ніхто з них ще не успадкував,
але фактично ОСОБА_2 на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №179709 від
08.10.2009 р. є власником земельної ділянки
розміром 0,2472 га, цільове призначення
якої - для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що розташована по АДРЕСА_1,
розмір якої включає в себе і спірну
земельну ділянку розміром 0,03 га, що
передана ОСОБА_4 відповідно до
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії
І-ЧВ №003506 від 06.06.1996р. Оскільки ОСОБА_4
виділили земельну ділянку в більшому
розмірі, як передбачено чинним
законодавством на той час, позивач
просив задовольнити позов та скасувати
рішення сільської ради від 15.05.1996 року
і визнати недійсним в частині 0,03 га
земельної ділянки державний акт на
право приватної власності на землю на
ім'я ОСОБА_4

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 28 травня 2014
року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення №46/5 від 15
травня 1996 року виконавчого комітету
Іванковецької сільської ради народних
депутатів в частині надання безоплатно
у приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0,03 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Визнано недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю
серії 1-ЧВ №003506 від 06.06.1996 року на ім'я
ОСОБА_4 в частині належності їй на
праві власності земельної ділянки
площею 0,03 га для ведення особистого
підсобного господарства.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати його та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю за безпідставністю.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального
права, та є незаконним.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції помилково прийшов
до висновку про необхідність
задоволення позову.

Такий висновок суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають ним же
встановленим обставинам справи, а
обставини, які суд вважав
встановленими, не доведені, а тому
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового.

Судом І інстанції встановлено, що
відповідно до рішення Іванковецької
сільської ради народних депутатів №92/12
від 18.11.1993 року ОСОБА_4 передано у
приватну власність земельні ділянки:
розміром 0,25 га - для будівництва та
обслуговування житлового будинку, що
розташована біля житлового будинку та
розміром 0,25 га - для особистого
підсобного господарства, що
розташована в ур. «Пилиповське».

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 померла.

Рішенням виконкому Іванковецької
сільської ради № 46/5 від 15.05.1996 р., яке
було прийняте після смерті ОСОБА_4, у
приватну власність ОСОБА_4 передано
земельну ділянку розміром 0,03 га - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

З Державного акту на право приватної
власності на землю, виданого 06.06.1996 р. на
підставі вищезгаданого рішення
сільської ради на ім'я ОСОБА_4, їй
належить земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд - 0,25га і для ведення
особистого підсобного господарства
0,03га.

Таким чином, згідно рішення виконкому
Іванковецької сільської ради № 46/5 від
15.05.1996 р. ОСОБА_4 передано земельну
ділянку розміром 0,03 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку, а
в Державному акті на право приватної
власності на землю зазначено, що
земельну ділянку передано їй для
ведення особистого підсобного
господарства 0,03га.

Крім того, судом встановлено, що на
даний час ОСОБА_2, на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №179709 від
08.10.2009р., є власником земельної ділянки
розміром 0,2472 га, цільове призначення
якої для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, та
розмір цієї ділянки 0,2472 га включає в
себе і земельну ділянку розміром 0,03 га.,
що передана ОСОБА_4 відповідно до
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії
І-ЧВ №003506 від 06.06.1996р.

Таким чином, судом першої інстанції
достовірно встановлено, що земельна
ділянка розміром 0, 03 га одночасно
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_2 - на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №179709 від
08.10.2009р. та померлій ОСОБА_4 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку серії
І-ЧВ №003506 від 06.06.1996р.

За таких обставин, спірна земельна
ділянка в будь-якому випадку не
належить територіальній громаді
с.Іванківці, представником якої є
Іванківецька сільська рада, і не
перебуває в оперативному управлінні
останньої, а тому право сільської ради
не порушено ні рішенням виконавчого
комітету Іванковецької сільської ради
від 15.05.1996р., ні Державним актом від
06.06.1996 року на право власності на
земельну ділянку у розмірі 0,03 га,
видану на підставі зазначеного рішення
на ім'я ОСОБА_4

Спір щодо земельної ділянки у розмірі
0,03 га., яка знаходиться у с.Іванківці
Кіцманського району та належить
одночасно двом фізичним особам - ОСОБА_2
та ОСОБА_4 згідно правовстановлюючих
документів - державних актів про право
власності на земельну ділянку - може
вирішуватись тільки між відповідачем
ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_4

Більше того, позивач по даній справі
Іванковецька сільська рада просить
скасувати своє ж рішення від 15 травня
1996 року, не зазначивши, які її права
порушено цим рішенням та виданим на
його підставі державним актом.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

До прав, які підлягають
цивільно-правовому захисту,
відносяться всі майнові й особисті
немайнові права, які належать
суб»єктам цивільного права.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорення. Таким чином,
у розумінні закону, суб»єктивне право
на захист - це юридично закріплена
можливість особи використати заходи
правоохоронного характеру для
поновлення порушеного права і
припинення дій, які порушують це право.

Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (ч.1).

У випадках, встановлених законом, до
суду можуть звертатися органи та особи,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси (ч.2).

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції не встановлено належними та
допустимими доказами порушення,
оспорення або невизнання прав позивача
відповідачами, а тому його позов є
безпідставним і в його задоволенні
слід відмовити.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції слід скасувати, ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 28 травня 2014
року скасувати.

У задоволенні позову Іванковецької
сільської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_1, третя особа відділ
Держземагенства в Кіцманському районі
про визнання незаконним рішення №46/5
від 15 травня 1996 року виконавчого
комітету Іванковецької сільської ради
народних депутатів в частині надання
безоплатно у приватну власність ОСОБА_4
земельної ділянки площею 0,03 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та визнання
недійсним Державного акту на право
приватної власності на землю серії 1-ЧВ
№003506 від 06.06.1996 року на ім'я ОСОБА_4 в
частині належності їй на праві
власності земельної ділянки площею 0,03
га для ведення особистого підсобного
господарства відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий:(підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно