У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 20 грудня 2013
року по справі за позовом ДП «Житловий
комплекс №2» ПАТ «Житлово-побутове
підприємство» до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення
заборгованості ,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ДП «Житловий комплекс
№2» ПАТ «Житлово-побутове
підприємство» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про солідарне стягнення
заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
між відповідачем ОСОБА_2 та ДП ЖК № 2 ЗАТ
ЖПП (ПрАТ) 01 лютого 2007 року був
укладений договір найму житлового
приміщення № 29, згідно якого
відповідачу та членам його сім'ї надано
для тимчасового проживання кімнату
АДРЕСА_1. Крім наймача ОСОБА_2 в кімнаті
зареєстровані та проживають члени його
сім'ї - ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відсутність договору найму між ДПЖК № 2
та ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не звільняє
останніх від обов'язку проведення
оплати за комунальні послуги та
користування житлом, оскільки останні
є споживачами послуг.

Згідно ст. ст. 66, 67, 68, 156 ЖК України
відповідачі зобов'язані своєчасно
сплачувати нараховані їм в
установленому законом порядку плату за
користування житлом, плату за
комунальні послуги. В п. 1.7. п. 1 договору
№ 29 зазначено, що борг за користування
житлом станом на 12 березня 2007 року
становить 10736,85 грн. Не зважаючи на
значну суму заборгованості, договір
був укладений з огляду на наявність
двох неповнолітніх дітей. Згідно пп. 2.2.3
пп. 2.2. п. 2 договору найму наймач
зобов'язаний сплачувати кошти за
користування житлом та витрати на
комунально - побутові послуги
щомісячно відповідно до діючих
розцінок та тарифів не пізніше 10 числа
послідуючого місяця. Прийняті на себе
зобов'язання відповідач ОСОБА_2 та
члени його сім'ї не виконують, оплату за
спожиті комунальні послуги та
користування житлом не проводять.

01 лютого 2007 року між адміністрацією ДП
ЖК № 2 та наймачем ОСОБА_2 була укладена
угода про погашення суми боргу, яка
існувала на день укладення угоди - 10736,85
грн. протягом 36 місяців. Погашення за
даною угодою не проводилось. 04 жовтня
2010 року наймач ОСОБА_2 надав
адміністрації ДП ЖК № 2 заяву про
продовження дії вище вказаної угоди та
зобов'язання сплатити борг в термін до
01 січня 2013 pоку. Також і за цією заявою
зобов'язання не виконуються.

Станом на 01 лютого 2013 року за
відповідачами рахується
заборгованість за спожиті комунальні
послуги та користування житлом в сумі
29359,37 грн.

В процесі розгляду справи позивач
зменшив позовні вимоги та просив
стягнути з відповідачів солідарно
заборгованість за спожиті комунальні
послуги та користування житлом в
розмірі 26359,37 грн., а також судовий збір
в розмірі 293,60 грн., про що також подав
письмову заяву від 29 листопада 2013 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 20 грудня 2013 року зменшені
позовні вимоги задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, мешканців АДРЕСА_1, на користь
комунального підприємства ДП
«Житловий комплекс № 2» приватного
акціонерного товариства
«Житлово-побутове підприємство» суму
заборгованості в розмірі 26359,37
(двадцять шість тисяч триста п'ятдесят
дев'ять грн. 37 коп.) грн., та судовий збір
в розмірі 263,59 грн.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставить
питання про скасування
вищезазначеного рішення та
постановлення нового про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, приватне акціонерне
товариство «Житлово-побутове
підприємство» є власником житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_1,
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 25 листопада 1999 року за № 29.
Вказаний будинок перебуває в
оперативному управлінні ДП ЖК № 2 ПАТ
«ЖПП» згідно акту прийому-передачі
основних засобів від 05 листопада 2001
року та використовується для
тимчасового проживання громадян на
підставі укладених договорів найму
відповідно до п. 4.5.Статуту ДПЖК № 2.

01 лютого 2007 року, що між відповідачем
ОСОБА_2 та ДП ЖК № 2 ЗАТ ЖПП (ПрАТ) був
укладений договір найму житлового
приміщення № 29, згідно якого
відповідачу та членам його сім'ї надано
для тимчасового проживання кімнату
АДРЕСА_1.

З п. 4.1 договору № 29 найму житлового
приміщення від 01 лютого 2007 року
вбачається що, такий було складено на
строк з 01 лютого 2007 року по 01 лютого 2008
року, і з цього ж пункту договору
вбачається, що такий договір
автоматично продовжується на кожний
наступний рік, якщо в місячний термін
до закінчення строку дії договору
жодна сторона не заявить про намір його
розірвати.

Крім наймача ОСОБА_2 в кімнаті
зареєстровані та проживають члени його
сім'ї - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відсутність договору найму між ДПЖК № 2
та ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не звільняє
останніх від обов'язку проведення
оплати за комунальні послуги та
користування житлом, оскільки останні
є споживачами послуг.

Згідно статті 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
балансоутримувач має право звертатися
до суду про звернення стягнення на
майно осіб, які відмовляються
оплачувати рахунки за споживання
житлово-комунальних послуг або
відшкодовувати завдані збитки. Отже,
балансоутримувач житлової будівлі має
законне право на звернення до суду в
разі несплати особами, що проживають в
даній будівлі, кошів за споживання ними
житлово-комунальних послуг.

Також, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено в судових
засіданнях, відповідачі розрахунки за
отримані послуги не здійснювали, в
результаті чого у останніх перед ДП
«Житловий комплекс №2» ПАТ
«Житлово-побутове підприємство»
виникла заборгованість в розмірі 26359,37
грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно і правильно встановив обставини
справи і дійшов вірного висновку, що
факт наявності заборгованості у
відповідачів перед позивачем в сумі
26359,37 грн. доведений.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Тож рішення суду першої інстанції
ухвалено з дотриманням норм
матеріального права, воно є законним,
правильним і справедливим, що у
відповідності до ст. 308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 20 грудня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді