Справа № 591/3400/14-ц
Провадження № 2/591/1457/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В.

при секретарі - Дворядкіній М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ТОВ «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, остаточно визначившись з
розміром позовних вимог, свої вимоги
мотивує тим, що він надає послуги з
опалення відповідачу, який проживає в
АДРЕСА_1 та є власником вказаної
квартири. Відповідач своєчасно та в
повному обсязі не оплачував за спожиті
послуги з опалення, в зв'язку з чим має
заборгованість в сумі 1954,99 грн., яка
складається із заборгованості з оплати
опалення в розмірі 1297,84 грн., борг з
абонплати в розмірі 657,15 грн.. Тому
просять стягнути з відповідача 1954,99
грн. боргу за період з 01.10.2009 року по
30.06.2014 року, а також понесені по справі
судові витрати

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач та його представник позов
заперечили, заявили клопотання про
застосування строків давності. Також
пояснили, що квартира підключена
системи автономного опалення (дахова
котельня) та відповідач, який набув
квартиру у власність 26.10.2010 році,
систематично та у повному обсязі
сплачує надані йому послуги з опалення
та гарячого водопостачання.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України
суд вирішує справи на засадах
змагальності, не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
та в межах заявлених позовних вимог, на
підставі поданих ними доказів.

Судом встановлено, що позивач надає
послуги з опалення мешканцям будинку
АДРЕСА_1

На особовому рахунку відкритому по
адресі АДРЕСА_1 обліковується
заборгованість з оплати послуг з
опалення та сплати абонтплати, яка
станом на 30.06.2014 року становить 2029,38
грн., з яких 1218,21 грн. заборгованості за
надані послуги з опалення та 707,70 рн.
боргу зі сплати абонплати ОТП.

Як вбачається з оборотної відомості та
наданих відповідачем копій рахунків та
квитанцій про сплату наданих позивачем
послуг зазначена заборгованість
утворилася за період з жовтня 2009 року
по листопад 2010 року. Так, з оборотної
відомості наданої позивачем
вбачається, що станом на 01.10.2009 року
заборгованість складала 1969,33 грн., з
яких 1362,73 грн. борг за опалення та 606,60
грн. борг з абонплати ОТП. Станом на
01.11.2009 року заборгованість складала
2019,88 грн., з яких 1362,73 грн. борг за
опалення та 657,15 грн. борг з абонплати
ОТП.

Відповідно до ст. ст. 67, 68, 156 ЖК України,
п. п. 18 "Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідчедення, споживач зобов'язаний
вносити плату за послуги з опалення
приміщення та гаряче водопостачання
своєчасно, не пізніше 20 числа
наступного за розрахунковим місяця.

Як вбачається з наданої суду копії
договору дарування відповідач набув у
власність АДРЕСА_1 за договором від
07.10.2010 року, якій зареєстровано у
встановленому законом порядку 26.10.2010
року (а.с. 58-60) У вказаній квартирі
відповідач був зареєстрований 12.01.2012
року (а.с. 36)

З наведеного вбачається, що у період з
01.1.2009 року по 07.10.2010 (за якій утворилася
заборгованість у сумі 1969,33 грн., з яких
1362,73 грн. борг за опалення та 606,60 грн.
борг з абонплати ОТП) відповідач не був
власником та мешканцем АДРЕСА_1, а
відтак будь-які послуги у вказаній
квартирі відповідачу не надавалися та
відсутні підстави для стягнення
вказаної заборгованості саме з
відповідача.

Також слід зазначити, що з 1362,73 грн.
заборгованості з оплати послуг з
опалення, яка існувала на час набуття
відповідачем квартири у власність, на
час звернення позивача з позовом до
суду залишилося 1218,21 грн. боргу, що
вказує на те, що відповідачем помилково
погашений борг за якій він, відповідно
до умов укладеного договору від 07.10.2009
року, не несе відповідальності.

Встановлено, що за період з часу
набуття квартири у власність, через
несвоєчасну оплату послуг у вигляді
абонплати ОТП утворилася
заборгованість, яка становить 101,10 грн.,
яка складається з абонплати за жовтень
та листопад 2010 року. На те, що вказана
заборгованість утворилася саме за
вказаний період вказує аналіз
оборотної відомості та наданих
відповідачем рахунків та квитанцій з
оплати послуг, які вказують на те, що
усі поточні нарахування сплачувалися
відповідачем у повному розмірі з
деякими незначними затримками.

Як вже зазначалося раніше судом,
споживач зобов'язаний вносити плату за
послуги з опалення приміщення та
гаряче водопостачання своєчасно, не
пізніше 20 числа наступного за
розрахунковим місяця.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, загальний строк для
захисту права особи, права якої
порушено ( позовна давність )
становить 3 роки.

Позивач з зазначеним позовом
звернувся до суду 19 травня 2014 року.

Позивач всупереч вимогам ЦПК
України не надав жодних доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску строку давності та достатніх
та беззаперечних доказів в частині
наявності правових підстав для
переривання строків позовної
давності, що до заборгованості з
внесення абонплати в розмірі 101,10 грн. (
з яких про стягнення боргу в розмірі 50,55
грн. заявлена позивачем позовна
вимога), яка виникла у період до квітня
2012 року. В обґрунтування своєї
позиції стосовно порушення строків
звернення до суду, позивач послався
на вчинення відповідачем дій, що
свідчать про визнання боргу, а саме
проведення часткового погашення
боргу та звернення до суду з заявою про
видачу судового наказу. Однак, дані
посилання не заслуговують на увагу,
оскільки доказів визнання
відповідачем боргу шляхом проведення
його плати суду не надані. Той факт, що
позивач раніше звертався до суду з
заявою про видачу судового наказу, не
свідчить про наявність підстав для
поновлення строку давності, оскільки з
заявою про видачу судового наказу з
приводу зазначеної вище
заборгованості позивач звернувся у
лютому 2012 року, скасований вказаний
виданий судовий наказ був 22.03.2012 року, а
даний позов позивач подав лише 19.05.2014
року. Здійсненні відповідачем оплати
не вказують на визнання боргу,
враховуючи розміри поведених
нарахувань та здійснених відповідачем
оплат (дивись оборотну відомість а.с.
54-57, копії рахунків а.с. 64-83 та копії
квитанції про оплату послуг а.с. 84-97)

Відповідачем подане клопотання
про застосування строку давності.

Виходячи з викладеного суд
вважає, що вимоги позивача про
стягнення заборгованості з
відповідача за період до 01.10.2009 року не
ґрунтуються на законі, оскільки позов
про стягнення даної заборгованості
пред'явлено до неналежного
відповідача, а щодо стягнення
заборгованості з абонплати в розмірі
50,55 грн. позивачем з причини визнаних
судом неповажними пропущений строк
позовної давності, а тому суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позову за його необґрунтованістю та у
зв'язку зі спливом позовної давності..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову за його
необґрунтованістю та у зв'язку з і
спливом строку позовної давності

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми, шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення суду (для осіб, що не були
присутні при проголошення рішення, в
той же строк з часу вручення копії
рішення) апеляційної скарги.

Суддя