АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Троц В.О.

за участю представника відповідача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 27 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві Одинадцята Київська
державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 звернулася з
позовом до ОСОБА_4, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві
Одинадцята Київська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання заповіту, посвідченого
державним нотаріусом Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори Саніною Л.А., від імені
заповідача - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
від 27.07.2012 року недійсним та зобов'язати
видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво
про прийняття спадщини після смерті
свого дідуся ОСОБА_10, мотивуючи свої
вимоги тим, що вказаний заповіт був
укладений шляхом введення в оману
спадкодавця, а волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі, оскільки до
останнього дня свого життя заповідач
казав, що все його майно належить онуку,
який є єдиним спадкоємцем.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27.05.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Справа № 756/12558/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/8959/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Васалатій
К.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зазначала, що поза увагою суду першої
інстанції залишились показання
свідків, які підтвердили, що покійний
дідусь спілкувався з онуком, а
відповідач - ОСОБА_4 з'явилась в житті
ОСОБА_10 майже перед його смертю. Крім
того, вказувала, що як вона, так і
неповнолітній ОСОБА_3 не бачили
відповідача і їм не було відомо про
укладення заповіту на її користь,
оскільки дідусь вважав свого онука
єдиним спадкоємцем.

Позивач та треті особи в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належно, у зв'язку з чим на підставі ч.2
ст.305 ЦПК України судом була
постановлена ухвала про розгляд справи
у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є онуком заповідача -
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому відповідно
до положень ч.1 ст.1241 ЦК України не
входить до переліку осіб, які мають
право на обов'язкову частину в
спадщині, крім того, склавши на
відповідача заповіт на підтвердження
свого волевиявлення ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3, було видано на ім'я
відповідача довіреність, якою
уповноважив останню отримувати у
відповідних органах документи для
отримання права власності на квартиру
(спадкове майно), що в свою чергу
свідчить про те, що волевиявлення
заповідача відповідало його волі.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

За змістом ч.3 ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
є онуком ОСОБА_10, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. 21.12.2012 року ОСОБА_3
після смерті діда звернувся до
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_9 із
заявою про відкриття спадщини, однак
дізнався, що приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5 вже заведена спадкова справа
щодо майна ОСОБА_10, який склав заповіт
від 27.07.2012 року, за яким заповів ОСОБА_4
все майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалося, і взагалі все, що
буде йому належати на день його смерті
і на що він матиме право за законом,
вказаний заповіт був посвідчений
державним нотаріусом Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори Саніною Л.А. (а.с.49).

Відповідно до статті 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно положень ч.1 ст.1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Зі змісту оскаржуваного заповіту
вбачається, що відповідно до статті 1248
ЦК України заповіт складений за
допомогою технічних засобів зі слів
заповідача і підписаний ним
власноручно у двох примірниках, крім
того, міститься вказівка про те, що він
був прочитаний заповідачем вголос і
відповідав його волі.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Враховуючи, що позивач не надала суду
будь яких доказів на підтвердження
своїх позовних вимог колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову є правильним.

Доводи апелянта з приводу допитаних
свідків, які підтвердили факт того, що
заповідач спілкувався зі своїм онуком
та те, що відповідач з'явилась у житті
ОСОБА_10 майже перед його смертю не є
доказами обставин, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його внутрішній волі під
час складання оскаржуваного заповіту.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч.1. ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на викладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 27 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: