УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 20 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 8 травня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Львова від 20 грудня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість в розмірі 4 000 дол США, що
еквівалентно 31 972 грн та відсотки за
користування коштами в розмірі 40 820 грн
65 коп. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Ухвалою апеляційного
суду Львівської області від 8 травня 2014
року рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 20 грудня 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судові рішення
попередніх інстанцій ухвалені у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, оскільки суди
вірно виходили з того, що розписка про
отримання боргу засвідчує отримання
боржником від кредитора певної
грошової суми або речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046
ЦК України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Таким чином, з
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 20 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 8 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, відмовити.

Копію ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ разом із доданими до касаційної
скарги матеріалами направити
скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко

2

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

№ 6-23575ск14