АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1364/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 30 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. УХВАЛА
13 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЄльцов В. О.
суддівПальонний В. С. , Карпенко О. В. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
10 квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом в
інтересах малолітньої ОСОБА_9 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди. Свої
позовні вимоги обґрунтувала тим, що 18
квітня 2013 року між її донькою
неповнолітньою ОСОБА_9 та
неповнолітньою донькою відповідачів
ОСОБА_10 стався конфлікт, внаслідок
якого ОСОБА_9 отримала тілесні
ушкодження та їй було спричинено
матеріальної та моральної шкоди.
Матеріальна шкода полягає у витратах
на лікування її доньки, які понесла
позивачка, а моральна шкода полягає у
розголошенні відомостей про стан
здоров'я ОСОБА_9, що викликало значне
погіршення психоемоційного стану
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 10 квітня 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
було відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_6
просить рішення Черкаського районного
суду Черкаської області від 10 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_11 про
задоволення апеляційної скарги,
відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_7 та їх
представника ОСОБА_12 про
безпідставність апеляційних вимог,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

Розглядаючи спірні правовідносини між
сторонами, суд першої інстанції повно
і всебічно дослідив та оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу правовідносин і закон, який їх
регулює, та ухвалив правильне по суті
рішення з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Так судом встановлено, що між
донькою позивачки неповнолітньою
ОСОБА_9 та неповнолітньою донькою
відповідачів ОСОБА_10 18 квітня 2013 року в
приміщенні Червоно слобідської
ЗОШ-І-ІІІ ступенів №1 стався конфлікт,
внаслідок якого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було
отримано тілесні ушкодження. При цьому,
у матеріалах справи відсутні
обґрунтовані докази щодо винуватості у
заподіянні тілесних ушкоджень
неповнолітній ОСОБА_9 неповнолітньою
ОСОБА_10

Місцевим судом було вірно
встановлено, що доводи позивачки
стосовно привселюдного приниження та
висловлення ОСОБА_7 образ на адресу її
доньки були спростовані показаннями
свідків вчителем ОСОБА_13 та соціальним
педагогом ОСОБА_14, які підтверджували
відсутність образ з боку ОСОБА_10,
стверджували, що остання вела себе по
відношенню до ОСОБА_9 коректно та не
зазначала відомості про стан її
здоров'я. Між дітьми відбулась
ситуація, внаслідок якої обидві
дівчинки отримали тілесні ушкодження,
при цьому ОСОБА_9 намагалася відрізати
волосся ОСОБА_10 зважаючи на таку
поведінку відповідачка зазначила, що
ОСОБА_9 не місце серед інших дітей.

Посилання позивачки стосовно
розголошення відповідачами відомостей
про стан здоров'я її доньки,
спростовується тим, що позивачкою
самостійно надавалися відомості щодо
стану свого здоров'я та стану здоров'я
її доньки, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що такі дані були
опубліковані у друкованих ЗМІ.

Статтею 23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Пунктами 3,4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 року зі змінами від 25 травня
2001 року «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» визначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Місцевим судом не було встановлено
факту заподіяння відповідачами
моральної та матеріальної шкоди
позивачу, оскільки ОСОБА_6 не було
надано належних доказів.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
встановивши дійсні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, і ухвалив у справі
законне та обґрунтоване рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги ретельно
перевірені судом апеляційної
інстанції і є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 10 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий :

Судді :