СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
2 червня 2014р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»

про визнання припиненою поруки,

встановила:

у січні 2014р. ПАТ «Альфа-Банк»
звернулося до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором.

У лютому 2014р. ОСОБА_1 звернулася
до суду із зустрічним позовом про
визнання припиненою поруки.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що 27 березня 2008р.
уклала з ПАТ «Альфа-Банк» договір
поруки на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
який був укладений 27 березня 2008р. між
банком та ОСОБА_2 1 вересня 2008р. без її
згоди банк збільшив процентну ставку
за користування кредитом, а 18 червня
2010р. сторони кредитного договору
уклали договір про внесення змін і
доповнень до кредитного договору,
відповідно до якого встановили нову
дату остаточного повернення кредиту, а
саме 28 березня 2016р., що суттєво
збільшило її відповідальність.

Також позивач стверджувала, що
вимоги про дострокове повернення
кредиту до позичальника банк заявив у
травні 2011р., однак вимога до поручителя
була заявлена тільки у грудні 2013р.,
тобто з пропуском шестимісячного
строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

Ухвалою суду від 2 червня 2014р.
первісний позов залишено без розгляду.

Рішенням суду від 2 червня 2014р. у
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на неповно
встановлені судом обставини справи, не
врахування доказів, наданих суду
позивачем, а також на неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

Представник відповідача, будучи
належним чином повідомленим про день
та час розгляду апеляційної скарги
(с.с.137), у судове засідання не з'явився,
причини неявки не повідомив, тому
відповідно до положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів провела судовий
розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, який підтримав апеляційну
скаргу, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/8989/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Леонтюк Л.К.Доповідач
у суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню з таких підстав.

- 2 -

Судом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що 27
березня 2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір, на
підставі якого позичальник отримав 21
162,12 доларів США строком до 28 березня
2013р. зі сплатою 13,5% річних за
користування кредитом.

У забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором 27
березня 2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Альфа-Банк» укладено договір поруки.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач надала згоду
на збільшення своєї відповідальності
без укладення додаткової угоди, а крім
того, договір поруки містить
третейське застереження, тому позивач
повинна була звернутися до
третейського суду за захистом своїх
прав.

Проте, погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можна, так як вони не відповідають
обставинам справи та не ґрунтуються на
нормах матеріального права.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пунктом 6.4. договору поруки
сторони визначили, що у разі збільшення
обсягу відповідальності боржника за
основним договором передбачена цим
договором порука діє тільки у випадку,
якщо поручитель надасть свою згоду на
таке збільшення.

З наданих суду першої інстанції
документів, зокрема, розрахунку
заборгованості, встановлено, що з 1
вересня 2008р. банком змінена процентна
ставка 16% річних за користування
кредитом.

Проте, суду банком не було надано
доказів, що поручитель ОСОБА_1 надала
свою згоду на таке збільшення
процентної ставки.

Доводи банку та суду першої
інстанції про те, що позивач, уклавши
договір про внесення змін і доповнень
до договору поруки 26 березня 2009р.,
надала згоду на збільшення своєї
відповідальності, колегія суддів
вважає безпідставним, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука є припиненою з 1 вересня 2008р.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 6.3 договору поруки визначено,
що договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами та
скріплення печаткою банку і діє до
повного виконання зобов'язань за
кредитним договором.

У справі 6-78цс12 Верховний Суд
України зробив правовий висновок, якщо
в договорі поруки не встановлено
строку, після якого порука
припиняється, умова договору поруки
про його дію до повного виконання
боржником своїх зобов'язань перед
банком за кредитним договором не є
встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України,
тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки (пункт 6.3) про його дію
до повного виконання боржником своїх
зобов'язань перед банком за кредитним
договором не є встановленим сторонами
строком припинення дії поруки,
оскільки суперечить частині першій
статті 251 та частині першій статті 252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У зв'язку із невиконанням
позичальником зобов'язань за кредитним
договором банк звернувся до постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській організа-

- 3 -

ції «Всеукраїнський фінансовий
кредит» і рішенням суду від 12 квітня
2011р. з позичальника ОСОБА_2 та
поручителя ОСОБА_5 достроково стягнута
заборгованість за кредитним договором.

Крім того, 30 травня 2011р. банком була
пред'явлена письмова вимога до
позичальника про дострокове
повернення кредиту та процентів
протягом тридцяти календарних днів від
дати отримання цієї вимоги.

Отже, банком був визначений новий строк
повернення кредиту - 30 червня 2011р., а
крім того, банк скористався своїм право
звернення до суду та достроково
стягнув заборгованість, тому
відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
вимоги до поручителя могли бути
заявлені у межах шести місяців від дня
настання цього строку.

Проте, така письмова вимога до ОСОБА_1
була пред'явлена тільки 5 грудня 2013р.,
тобто після спливу шестимісячного
строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК
України.

За таких обставин, порука ОСОБА_1 є
припиненою.

На вказані обставини справи та норми
матеріального права, а також правові
висновки Верховного Суду України не
звернув уваги суд першої інстанції і
прийшов до помилкового висновку про
відсутність правових підстав для
припинення поруки.

Крім того, колегія суддів вважає, що
заслуговують на увагу доводи апелянта
про безпідставне посилання судом
першої інстанції на наявність
третейського застереження, як підставу
для відмови у позові.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
абз. 5 ч. 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК
України) не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом.

Таким чином, третейська угода про
передання спору на розгляд
третейського суду не є відмовою від
права на звернення до суду, а є одним із
способів реалізації права на захист
своїх прав.

Позивач обрала спосіб захисту свого
права - звернення до суду із даним
позовом, проти чого не заперечував
відповідач.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207
ЦПК України наявність третейського
застереження у договорі сторін та
заперечення відповідача проти
вирішення спору у суді є підставою для
залишення позову без розгляду, а не для
відмови у позові.

Проте, судом першої інстанції вказані
роз'яснення Верховного Суду України та
норми процесуального права враховані
при вирішенні даного спору не були.

Судом першої інстанції не повно були
з'ясовані обставини справи, не оцінені
надані сторонами докази, неправильно
застосовані норми матеріального права,
порушенні норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, тому колегія суддів скасовує
рішення суду та ухвалює нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сплачений
судовий збір.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314,
316-317 ЦПК України, колегія судів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 2 червня 2014р.
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

Визнати припиненою поруку за
договором, укладеним 27 березня 2008р. між
ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1.

Стягнути з ПАТ «Альфа-Банк» на
користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі
243грн. 60коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до

- 4 -

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: