Справа № 422/2154/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.
м. Перевальськ

Перевальський районний суд Луганської
області в складі:

головуючого-судді:
Нікітіна В.В.

при секретарі:
Савельєвій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Перевальську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014 року до Перевальського
районного суду Луганської області
Публічним акціонерним товариством
«Акцент-Банк» було подано позов до
ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості в розмірі 23615,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

29 квітня 2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір №
AN4ACC9F2O0036, відповідно до якого
відповідач - ОСОБА_1 отримала від
позивача - ПАТ «Акцент-Банк» кредит в
розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків в
розмірі 0,12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач був ознайомлений з умовами
отримання та погашення кредиту так як
він підписав Заяву позичальника та
умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт).

Позивач свої зобов'язання за вказаним
договором виконав у повному обсязі та
надав відповідачу кредит на вказану
суму. Відповідач - ОСОБА_1 свої
зобов'язання за договором виконала не в
повному обсязі, внаслідок чого станом
на 14.03.2014 року виникла заборгованість в
розмірі 23615,35 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в розмірі
1936,30 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом в розмірі 4,86
грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 3106,10
грн., пені в розмірі 16967,36 грн., штрафу у
вигляді фіксованої частини в розмірі 500
грн. та штрафу у вигляді процентної
частини в розмірі 1100,73 грн.

Також позивач просив суд покласти на
відповідача витрати зі сплати судового
збору.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, подавши до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримав
у повному обсязі та просив суд
розглянути справу на підставі наявних
в ній доказів.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні позов визнали
частково та підставі ч. 3 ст. 551 ЦК
України представником відповідача
подане клопотання, яке мотивоване тим,
що сума нарахованої неустойки в
декілька разів перевищує суму
заборгованості за кредитом.

Суд, вислухавши відповідача та її
представника, дослідивши подані
докази, приходить до наступних
висновків.

Як визначено у ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується
факт укладення кредитного договору між
позивачем - ПАТ «Акцент-Банк» та
відповідачем ОСОБА_1 Зазначений
договір укладено в формі заяви
позичальника (далі - Заява) № AN4ACC9F2O0036,
підписанням якої відповідач
погодилась з «Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт)», далі -
«Умови» (а.с. 6-7).

Розмір заборгованості за тілом кредиту
в сумі 1936,30 грн. підтверджується
розрахунком (а.с. 4, 5) та визнається
відповідачем. Позовні вимоги в цій
частині підлягають повному
задоволенню з огляду на п. 3.2.2 Умов та
вимог статей 526 та 1054 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до Заяви, згідно з п. 3.2.3. та
п. 4.1. Умов, Позичальник сплачує Банку
відсотки за користування Кредитом.

Як свідчить розрахунок заборгованості
(а.с. 4, 5), сума процентів за користування
кредитом становить 4,86 грн. Ця сума
визнається відповідачем та підлягає
стягненню відповідно до пунктів 3.2.3,
4.1-4.5 Умов та статей 1048 та 10561 ЦК України.

Несплачена частина комісії в сумі 3106,10
грн. обґрунтована розрахунком та
визнається відповідачем.

Ця сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача в
повному обсязі.

Позовна вимога про сплату фіксованої
частини штрафу в сумі 500 грн.
обґрунтована п. 5.3. Умов, що визнані
відповідачем, та підлягає стягненню.

В той же час, суд вважає, що процентна
складова штрафу, заявлена позивачем до
стягнення в сумі 1100,73 грн., розрахована
невірно, адже відповідно до п. 5.3. Умов,
процентна складова штрафу за несплату
позичальником платежів у строк більше
30 днів, становить 5 % від суми основної
заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного пункту
Умов, базою для розрахунку штрафу, як
одного з видів відповідальності за
порушення грошових зобов'язань, є лише
сума основної заборгованості (власне,
зобов'язання), суд вважає обґрунтованим
стягнути на користь позивача з
відповідача процентну складову штрафу
саме від суми основної заборгованості,
як це й передбачено Умовами.

Стосовно позовних вимог про стягнення
пені в розмірі 16967,36 гривень, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України пеня є одним з видів неустойки.

У відповідності до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні,
сума заборгованості за тілом кредиту
становить 1936,30 грн., в той час як
неустойка, нарахована на цю суму - 16967,36
гривень, що на 876 % перевищує суму
основної заборгованості.

При розгляді частини позовних вимог
про стягнення пені, суд враховує
правові висновки, які містяться в
Рішенні Конституційного Суду України
№ 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року у
справі за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного
тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11,
ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Відповідно до вказаних правових
висновків, які згідно з приписами ст. 69
Закону України «Про Конституційний Суд
України» є обов'язковими до виконання,
дія вказаних норм Закону України «Про
захист прав споживачів» поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Така ж правова позиція міститься в абз.
2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 12.04.1996 року «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»
та в п. 1 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року.

Як вбачається з тексту підписаної
відповідачем Заяви (а.с. 6), кредит,
отриманий ним у позивача, носить
споживчий характер.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
несправедливими є умови договору про
сплату споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

Сума компенсації за невиконання
договору в даному випадку становить 876 %
від суми вартості кредиту, що не
відповідає вказаним положенням закону.
За таких обставин, суд вважає
обґрунтованим клопотання представника
відповідача про зменшення неустойки на
підставі ч. 4 ст. 551 ЦК України, адже
розмір неустойки в даному випадку
значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, розмір пені підлягає
зменшенню до 50 % від розміру
заборгованості за тілом кредиту
відповідно до вказаних положень
закону.

Таких висновків суд дійшов з
урахуванням правових позицій Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, що відображені в ухвалах суду
від 19 червня 2013 року (справа № 6-2437св13),
від 20 лютого 2013 року (справа № 6-37135св12),
від 22 лютого 2012 року (справа № 6-43420св11)
та ін.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача на користь
позивача судовий збір пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 11, ч. 3 ст. 209, ст. ст.
212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ

Позов Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 1936 (одну тисячу дев'ятсот
тридцять шість) гривень 30 коп. в рахунок
погашення кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 4 (чотири) гривні 86 коп. в
рахунок погашення процентів по
кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 3106 (три тисячі сто шість)
гривень 10 коп. в рахунок погашення
комісії по кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 968 (дев'ятсот шістдесят
вісім) гривень 15 коп. в рахунок
погашення пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 500 (п'ятсот) гривень 00 коп.
в рахунок погашення фіксованої частини
штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» 96 (дев'яносто шість)
гривень 81 коп. в рахунок погашення
процентної частини штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» судовий збір в розмірі 68
(шістдесят вісім) гривень 21 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Луганської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги
через Перевальський районний суд
Луганської області.

Головуючий суддя
В.В. Нікітін