Справа № 639/5379/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 р. Жовтневий районний суд
м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко
В.Б.

при секретарі- Ринденко А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові скаргу ОСОБА_1 на
дії та бездіяльність державних
виконавців та в.о. начальника
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник- ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою на дії та бездіяльність
державних виконавців Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ( далі Жовтневий ВДВС ХМУЮ)
Мінькової В.В. та Бабіченко Р.В. щодо
надання до суду заяви про роз'яснення
рішення суду від 25.11.2002 р. по цивільній
справі № 2-11171/02, ненадання розрахунку
заборгованості по аліментам за
заявами боржника від 18.04.2014 р. та 22.04.2014
р., а також просив визнати
неправомірними дії в.о. начальника
Жовтневого ВДВС ХМУЮ Слюта Т.О., яка
безпідставно та не мотивовано
відмовила у задоволенні заявленого
ОСОБА_1 відводу зазначених державним
виконавцям, вимагав задовольнити таку
заяву про відвід, усунути порушення
щодо бездіяльності складання та
надання розрахунку заборгованості по
аліментам, зобов'язати скласти такий
розрахунок з урахуванням матеріалів
виконавчого провадження станом на
15.04.2014 р. В обґрунтування своєї скарги
ОСОБА_1 посилається на те, що державний
виконавець Бабіченко Р.В. зверталася до
суду із заявою про роз'яснення рішення
суду по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів, хоча мала всі необхідні
документи з приводу заборгованості за
аліментами. Державний виконавець
Мінькова В.В. під час ділового
спілкування по виконавчому
провадженню нехтувала правами ОСОБА_7,
грубо до нього ставилася та проявляла
некомпетентність у тлумаченні норм
Закону, що викликало сумнів у її
неупередженості. При звернення із
заявою за цих підстав про відвід
державних виконавців , в.о. начальника
Жовтневого ВДВС Слюта Т.О. винесла
невмотивовану постанову та не провела
жодного заходу контролю щодо порушень
норм закону державними виконавцями. В
судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу
підтримав в повному обсязі.

Державні виконавці та в.о.
начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ
подали письмові заперечення на скаргу
та в судовому засіданні пояснили, що
вони діяли та виконували свої службові
обов'язки за виконавчим провадженням
про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в
межах своєї компетенції, згідно вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», розрахунок
заборгованості неодноразово
проводився на протязі 2013 р. за заявами
ОСОБА_1 У зв'язку із суперечністю
фактів, державний виконавець дійсно
звертався до суду із завою про
роз'ясненням рішення щодо порядку
нарахування заборгованості по
аліментам. Через незгоду з останнім
розрахунком заборгованості станом на
31.10.2013 р. , ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.Харкова з
позовом про визнання розміру
заборгованості та звільнення його від
сплати аліментів. У зв'язку з тим, що
рішення по справі не прийнято,
державним виконавцем була надана
відповідь ОСОБА_1 з приводу його
аналогічних заяв від 18 та 22 квітня 2014 р.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушені
їх права чи свободи.

На примусовому виконанні в
Жовтневому ВДВС ХМУЮ знаходиться
дублікат виконавчого листа, виданого
Жовтневим районним судом м.Харкова
14.10.2011 р. № 2-11171/02 про стягнення з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_6 на утримання доньки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у
розмірі ? частини всіх видів заробітку
щомісяця, починаючи з 18.11.2002 р. до
повноліття дитини. На теперішній час
виконавче провадження перебуває у
державного виконавця Мінькової В.В. На
період відпустки з 03.03.2014 р. по 22.03.2014 р. ,
її службові обов'язки виконувала
державний виконавець Бабіченко Р.В.,
яка 14.03.2014 р. звернулася до суду із
заявою про роз'яснення судового
рішення про стягнення аліментів в
частині дати нарахування
заборгованості за дублікатом
виконавчого листа, тому як
неодноразово проводилися розрахунки
заборгованості в межах трирічного
терміну, але стягував наполягала на
складанні розрахунку виниклої
заборгованості з 2002 р. через втрату
оригіналу виконавчого документу.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі якщо викладена у виконавчому
документі резолютивна частина рішення
є незрозумілою, державний виконавець
або сторони виконавчого провадження
мають право звернутися до суду, який
видав

виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення.

Скориставшись наданим правом,
державний виконавець Бабіченко Р.В.
звернулася до суду. Ухвалою Жовтневого
районного суду м.Харкова від 14.04.2014 р.
вказану заяву задоволено, роз'яснено
рішення по нарахуванню заборгованості,
виходячи з встановленого рішенням суду
розміру, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 18.11.2002р., з урахуванням
виплачених за минулий період
аліментів. Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 29.05.2014 р. ухвала
Жовтневого районного суду м.Харкова
скасована, справа передана на новий
розгляд. При повторному розгляді,
ухвалою Жовтневого районного суду
м.Харкова від 16.06.2014 р. у задоволенні
заяви про роз'яснення рішення
Жовтневого районного суду від 25.11.2002 р.
відмовлено. Між тим, саме через те, що
вирішення питання часу початку
нарахування заборгованості по
аліментам за дублікатом виконавчого
листа не підлягає розгляду в порядку,
встановленому ст. 221 ЦПК України, як
зазначено судом, ОСОБА_1 вважає дії
державного виконавця Бабіченко Р.В.
незаконними.

Суд вважає, що дії державного
виконавця відповідали вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.221 ЦПК України щодо права звернення
до суду державного виконавця, але
відмова у задоволенні заяви не може
бути підставою для визнання таких дій
державного виконавця незаконними.

Статтею 1 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Як пояснила в судовому засіданні
державний виконавець Жовтневого ВДВС
ХМУЮ Мінькова В.В. вона неодноразово
викликала боржника ОСОБА_1, роз'ясняла
його права та обов'язки, тому як
заборгованість складає значну суму, не
погашається, а збільшується через те,
що за довідками боржника, який працює
директором приватного підприємства і
подає інформацію, зарплата складає
500-700 грн., стягувач звернулася із заявою
про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності . Такі дії державного
виконавця ОСОБА_1 розцінює, як
упереджене до себе ставлення, що
підтвердив в судовому засіданні, тому
заявив відвід і державному виконавцю
Бабіченко Р.В., в провадженні якої не
перебуває виконавчий документ, і
державному виконавцю Міньковій В.В.,
подав відповідну заяву 15.05.2014 р. в.о.
начальника Жовтневого ВДВС.

В межах своєї компетенції,
передбаченої ст. 16 Закону України «Про
виконавче провадження», після
проведеної перевірки фактів,
викладених у заяві ОСОБА_1, в.о.
начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ Слюта
Т.О. винесла постанову про відмову у
задоволенні відводу державних
виконавців з посиланням на
відсутність підстав,визначених ч.1 ст. 16
цього Закону .

Доказів неправомірності дії в.о.
начальника Жовтневого ВДВС ХМУЮ Слюта
Т.О. з приводу постанови, а також
можливості задоволення вимоги про
відвід державних виконавців суду не
надано.

З оглянутого в судовому засіданні
виконавчого провадження випливає, що
державними виконавцями проводився
розрахунок заборгованості по
аліментам станом на 31.05.2013 р. на суму 41104
грн. 77 коп., на 30.07.2013 р. на суму 21426 грн. 30
коп., на 31.10.2013 р. на суму 16366 грн. 50 коп.
ОСОБА_1 з останнім розрахунком не
погодився та звернувся до суду з
позовом про визначення розміру
заборгованості по аліментам та
звільнення від сплати аліментів.
Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Харкова від 26.02.2014 р. провадження за
цим позовом відкрито. Незважаючи на
наявність спору щодо розміру
заборгованості, який має вирішити суд,
ОСОБА_1 знову звернувся до державного
виконавця із заявами від 18 квітня та 22
квітня 2014 р. про складання розрахунку
заборгованості. Суд вважає, що
Жовтневий ВДВС ХМУЮ надав вичерпну
відповідь заявника про те, розрахунок
буде проведено після визначення
розміру заборгованості судом.

Таким чином, судом встановлено, що дії
державних виконавців, в.о. начальника
Жовтневого ВДВС ХМУЮ відповідали
Закону України «Про виконавче
провадження», Інструкції про
проведення виконавчий дій, а тому
підстав для задоволення скарги ОСОБА_1
не вбачається.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
скарги на дії та бездіяльність
державних виконавців та в.о. начальника
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 5-ти днів з
дня її проголошення.

СУДДЯ -