Справа № 344/6259/14-ц
Провадження № 2/344/2947/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Івано-Франківськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Івано-Франківської міської ради про
визнання заповіту подружжя недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною
заявою в якій просить визнати
недійсним заповіт подружжя, складений
04.09.2006 року нею та її чоловіком,
посвідчений приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу ОСОБА_2 Свої вимоги обґрунтовує
тим, що 04.09.2006 року склали подружній
заповіт, згідно до якого заповідали все
належне їм майно доньці ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в лікарні Вірхен Дель
Альказар (Іспанія) помер чоловік
позивача - ОСОБА_5. Коли позивач та її
чоловік укладали заповіт, то вони були
впевнені, що якщо хтось з них помре, то
донька зможе прийняти спадщину, а про
те, що спадщина зможе бути прийнята
лише після смерті обох з подружжя, вони
не знали. В даний час в зв'язку із
скрутним матеріальним становищем, яке
було викликано тим, що значна сума
коштів була витрачена на лікування
ОСОБА_5 за кордоном, позивач та її
донька намагалися реалізувати
квартиру, яка належала подружжю ОСОБА_5,
однак нотаріус повідомив, що продаж
квартири неможливий, позаяк від 04.09.2006р.
існує відповідний заповіт подружжя. В
даний час позивач зрозуміла всі
наслідки заповіту подружжя, і
скасувати його за законом вона не може,
тому що таке можливо лише за життя
обох заповідачів.

В судове засідання позивач та її
представник не з'явились, просили
розглянути справу без їх участі.

Від відповідача надійшла заява з
проханням слухати справу у його
відсутність, при вирішенні спору
сторона відповідача покладалася на
розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи,
встановив наступне.

Згідно до копії довідки про склад сім'ї
№02-02/1310, виданої КП «Єдиний
розрахунковий центр» вказано, що
ОСОБА_5 є уповноваженим власником
(основним квартиронаймачем) квартири
АДРЕСА_1, разом з ним проживає за
вказаною адресою його дружина - ОСОБА_1
(а.с.10).

З договору купівлі-продажу квартири
від 17.08.2006р. року(а.с.7) вбачається, що
ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1.
Зазначений договір купівлі- продажу
посвідчений нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим номером
Д0704. Вказана квартира, відповідно до
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно 25.08.2006р. на праві
приватної власності зареєстрована за
ОСОБА_5 (а.с.9).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 04.09.2006р. уклали заповіт
подружжя, копія та оригінал якого
долучені до матеріалів справи,
посвідчений приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу ОСОБА_2 та зареєстрований в
реєстрі за №1- 245, згідно до змісту якого
все належне їм майно, з чого б воно не
складалося та де б воно не знаходилось
заповідали доньці ОСОБА_3 (а.с. 5).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
зроблені відповідний запис в томі 00452
на сторінці 201 розділу 3 книги запису
актів та видано свідоцтво Відділом
Реєстрації Актів Цивільного Стану
міста Лорка, Іспанія (а.с.12-13).

Згідно із п.1 ст.1261 ЦК України в першу
чергу право на спадщину за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями за
законом є позивач, як дружина померлого
та їх діти.

Відповідно до п.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно до п.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Згідно із п.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно разом із
спадкодавцем, має подати до державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини у строк,
встановлений ст.1270 ЦК України.

Позивач фактично прийняла спадщину
після смерті її чоловіка в порядку,
встановленому п.3 ст.1268 ЦК України, так
як на день його смерті постійно
проживала разом з ним і була
зареєстрована з ним за однією адресою
(а.с. 10)

Згідно із ст.1243 ЦК України подружжя
має право скласти спільний заповіт
щодо майна, яке належить йому на праві
спільної сумісної власності (п.1). У разі
складання спільного заповіту частка у
праві спільної сумісної власності
після смерті одного з подружжя
переходить до другого з подружжя, який
його пережив. У разі смерті останнього
право на спадкування мають особи,
визначені подружжям у заповіті (п.2). За
життя дружини та чоловіка кожен з них
має право відмовитися від спільного
заповіту. Така відмова підлягає
нотаріальному посвідченню (п.3). У разі
смерті одного з подружжя нотаріус
накладає заборону відчуження майна,
зазначеного у заповіті подружжя (п.4).

Таким чином, зі змісту ст.1243 ЦК України
вбачається, що після смерті одного з
подружжя відносини спадкування не
виникають. На все майно, яке зазначено в
заповіті подружжя, у разі смерті одного
з подружжя, нотаріус накладає заборону
відчуження. Тому вдова (вдовець) не
стають власниками частки у праві
спільної сумісної власності померлого
з подружжя. Вони не мають права
розпоряджатися не лише часткою
померлого з подружжя, але після його
смерті й своєю часткою у такому майні.

У зв'язку зі смертю чоловіка позивач
можливості відмовитись від спільного
заповіту немає, оскільки заповіт
подружжя може бути скасований одним з
подружжя лише за життя обох з подружжя.

Відповідно до ст.229 ч.1 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням.

Згідно до п.2, 4 ст.1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. У разі
недійсності заповіту спадкоємець,
який за цим заповітом був позбавлений
права на спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Оскільки дочка позивача ОСОБА_1 та
померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 подала суду
свою заяву, за якою вона не заперечує
проти визнання заповіту від 04.09.2006р.
недійсним, яка нотаріально посвідчена
приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу ОСОБА_8 та долучена до
матеріалів справи, то суд приходить до
висновку, що є всі підстави для
визнання недійсним заповіту подружжя,
оскільки заповіт був складений
внаслідок помилки, оскільки позивач не
усвідомлювала в повній мірі правову
природу правочину, а також той обсяг
прав та обов'язків, який ним
передбачений, а визнання оспорюваного
заповіту недійсним не порушуватиме
прав та інтересів інших осіб.

Оскільки стороною позивача не
ставилося питання прпо розподіл
судових витрат і сторона позивача у
своїй заяві не заперечувала щодо
понесення нею тягаря таких витрат, то
суд вважає за можливе залишити
понесені судові витрати за сторонами.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 197, 212 ЦПК України,
ст.ст. 229, 1243, 1257, 1261, 1268, 1269 ЦК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт подружжя,
складений 04.09.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
посвідчений приватним нотаріусом
Івано-Франківського нотаріального
округу ОСОБА_2, зареєстрований в
реєстрі за № 1-245.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Шамотайло