Р І Ш Е Н Н Я Справа
№200/18396/13-ц

Іменем України
Провадження №2/200/702/14

12 червня 2014 року Бабушкінський
районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді - Решетніка О.М.

при секретарі - Медведєвій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
своїх та інтересах дітей ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: орган
опіки та піклування Бабушкінської
районної у м.Дніпропетровську ради та
прокуратура Бабушкінського району
м.Дніпропетровська "Про вселення" та
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, яка діє також
в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2
та ОСОБА_3, треті особи:
управління-служба у справах дітей
Бабушкінської районна у
м.Дніпопетровську рада, Обслуговуючий
кооператив "Житлово-експлуатаційна
компанія "Тополь", Головне управління
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області "Про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням", -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду з
вищевказаним позовом до відповідачів.
В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1. Крім неї в квартирі
зареєстровані колишня дружина її сина
ОСОБА_1 та її неповнолітні діти ОСОБА_2
та ОСОБА_3 Однак відповідачка в квітні
2009р. добровільно забрала свої речі та
виїхала до іншого місця проживання, а
її неповнолітні діти залишились
проживати з нею. В травні 2012р. ОСОБА_1
забрала дітей до свого місця
проживання. ОСОБА_1 та її неповнолітні
діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловій площі
вищезазначеної квартири не проживають
більше одного року, комунальні платежі
не сплачують. добровільно знятись з
реєстраційного обліку відмовляються.
Просила визнати відповідачку
втратившою право користування
житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4
про вселення. В обґрунтування своїх
позовних вимог посилається на те, що з
1999р. вона разом зі своїми
неповнолітніми дітьми та колишнім
чоловіком ОСОБА_5 проживали в квартирі
АДРЕСА_1 за договором оренди. 24.04.2001р.
було укладено договір купівлі-продажу
вказаної квартири, відповідно до якого
власником квартири стала відповідачка
ОСОБА_4 Але відповідачка перешкоджає
користуватися житлом їй та її
неповнолітнім дітям. Рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23.09.2013р. встановлено, що
вона та її діти зареєстровані в спірній
квартирі та відповідно до ст.ст.64,156 ЖК
України мають право користуватися нею.
У зв'язку із чим, просить вселити її та
її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її
представник заявлені вимоги
підтримала, просили їх задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.
В задоволенні зустрічного позову
просили відмовити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
запереченнях на позовну заяву.

ОСОБА_1 проти задоволення позову
заперечувала, просила суд відмовити в
його задоволенні і задовольнити її
позов, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Представник Управління-служби у
справах дітей Бабушкінської районної у
м.Дніпопетровську ради в судовому
засідання просила постановити рішення
згідно чинного законодавства.

Представники Обслуговуючого
кооперативу "Житлово-експлуатаційна
компанія "Тополь", Головного управління
державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області до суду не
з'явилися, про розгляд справи
повідомлялася належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймали участь у справі та свідків,
дослідивши матеріали справи суд
доходить висновку, що позовні вимоги як
ОСОБА_1, так і ОСОБА_4 підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.ч.2,3 ст.64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належить особи, зазначені в
частині другій ст.64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 з 1994р., а
23.09.1996р. шлюб між ними було розірвано
(а.с.6).

09.08.1997р. ОСОБА_1 народила дітей, двійню -
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, батьком яких був
записаний ОСОБА_5 - син відповідачки. Зі
згоди ОСОБА_4, яка вважала дітей
позивачки своїми онуками, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 разом із їх матір'ю ОСОБА_1 у
серпні 2001р. були зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на
праві власності, тобто на час
реєстрації як члени сім'ї ОСОБА_4

Сімейне життя ОСОБА_1 з ОСОБА_5, сином
ОСОБА_4, не склалося, в зв'язку з чим
10.04.2009р. ОСОБА_1 вимушена була залишити
спірну квартиру, оскільки ОСОБА_4 та її
син перешкоджають їй проживати в
спірній квартирі і вона в теперішній
час проживає у своїх батьків за
адресою: АДРЕСА_1, а з 28 травня 2012р. за
вказаною адресою разом із ОСОБА_1
проживають і її неповнолітні діти, яким
ОСОБА_4 разом з її сином ОСОБА_5 також
перешкоджають проживати в спірній
квартирі.

Рішенням Бабушкінського райсуду
м.Дніпропетровська від 13.02.2013р.
встановлено, що ОСОБА_5 не є біологічним
батьком неповнолітніх дітей та
виключено з актового запису про
реєстрацію народження запис про
ОСОБА_5, як батька дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_3
(а.с.22 т.1).

Згідно актів від 11.03.2013р., 20.05.2013р.,
21.06.2013р., 20.08.2013р., 15.10.2013р. та 23.12.2013р.
(а.с.8-13 т.1), складених працівниками
Обслуговуючого кооперативу
житлово-експлуатаційної компанії
"Тополь", в квартирі АДРЕСА_1 не було
виявлено будь-яких речей ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6, в спірній квартирі вони
не проживають. Зазначене підтверджено
і довідкою ЖБК-132 "Ьрубник-2" (а.с.14 т.1), в
якій вказується, що позивачка ОСОБА_4 не
проживає в спірній квартирі з 30.05.2009р., а
її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - з травня 2012р.

З підстав не проживання позивачки з
дітьми в спірній квартирі відповідачка
зверталася до суду із позовом про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням шляхом їх
виселення та зняття з реєстраційного
обліку, у задоволенні якого рішенням
Бабушкінського райсуду
м.Дніпропетровська від 13.03.2013р. (а.с.61-63
т.1), залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05.06.2013р.
(а.с.64 т.1), було відмовлено з причини
невірного обрання нею способу захисту
права власності.

Також встановлено, що після розірвання
2 1996р. шлюбу ОСОБА_1 тривалий час
проживала у спірній квартирі, а саме до
2009р., після чого залишила її
добровільно, оскільки почала проживати
однією сім'єю з іншим чоловіком, який і
допомагав їй переїхати із вказаної
квартири, зокрема допомагав з
перевезенням особистих речей, що в
судовому засіданні підтвердили її діти
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вказавши, що
позивачка добровільно при від'їзді
повернула відповідачці ключі від
квартири та більше у вказане жиле
приміщення не поверталась.

Таким чином ОСОБА_1, добровільно
залишивши спірну квартиру та не
проживаючи в ній без поважних причин
більше одного року, втратила право
користування жилим приміщенням
зазначеної квартири.

Однак її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після
від'їзду матері продовжували проживати
в спірній квартирі до кінця травня 2012р.,
коли залишили її як на вимогу
відповідачки, між якою та ОСОБА_3
траплялися сварки через поведінку
останньої, так і за вимогою їх матері,
тобто позивачки, що також самими дітьми
було підтверджено в судовому
засіданні. Таким чином діти ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 вимушено залишили спірне житло
на вимогу дорослих, суду підтвердили,
що не мали такого бажання і хотіли б і
надалі проживати в цій квартирі, в якій
вказали що і залишились їх певні речі, а
отже суд доходить висновку, що ними не
втрачено право користування спірним
жилим приміщенням, в зв'язку з чим
відповідний позов ОСОБА_4 щодо цих
дітей задоволенню не підлягає, та
необхідно задовольнити позов ОСОБА_1 в
частині вселення дітей в спірну
квартиру, а в іншій частині позову
ОСОБА_1 та позову ОСОБА_4 - відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.3,10,11,57,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням квартир №86 в будинку №4 на
ж/м Тополь-1 в м.Дніпропетровську.

Головному управлінню державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити неповнолітніх ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, обоє ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартиру
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
та позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Строк апеляційного оскарження рішення
- 10 днів.

Суддя