Номер провадження: 22-ц/785/5453/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Драгомерецького М.М., Парапана
В.Ф.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 02.04.2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 міської ради Одеської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщин,

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовними вимогами, якими просила
визначити їй додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
мотивуючи тим, що рішенням
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 25.05.2010 року за
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було визнано право
власності по 1/4 частині за кожною на
незавершений будівництвом житловий
будинок по АДРЕСА_1. Згідно висновку
експерта № 12/09 від 25.03.2009 року,
успадкована частина незавершеного
житлового будинку з надвірними
спорудами не підлягає поділу, тобто є
неподільною. Вирішити питання щодо
володіння та користування спадковим
майном відповідно до вимог цивільного
законодавства було не можливо, у
зв'язку з тривалим конфліктом із ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла,
спадкоємицею спадкового майна після
смерті ОСОБА_5 є її донька ОСОБА_4, однак
позивач лише 24.02.2014 року дізналась про
те, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину.
25.02.2014 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, однак їй
було відмовлено у зв'язку із тим, що
відповідно до статті 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Відповідно
до п. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Відповідно до п. 4.2 глави ІІ.10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.02.2012
року за № 282/20595, доказом родинних та
інших відносин спадкоємців зі
спадкодавцем є: свідоцтва органів
реєстрації актів цивільного стану,
повний витяг з реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису, копії актових записів,
копії рішень суду, що набрали законної
сили, про встановлення факту родинних
та інших відносин.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
наполягала на їх задоволенні.

Представник ОСОБА_3 міської ради
Одеської області заперечувала проти
задоволення позовних вимог, оскільки
причини пропуску строку, які були
зазначені позивачем не є поважними.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог позивача.

Рішенням суду у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
позивачка подала апеляційну скаргу в
якій просить скасувати це рішення та
постановити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної
скарги та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає у зв'язку з тим, що районний
суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин, та вірно
послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були
встановлені наступні обставини.

Згідно рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 25.05.2010 року було визнано право
власності за ОСОБА_5 на 1/4 частину
незавершеного будівництвом житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 та 1/2 частину грошових вкладів,
які зберігаються у ВАТ «Державний
Ощадний банк України».

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 27.0.2011 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту ОСОБА_3
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України - часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою.

Отже, часом відкриття спадщини є день
смерті ОСОБА_5, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, саме
з цього часу починається строк для
прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5, відповідно до
ст.1220 ЦК України, відкрилась спадщина
на спадкове майно, до якої входить 1/4
частина незавершеного будівництвом
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частина грошових
вкладів, які зберігаються у ВАТ
«Державний Ощадний банк України».

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 36725774 від 25.02.2014 року, згідно
якого інформація про заповіт,
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_5, відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України -
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України
передбачено, що спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В судовому засіданні позивач
зазначала, що спадкоємицею першої
черги після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4, яка спадщину не
прийняла, однак позивачем дійсно не
було надано до суду першої інстанції
доказів того, що ОСОБА_4 є донькою
ОСОБА_5, крім цього позивачем також не
було надано доказів, які б
підтверджували місце проживання
ОСОБА_5, що в свою чергу позбавляє суд
можливості встановити місце відкриття
спадщини та спадкоємців, які б могли
прийняти спадщину шляхом постійного
проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України - у другу
чергу право на спадкування за законом
мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері.

В судовому засіданні ОСОБА_2
стверджувала, що є рідною сестрою
ОСОБА_5, однак позивачем також не було
надано до суду першої інстанції
доказів, які б підтверджували факт
родинних зв'язків між ними.

Не було надано таких доказів і до
нотаріальної контори, на що на що
державним нотаріусом було зазначено у
своїй відмові (а.с.4).

Згідно до ч.1, 2 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Якщо
виникнення у особи права на
спадкування залежить від неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
іншими спадкоємцями, строк для
прийняття нею спадщини встановлюється
у три місяці з моменту неприйняття
спадкоємцями спадщини або відмови від
її прийняття.

У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного
кодексу України, за позовом спадкоємця,
який пропустив строк для прийняття
спадщини з поважної причини, суд може
визначити йому додатковий строк,
достатній для подання ним заяви про
прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
визначено, що суди відкривають
провадження по справам у разі
відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину, а
також за відсутності інших
спадкоємців, які могли б дати письмову
згоду на подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.
Відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину. Це
положення також закріплено у
інформаційному листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування».

Згідно листа № 649/01-16 від 20.03.2014 року,
наданого ОСОБА_3 державною
нотаріальною конторою, після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, заяви від
її спадкоємців до контори не надходили
з дня смерті, спадкова справ не
заведена. Свідоцтва про право на
спадщину не видавались.

Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1
ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини, в разі якщо спадкоємець не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її,
тобто закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем
подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.
Додатковий строк, достатній для
подання заяви про прийняття спадщини,
не може перевищувати шестимісячного
строку, встановленого статтею 1270 ЦК
України для прийняття спадщини.

Враховуючи, що зазначені позивачем
причини пропуску строку для прийняття
спадщини, а саме те, що їй не було відомо
про прийняття спадщини спадкоємцем
першої черги - не є об'єктивними, не
переборними, істотними труднощами, в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
міської ради Одеської області про
визначення додаткового строку для
прийняття спадкового майна, що
залишилось після смерті ОСОБА_5 судом
першої інстанції правильно було
відмовлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
діючими нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, та дійшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які
посилалася як на підставу своєї
апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній
скарзі про те, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам
закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа
розглянута по суті правильно, законних
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,
317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області 02 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
до касаційного суду протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький