Справа №489/2187/14-ц 02.07.2014 02.07.2014 02.07.2014
Провадження №22-ц/784/1910/14
Головуюча першої інстанції :
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

Іменем
України

02 липня 2014р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів:
Самчишиної Н.В.

Локтіонової О.В.

із секретарем

судового засідання:
Шпонарською О.Ю.

з участю:

відповідача - ОСОБА_4

представників - ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 19.05.2014
р. у справі за

позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання непрацездатної
матері,

встановила:

27.03.2014 г. ОСОБА_6 звернулася з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання непрацездатної
матері.

Позивачка зазначала, що
відповідач є її рідним сином,

Вона сама є непрацездатною за
віком, отримує пенсію, але цього доходу
недостатнього для гідного життя та
оплати витрат на лікування.

Відповідач являється
працездатним, але не надає їй
матеріальної допомоги, в той же час має
достатній дохід, щоб сплачувати
аліменти на її утримання

Посилаючись на ці обставини
позивачка просила стягнути з
відповідача аліменти на її утримання у
розмірі 1/4 частки його доходу.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 19.05.2014 р.
постановлено про часткове
задоволення позовних вимог.

Стягнуто з відповідача на користь
позивачки щомісячно аліменти у розмірі
100 грн.

В апеляційній скарзі позивачка
ставить питання про скасування
рішення і ухвалення нового про
задоволенні позову у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні спору.

Переглядаючи рішення в межах
оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 202, 205
Сімейного кодексу України, повнолітні
дочка чи син зобов'язані утримувати
своїх непрацездатних батьки, які
потребують в зв'язку з цим матеріальної
допомоги.

Розмір аліментів суд визначає з
урахуванням матеріального та
сімейного стану обох сторін.

При цьому суд враховує можливість
одержання утримання від інших дітей, до
яких не пред'явлено позову, адже
зазначений обов'язок, згідно з
засадами ч.9 ст.7 СК України, в рівній
мірі стосується усіх осіб, на яких
законом покладено обов'язок
піклуватися про своїх непрацездатних
батьків за умови, що вони мають
можливість надавати матеріальну
допомогу.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач є сином позивачки, яка є
непрацездатною за віком та у зв'язку з
цим потребує допомоги.

Відповідач є працездатним, має
обмежено працездатну, хронічно хвору
дружину та малолітнього хворого сина
2003 р. нар. та крім звичайних витрат,
вимушений нести витрати на їх
систематичне лікування.

З наданих до справи довідок про
дохід відповідача та стан здоров'я
членів сім'ї вбачається, що дохід на
кожного члена його сім'ї складає 1753 грн.

Такий розмір доходу лише на 577
грн. перевищує розмір прожиткового
мінімуму.

При цьому відповідач має також
нести витрати на лікування членів сім'ї
та навчання сина.

Пенсія позивачки складає 1334 грн.,
що на 158 грн. перевищує прожитковий
мінімум.

Вона не зверталася позовом про
стягнення з сина додаткових витрат на
лікування.

Суд повно та всебічно дослідив
зазначені обставини справи, дав
належну юридичну оцінку наданим
доказам та прийшов обґрунтованого
зібраними доказами висновку про
часткове задоволення позову та
достатність матеріальної допомоги на
утримання непрацездатної позивачки у
розмірі 100 грн.

Доводи апеляційної скарги про те,
що визначеної судом суми не достатньо
для придбання необхідних ліків, не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачка не заявляла вимог щодо
стягнення додаткових витрат на
лікування.

Посилання на відсутність доказів,
які підтверджують витрати відповідача
на лікування жінки та сина також не
заслуговують на увагу, оскільки
наявність захворювань у членів сім'ї та
необхідність витрат на їх лікування
підтверджена достовірними доказами,
яким судом дана належна правова оцінка.

Інші доводи також не підлягають
врахуванню, оскільки не стосуються
предмета позову та не спростовують
висновків суду.

Враховуючи встановлене та
керуючись ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 19.05.2014
р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В. Самчишина

О.В. Локтіонова