АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1949/14
інстанції: Цесельська О.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 02 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.при секретарі:Калюжному О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючої в своїх інтересах та від
імені ОСОБА_6, на рішення
Нижньосірогозького районного суду
Херсонської області від 29 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості
з орендної плати, розірвання догорів
оренди земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з вказаним вище
позовом, зазначаючи, що їм на праві
приватної власності належать земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення площею 14,34 га та 7,18 га
відповідно, які розташовані на
території Першопокровської сільської
ради Нижньосірогозького району
Херсонської області.

У 2008 році вони уклали зі ОСОБА_7
договори оренди належних їм земельних
ділянок, в яких тому числі, визначили
розмір орендної плати та порядок
проведення розрахунків.

Оскільки відповідач прийнятих на себе
зобов'язань по виплаті орендної плати
за 2012 рік не виконав, у нього утворилася
заборгованість в розмірі 5403,54 грн.
перед ОСОБА_5 та 2701,75 грн. перед ОСОБА_6,
яку позивачі просили суд стягнути зі
ОСОБА_8 на їх користь, а також розірвати
укладені між ними та відповідачем
договори оренди земельних ділянок.

Рішенням суду від 29 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішення, ОСОБА_5, діюча в своїх
інтересах та від імені ОСОБА_6, подала
апеляційну скаргу, яка 20 грудня 2013 року
за наслідками апеляційного розгляду
справи була відхилена.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
постановлено:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 20 грудня 2013 року скасувати
у частині позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості
з орендної плати, справу у цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення
Нижньосірогозького районного суду
Херсонської області від 29 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 20 грудня 2013
року залишити без змін.

Оскаржуючи рішення місцевого суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості з
орендної плати, ОСОБА_5, діюча в своїх
інтересах та від імені ОСОБА_6, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, а також
неправильне застосування судом норм
матеріального права.

ОСОБА_7 у поданих в ході першого
апеляційного розгляду справи
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу її доводи не визнав і вказав на
законність і обґрунтованість рішення
суду в частині щодо стягнення орендної
плати.

Заслухавши доповідача, і осіб, які
з'явилися у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є
власниками земельних ділянок площею
14,34 га 7,18 га відповідно, які розташовані
на території Першопокровської
сільської ради Нижньосірогозького
району Херсонської області, що
підтверджується державними актами на
право власності на земельні ділянкі
серії ХС № 039186 й серії ХС № 039187 від 14
серпня 2006 року.

На підставі договорів від 01 вересня 2008
року вказані фізичні особи передали
належні їм земельні ділянки в оренду
ОСОБА_8

За умовами укладених правочинів оренда
плата вноситься щороку у грошовій
формі або у відробітковій та
натурально-рослинницькою продукцією
до 01 грудня в розмірі 1,5% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки.

Розмір щорічної орендної плати на
користь ОСОБА_5 складає 2 522 грн., на
користь ОСОБА_6 - 1 261 грн.

У п.13 договорів сторони погодили, що
розмір орендної плати переглядається
один раз у два роки у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін та тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках,
передбачених законом.

На підставі довіреностей, виданих 01
липня 2008 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
уповноважили ОСОБА_9 здавати належні їм
земельні ділянки в оренду та
отримувати орендну плату.

Вказані обставини сторони визнають і
щодо них заперечень не мають.

Згідно наявної у матеріалах справи
розписки від 02 вересня 2008 року ОСОБА_9
отримала від ОСОБА_8 суму орендної
плати у розмірі 100 000 грн. за земельні
ділянки-паї громадян: ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

За змістом розписки від 10 лютого 2009
року, складеної ОСОБА_9, остання
засвідчила, що вона передала в оренду
ОСОБА_8 земельні ділянки
вищезазначених осіб та отримала від
нього 100 000 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відповідач у
встановленому законом порядку довів
той факт, що у 2008 році він через ОСОБА_9
сплатив на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_6
орендну плати в розмірі 40 000 грн. та 20 000
грн. відповідно, розрахувавшись таким
чином з позивачами на кілька років
вперед, що свідчить про відсутність у
нього заборгованості перед останніми з
орендної плати за 2012 рік.

Проте колегія суддів з такими
висновками суду погодитися не може і
вважає їх передчасними з огляду на
наступне.

Зі змісту укладених між сторонами
договорів оренди земельних ділянок
вбачається, що воля орендодавців була
спрямована на передачу належних їм
земельних ділянок у користування
орендареві та отримання плати у
конкретно визначеному ними розмірі із
можливістю його зміни за наявності
відповідних підстав.

Разом з тим, спрямованість
домовленості сторін на внесення
орендної плати за кілька років одним
платежем без врахування обставин,
передбачених п. 13 договорів оренди,
зміст укладених правочинів не
відображає.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 ЦК України,
представник уповноважений на вчинення
лише тих правочинів, право на вчинення
яких має особа, які він представляє.

Строк дії довіреностей, виданих
позивачами на ім'я ОСОБА_9. визначено у
три роки з 01 липня 2008 року по 01 липня 2011
року.

Такими чином, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6
належить право вимоги орендних
платежів у розмірах 2 522 грн. та 1261 грн.
один раз на рік, право ОСОБА_9, як
представника на отримання від орендаря
орендної плати, також обмежується
вказаними сумами та разовим отриманням
у межах одного календарного року
протягом строку дії документа для
представництва.

Натомість доказів отримання ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 40 000 грн.
та 20 000 грн. відповідно й схвалення ними
отримання орендної плати в рахунок
майбутніх платежів, в тому числі у
такому розмірі, матеріали справи не
містять, не було їх надано і в ході
апеляційного розгляду справи.

Надані відповідачем розписки від 02
вересня 2008 року та від 10 лютого 2009 року,
які були складені ОСОБА_9, не можуть
слугувати належним доказами того, що
він у 2008 році розрахувався з позивачами
на майбутнє, оскільки зі змісту
вказаних документів не вбачається, за
який самий період та в якому саме
розмірі на корить кожного з
орендодавців ОСОБА_9 отримала від
орендаря 100 000 грн., та враховуючи, що
остання є одним із орендодавців ОСОБА_7
й, відповідно, отримувачів орендної
плати на підставі самостійно
укладеного договору оренди.

Надані ОСОБА_9 в судовому засіданні
суду першої інстанції в якості свідка
пояснення до уваги колегії суддів не
приймаються, враховуючи, що вказана
фізична особа має безпосередню
зацікавленість у вирішенні даного
спору на користь відповідача.

Інших належних і допустимих доказів
проведення розрахунків з позивачами по
орендній платі за 2012 рік у
відповідності до вимог укладених
догорів оренди земельних ділянок,
відповідач не надав, а відтак
обґрунтованість заявлених з цього
приводу позовних вимог за правилами
ст.ст. 10,60 ЦПК України не спростував.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
місцевого суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості з орендної
плати, як незаконне та необґрунтоване,
слід скасувати і ухвалити в цій частині
нове, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь
позивачів заборгованість з орендної
плати за 2012 рік у вказаних ними у позові
розмірах.

Крім того, у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 документально
підтверджені витрати по сплаті ними
судового збору та витрат на оплату
правової допомоги, розмір якої
узгоджується з положеннями Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», пропорційно до задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307- 309 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в
своїх інтересах та від імені ОСОБА_6,
задовольнити.

Рішення Нижньосірогозького районного
суду Херсонської області від 29 жовтня
2013 року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості з орендної плати
скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5
заборгованість з орендної плати за 2012
рік в сумі 2 522 грн., витрати, пов'язані з
наданням правової допомоги в розмірі 1
000 гривень, та судовий збір в сумі 229,40
грн., а всього 3 751,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
заборгованість з орендної плати за 2012
рік в сумі 1 261 грн., витрати, пов'язані з
наданням правової допомоги в розмірі 1
000 гривень, та судовий збір в сумі 229,40
грн., а всього 2 490,40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: