У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
приватного підприємства
"Артеміда-Грант", фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області,
колективного підприємства "Лілея",
колективного виробничо-комерційного
підприємства фото послуг "Радуга",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Світ зв'язку",
редакції громадсько-політичної
міськрайонної газети "Трудова Слава",
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5,
Бориспільської районної державної
адміністрації, дочірнього
підприємства "Київський регіональний
центр державного земельного кадастру
"Бориспільське районне
земельно-кадастрове бюро",
комунального науково-виробничого
підприємства Бориспільської районної
ради "Інститут земельних відносин",
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6,
командитного товариства "Марко",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Росомаха",
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Вертикаль",
управління Держкомзему у
Бориспільському районі Київської
області, третя особа - Броварське
районне підприємство теплових мереж
"Райтепломережа", про усунення перешкод
у користуванні майном та виселення, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 18 листопада 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Київської області від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, просив
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод у користуванні належними йому
на праві приватної власності
нежитловими приміщеннями, а саме:
одноповерховою будівлею-пральнею на
АДРЕСА_1; приміщенням АДРЕСА_2;
підвальним приміщенням АДРЕСА_3;
будівлею трансформаторної підстанції
на АДРЕСА_4; приміщенням АДРЕСА_5;
приміщенням АДРЕСА_6; двоповерховим
будинком побуту на АДРЕСА_7, а також
виселити відповідачів із належного
позивачу нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на
підставі свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, зареєстрованих у
комунальному підприємстві
«Бориспільське бюро технічної
інвентаризації», він є власником
указаних об'єктів нерухомого майна.

Належні йому об'єкти нерухомого майна
безпідставно займають відповідачі, чим
порушують його право на вільне
користування приватною власністю.

Ухвалою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 18 листопада 2013 року, залишеною без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 30 січня 2014 року,
закрито провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвали судів у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що позивач ОСОБА_3 є фізичною
особою-підприємцем, а тому справа
підлягає розгляду у порядку
господарського судочинства.

Із висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитись не
можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України
визначено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 1, 12 ГПК України
спори за участю юридичних осіб і
громадян, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи, підвідомчі
господарським судам.

Як убачається із свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, а також
витягів із реєстру прав власності на
нерухоме майно, власником спірних
об'єктів нерухомого майна є ОСОБА_3 (а.с.
18-31, т.1).

Як випливає із технічних паспортів на
спірні об'єкти нерухомого майна,
власниками зазначених у них приміщень
є фізична особа ОСОБА_3 (а.с. 132-160, т.1).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 набув спірне майно на підставі
договору міни, укладеним 30 липня 2009
року між товариством з обмеженою
відповідальністю
«Бориспільпобутсервіс» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3, право
власності оформлене рішенням
виконавчого комітету Бориспільської
міської ради № 929 від 13 жовтня 2009 року
«Про оформлення права власності
громадянином ОСОБА_3 на об'єкти
нерухомого майна, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_8».

До суду ОСОБА_3 звернувся як фізична
особа - власник майна.

Закриваючи провадження у справі, суди
першої та апеляційної інстанцій не
мотивували належним чином своїх
висновків, не звернули уваги на те, що
заявлені позивачем вимоги не пов'язані
із здійсненням ОСОБА_3 підприємницької
діяльності, а він як власник - фізична
особа просив витребувати належне йому
майно із володіння та користування
інших осіб.

Не можна погодитись і з висновком
апеляційного суду про те, що спір
підлягає розгляду в господарському
суді з огляду на підстави позову, а
саме: використання ОСОБА_3 майна для
підприємницької діяльності, оскільки
як убачається із позовної заяви ОСОБА_3,
як на підставу позову про виселення
відповідачів він посилався на те, що
останні незаконно користуються його
приватною власністю (а.с. 2-10, т.1).

З огляду на допущені судами порушення
норм процесуального права, ухвали
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню із передачею
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції відповідно до ст.
338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного
суду Київської області від 18 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 30 січня 2014 року
скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.С.Олійник

Судді:

В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова