РІШЕННЯ

Іменем України

( заочне)

04 липня 2014 року Франківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській
С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про припинення права
власності на ? частку та визнання
права власності в цілому на
квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2, відповідно, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом
про припинення права власності на
1/2 частку та визнання права
власності в цілому на квартири
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за нею, позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2.

Під час розгляду справи позивач
позовні вимоги уточнила. В уточнених
позовних вимогах покликається на те,
що з 1975 року по 2000 рік вона
перебувала в шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2. В цей період ними було
придбано на праві спільної сумісної
власності квартири АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2. 02 березня 2000 року шлюб між
ними розірвано.

22 листопада 2013 року Франківським
районним судом м. Львова винесено
рішення на підставі якого, за нею,
ОСОБА_1 та відповідачем визнано право
власності по 1/2 часток квартир
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2

За своєю площею, розміром та
плануванням, вказані квартири є
однаковими, знаходяться в одному
будинку лише на різних поверхах.
Оскільки, квартира АДРЕСА_1 перебуває
повністю у користуванні та володінні
відповідача ОСОБА_2, то вона
позбавлена можливості не тільки
права користування а навіть
перебування у квартирі АДРЕСА_1.
Відповідач позбавив її користування
квартирою АДРЕСА_1 незважаючи на те
що там знаходиться набуте під час
шлюбу майно та її особисті речі. У
той же час вона змушена оплачувати
за надані, однак реально не отримані
нею комунальні послуги, тобто
оплачувати свою частку квартири.

Крім того, відповідач постійно
чинить перешкоди щодо покращення
умов проживання в квартирі
АДРЕСА_2, мотивуючи тим, що він
являється співвласником обох
квартир. В добровільному порядку
вирішити вказаний спір відповідач
відмовляється незважаючи на
запропоновані варіанти. Просить
припинити право власності на ?
частки квартири АДРЕСА_2 за
відповідачем ОСОБА_2 та визнати за
ним право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в цілому. Також просить
припинити її, позивача ОСОБА_1 право
власності та ? частку у квартирі
АДРЕСА_1 яке визнано за нею на
підставі рішення Франківського
районного суду м. Львова від 22.11.2013
року та визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_2 в
цілому.

В судовому засіданні позивач та її
представник уточненні позовні
вимоги підтримали, пояснення дали
аналогічні викладеним в позовній
заяві . Просять позов задовольнити
припинити право власності на ?
частки квартири АДРЕСА_2 за
відповідачем та ? частки квартири
АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1, яке
визнано за нею на підставі рішення
Франківського районного суду м.
Львова від 22.11.2013 року.

Визнати за нею, позивачем, право
власності на квартиру АДРЕСА_2 а за
відповідачем право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в цілому.

Відповідач в судове засідання не
з'явився про причини своєї неявки суд
не повідомив, жодних клопотань про
слухання справи у його відсутності
суду не надав. Суд, відповідно до
ст.169 та ст. 224 ЦПК України вважає, що
розгляд справи слід провести у його
відсутності та на підставі наявних в
матеріалах документів і доказів
ухвалити заочне рішення, проти чого
не заперечив позивач та її
представник.

Заслухавши пояснення позивача та
її представника , дослідивши матеріали
справи, суд приходить до переконання,
що уточненні позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони з
травня 1975 року по 02 березня 2000 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.
За час перебування у шлюбі ними на
праві спільної сумісної власності
було придбано дві квартири АДРЕСА_1
та № АДРЕСА_2

22.11.2013 року Франківським районним
судом м. Львова винесено рішення на
підставі якого , за позивачем та
відповідачем визнано право власності
на по 1/2 часток у квартирах АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 . Дане рішення не
оскаржувалось та набрало законної
сили.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як встановлено в судовому засіданні
та підтверджується матеріалами
справи, квартири АДРЕСА_1 та № АДРЕСА_2
є однокімнатні , однакової площі та
розміщені в одному будинку. З 1996
року по квітень 2013 року позивач
перебувала за кордоном на роботі та
постійно переказувала кошти
відповідачу для ведення господарства
та оплати комунальних послуг, які
здійснює і надалі. Однак, через
чинення перешкод зі сторони
відповідача, позивач позбавлена
належного права користування та
розпоряджання своєю власністю
відповідно до вищевказаного рішення
суду, на даний час змушена проживати
у квартирі свого сина.

Як вбачається з матеріалів справи,
частки позивача та відповідача у
квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
становлять по ? тобто є рівними.

Разом з тим, сторони проживають
окремо, однак користуватися окремою
квартирою на власний розсуд не
можуть ні один, ні другий, оскільки
відсутня повна власність.

Поділ квартир кожної окремо між
сторонами технічно не є реальним ,
оскільки вказані квартири є
однокімнатними. Спільне володіння і
користування вказаним майном між
сторонами є неможливим, у зв'язку з
постійними конфліктами.

Крім цього, внаслідок припинення ?
частки права власності позивачки в
квартирі АДРЕСА_1, а відповідача у
квартирі АДРЕСА_2, квартири
належатимуть сторонам відповідачу
на праві особистої власності в
цілому, що жодним чином, не обмежує
та не порушує їх права, а навпаки
покращує становище.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України - право власності набувається
на підставах, що не заборонено законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно з ст. 357 Цивільного кодексу
України - частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або
законом.

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу
України - право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Із змісту ст. 372 Цивільного кодексу
України слідує що - майно, яке є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу
України - власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Оскільки відповідач не визнає за
позивачкою права власності на ?
частки в квартирі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
та чинить перешкоди які
унеможливлюють проживання та
користування позивача своєю
власністю, суд приходить до висновку
що уточнені позовні вимоги слід
задовольнити та припинити право
власності позивачки на ? частки в
квартирі АДРЕСА_1. Визнати за нею
право власності на ? частки в
квартирі АДРЕСА_2, відповідно
припинити право відповідача на ?
квартири АДРЕСА_2 та визнати за ним
право на ? квартири АДРЕСА_1,
визначивши таким чином рівні частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 8, 10, 57-61, 169, 208-210, 212- 215, 224 ЦПК
України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги
задоволити.

Припинити право власності на ?
квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2, що
визнане рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 22
листопада 2013 року.

Припинити право власності на ?
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, що
визнане рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 22
листопада 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_2, в цілому.

Припинити за ОСОБА_2 право власності
на квартиру АДРЕСА_1, в цілому.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем до
суду, що постановив рішення протягом
десяти днів з дня отримання його
копії.

Суддя
В.Кузь