АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 14 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Київського нотаріального округу м.
Києва ОСОБА_2 про визнання правочину
недійсним,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до приватного
нотаріуса Київського нотаріального
округу м. Києва ОСОБА_2, в якому просила
скасувати виконавчий напис нотаріуса
№ 106 від 21.01.2008 року та визнати його
недійсним посилаючись на те, що
виконавчий напис вчинено відносно вже
померлого боржника ОСОБА_3.

В обґрунтування позову зазначала, що TOB
«Райффайзен лізінг Аваль» та СПД
ОСОБА_3 був укладений договір
фінансового лізінгу від 28.08.2007року, на
виконання умов договору останнім було
сплачено 183 000 грн., що складало 25%
вартості обладнання. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 помер. TOB «Райффайзен Лізінг
Аваль» в порушення законодавства,
звернувся до нотаріуса та обманним
шляхом отримав виконавчий напис № 106
від 21.01.2008 року. Нотаріусом був виданий
виконавчий напис на вже померлого
боржника ОСОБА_3. На підставі цього
виконавчого напису TOB «Райффайзен
Лізінг Аваль» 05.02.2008 року вилучив
друкарське обладнання, яке знаходилось
за адресою: АДРЕСА_1. Від спадкоємців
наявність виконавчого напису
приховали та про наявність такого
напису вони дізналися лише 29.07.2010 року
виконавчої служби Київського ВДВС
Полтавського РУЮ.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 14.04.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Справа № 756/16164/13 № апеляційного
провадження: 22-ц-796/7959/14
Головуючий у суді першої інстанції:
Луценко О.М.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.Не
погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. А саме, суд
не взяв до уваги, що виконавчий напис
вчинено відносно померлого боржника.
Крім того, на момент відкриття спадщини
підприємницька діяльність померлого
не була припинена, TOB «Райффайзен
лізінг Аваль» не надсилало
повідомлення про розірвання договору
та прострочення лізингового платежу
складало лише 18 днів.

Сторони в судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку. Апелянт подала заяву
про розгляд справи у її відсутності,
відповідач причини неявки не
повідомила, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28.08.2007 року між ТОВ «Райффайзен лізінг
Аваль» та СПД ОСОБА_3 був укладений
договір фінансового лізінгу, на
виконання умов договору останнім було
сплачено 183 000 грн., що складало 25 %
вартості обладнання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що спадкоємцями після
смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8.

21.01.2008 року приватним нотаріусом
Київського нотаріального округу м.
Києва ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис,
у якому запропоновано СПД ОСОБА_3
повернути на користь TOB «Райфайзен
Лізінг Аваль» майно, що було придбано
на умовах фінансового лізінгу.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 12.06.2013 року, яке залишене
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 12.09.2013 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04.11.2013 року відмовлено у
задоволенні позову про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню.

З даних рішень вбачається, що рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 12.12.2012 року позивачці було
відмовлено у позові до ТОВ «Райффайзен
Лізинг Аваль» про визнання грошових
коштів спадковим майном та стягнення
цих коштів з тих підстав, що
зобов`язання по договору лізингу
припинилися та позивачі не успадкували
права та обов`язки за договором
фінансового лізингу суб'єкта
господарської діяльності.

Відмовляючи у задоволенні позову про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню суд виходив з
того, що у зв'язку з припиненням
договору фінансового лізінгу,
укладеного між двома суб'єктами
господарської діяльності права та
обов'язки за договором не входять до
складу спадщини, оскільки вони
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця як суб'єкта
підприємницької діяльності, а тому
права та законні інтереси спадкоємців
фізичної особи не порушені.

Відмовляючи у задоволенні позову в
даній справи суд першої інстанції
виходив з того, що права та інтереси
позивачки вчиненням виконавчого
напису не порушені враховуючи
преюдиційність інших судових рішень у
справах між тими ж особами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішеннями судів, які набрали
законної сили встановлено, що права та
інтереси спадкоємців вчиненням
виконавчого напису не порушені суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що і у даній справі права чи
інтереси позивачки не порушені.
Предметом даного спору є той самий
виконавчий напис, у визнанні якого
таким, що не підлягає виконанню було
відмовлено.

Позивач фактично з тих же підстав
заявила позовні вимоги, але вже про
визнання виконавчого напису недійсним
та його скасування.

Оскільки за змістом ст. 15 ЦК України
захисту підлягає лише порушене,
невизнане або оспорюване право та таке
право не порушено суд першої інстанції
дійшов правильних висновків про
безпідставність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги фактично
відображають зміст та обґрунтування
позовних вимог та висновків суду не
спростовують.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції законне та
обґрунтоване і не можу бути скасоване з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 14 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді