Справа № 464/949/13
Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4229/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя:
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Олексів О.А.

особи, які беруть участь у справі:
представники ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення Сихівського
районного суду м.Львова від 23 квітня 2014
року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом вселення та зустрічну
позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м.Львова від 23 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом
вселення відмовлено; зустрічний позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням задоволено;
визнано ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування жилим
приміщення - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4. В
апеляційній скарзі покликається на
неповноту дослідження обставинам
справи, на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема зазначає, що суд першої
інстанції в оскаржуваному рішенні
посилається на акт ЛКП «Дністер» від
23.08.2011 року з якого начебто вбачається,
що апелянт у квартирі АДРЕСА_1 не
проживає більш ніж 20 років, однак суд не
повинен був брати до уваги вказаний
акт, бо таки містить інформацію про
обставини встановлені не
безпосередньо комісією ЛКП «Дністер»,
а щодо обставин, які стали відомі зі
слів ОСОБА_5 Також вказує, що причиною
його відсутності у спірній квартирі
були перешкоди, які систематично
створював йому відповідач, а отже є
поважними. Просить рішення Сихівського
районного суду м.Львова від 23 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення яким первісний позов
задовольнити, а у зустрічному
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення скарги та
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
АДРЕСА_1 на праві власності ОСОБА_5.
Відповідно до довідки ЛКП «Дністер»
№1865 від 30.05.2013 року (а.с. 9) у квартирі
зареєстровано двоє осіб, а саме: ОСОБА_5
та ОСОБА_6.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Рішенням суду, що вступило в законну
силу встановлено, що позивач з 18.07.1992
року перебуває у зареєстрованому шлюбі
із ОСОБА_9 та з часу одруження проживає
у належній їй квартирі АДРЕСА_3.
Зазначені обставини стверджуються
показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12

Тому висновки суду щодо не проживання
понад 1 рік ОСОБА_6 в АДРЕСА_1
обґрунтовані та відповідають
встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні первинного
позову про зобов»язання не чинити
перешкод в користуванні квартирою та
вселення, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
оскільки ОСОБА_6 втратив право на
користування АДРЕСА_1, а тому відсутні
правові підстави для його вселення в
дане приміщення.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції та
відкидає доводи апелянта щодо вчинення
йому перешкод у користуванні квартирою
шляхом встановлення нових замків так
як позивач втратив право на
користування квартирою АДРЕСА_1 ще у
90-тих роках, а поважних причин його
відсутності у житловому приміщенні
позивачем не надано як у суді першої
інстанції так і на стадії апеляційного
розгляду.

Конституцією України (ст.41) та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до закону
№475/97-ВР від 17.07.97 року « Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь - які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Таким чином, висновки суду першої
інстанції достатньо вмотивовані і
підтверджені доказами, наявними в
матеріалах справи. Рішення суду
відповідає вимогам процесуального та
матеріального права, обставинам
справи, доводи скарги висновків суду не
спростовують, тому колегія суддів
підстав для скасування рішення суду
не вбачає.

Відтак, на підставі ст. 308 ЦПК
апеляційний суд відхиляє апеляційні
скарги і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 23 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення й
може бути оскаржена протягом 20-ти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л. Шумська

Судді:
Л.Б. Струс

М.М. Шандра