РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2082/14-ц

провадження у справі № 2/0285/863/14

03 липня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний
суд Житомирської області у складі
судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря
судового засідання Медяної І.В. та осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: представник Місюра Л.А.,

відповідач: не прибула,

третя особа: ОСОБА_2

прокурора: Мельник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради, як
органу опіки і піклування до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2013 року позивач звернувся в
суд з позовною заявою до відповідача, у
якій просить позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.; стягувати з відповідача
аліменти на користь дитини ОСОБА_4 в
розмірі по 200 грн. щомісяця, починаючи з
дня подачі позовної заяви та до
повноліття дитини.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що відповідач ОСОБА_3 є
матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Жодного з покладених
законом батьківських обов'язків щодо
дочки відповідач не виконує. Починаючи
з 30.04.2013 року дитина перебуває на обліку
в службі у справах дітей, як така, що
проживає в сім'ї, яка опинилась у
складних життєвих обставинах, у зв'язку
з тим, що мати свідомо нехтує своїми
батьківськими обов'язками, з самого
народження вихованням дитини не
займається, не утримує її, навчанням не
цікавиться. Дитина проживає з бабусею
ОСОБА_2, з самого народження, яка
займається її вихованням та
утриманням, мати з дитиною жодного разу
не зустрічалась та не спілкувалась. З
метою вирішення подальшої долі дитини
та захисту її інтересів виконавчий
комітет Новоград-Волинської міської
ради вважає, що в зв'язку з тим, що
відповідач повністю самоухилилась від
виконання своїх обов'язків щодо
виховання, матеріального утримання та
розвитку малолітньої дитини, наявні
всі підстави, для позбавлення
відповідачки батьківських прав.

В судовому засіданні представник
позивача надала суду пояснення,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі з підстав, зазначених у позовній
заяві та просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
прибула. Надіслала заяву в якій просить
розгляд справи проводити без її участі,
позовні вимоги визнає повністю.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому
засіданні надала суду пояснення,
позовні вимоги просить задовольнити.

Малолітня дитина ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що проживає з
бабусею ОСОБА_2, маму ніколи не бачила.
Хоче і надалі залишитась із ОСОБА_2

Прокурор в судовому засіданні не
заперечила щодо задоволення позову.

За таких обставин, за згодою
представника позивача та учасників
судового розгляду, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача.

Заслухавши у судовому засіданні
пояснення всіх присутніх осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи та подані докази,
з'ясувавши всі обставини справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про народження НОМЕР_1 від
20.10.2004 року відповідач - ОСОБА_3 є матір'ю
малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.5). Відомості про батька записані
відповідно до частини 1 ст. 135 СК України
(а.с.6).

Відповідно до актів обстеження
матеріально побутових умов від 25.04.2013,
21.05.2013 року, ОСОБА_4 проживає за адресою
АДРЕСА_1 у бабусі ОСОБА_2. Будинок з
частковими зручностями, для дитини
відведено місце для сну та підготовки
домашнього завдання, проведення
дозвілля (а.с.7-8).

Згідно інформації, наданої
Новоград-Волинською загальноосвітньою
школою - інтернат І-ІІІ ступенів №7,
ОСОБА_4 навчається в другому класі;
батьки не цікавляться навчанням і
вихованням дитини, вона знаходиться на
повному утриманні і вихованні у
бабусі ОСОБА_2 Дитина доглянута, завжди
чиста і охайно одягнена (а.с.9,10,11).

Відповідно до довідки - характеристики
від 10.07.2013 року № 3213, виданої селищним
головою Новобілокоровицької сільської
ради, ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2 в
складі сім'ї свекруха, син та дочка.
Остання зареєстрована за даною
адресою, але не проживає, місце її
знаходження не відоме (а.с.19).

Згідно інформації
Новоград-Волинського МВ УМВС України
від 13.05.2013 року № 8750, від 06.09.2013 року №
17220, від 03.12.2013 року № 23898 з'ясовано, що
встановити фактичне місце проживання
громадянки ОСОБА_3 не можливо (а.с.20-22).

Олевським районним центром
соціальної служби для сім'ї дітей та
молоді проводилась бесіда з ОСОБА_3 про
неналежне виконання батьківських
обов'язків та про можливість
позбавлення батьківських прав
стосовно доньки ОСОБА_4 Під час даної
бесіди остання повідомила, що при
подачі позовної заяви до суду на
позбавлення її батьківських прав вона
позов визнає повністю на виклик суду не
приїде (а.с.26).

Висновком органу опіки та піклування
Новоград-Волинської міської ради,
затвердженим рішенням виконавчого
комітету Новоград-Волинської міської
ради - визнано доцільним позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 відносно
малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.27-30).

Згідно положень статті 141 Сімейного
кодексу України (далі - СК України),
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 150 СК
України, батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток і передача дитини на
виховання іншим особам не звільняє
батьків від обов'язку батьківського
піклування щодо неї.

Згідно, ч. 2 ст. 157 СК України, той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Зі ст. 11 Закону України «Про охорону
дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року
вбачається, що сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 цього Закону, батьки
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватись про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей.

У пункті 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року
роз'яснено, що ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності,
розцінюються як ухилення від виховання
дитини за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України,
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
Законом, зокрема, п. 2. ч. 1 ст. 164 СК
України передбачає, що мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 СК України, право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, піклувальник,
особа, в сім'ї якої проживає дитина та
ін.

Як вбачається з ч. 2 ст. 171 СК України,
дитина, яка може висловити свою думку,
має бути вислухана при вирішенні між
батьками, іншими особами спору щодо її
виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень. Суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених фізичними або юридичними
особами вимог і на підставі наданих
ними доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

З матеріалів справи слідує і в судовому
засіданні встановлено, що відповідачем
неналежним чином не виконувалися
покладені на неї обов'язки по вихованню
та утриманню дитини, вона свідомо
ухиляються від виконання батьківських
обов'язків по вихованню неповнолітньої
доньки: не виявляє щодо неї
батьківської турботи та піклування,
матеріальної допомоги на її утримання
не надає, не цікавляться її життям,
здоров'ям, навчанням, свої обов'язки
щодо виховання і піклування про
фізичний, духовний і моральний
розвиток дитини не виконує та не
заперечує проти позбавлення її
батьківських прав.

Враховуючи зазначені обставини в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача про
позбавлення ОСОБА_3, батьківських прав
відносно малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного
кодексу України, особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх
дітей є одним з головних
конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51
Конституції України) і традиційно
закріплюється в сімейному
законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 pоку,
батько або (і) інші особи, що виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здатностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Це положення відбите і
в українському законодавстві. Зміст
глави 15 Сімейного кодексу України
(далі - СК України) вказує на обов'язок
кожного з батьків утримувати дитину.
Таке утримання є безумовним, оскільки
Закон не передбачає будь-яких
спеціальних умов для виникнення
обов'язку батьків з утримання своїх
дітей, та не передбачає звільнення
батьків від утримання незалежно від
того, чи є батьки працездатними, та чи є
в них кошти, достатні для утримання.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Способи
виконання обов'язку утримувати дитину
визначені статтею 181 СК України, за
змістом якої, кошти на утримання дитини
(аліменти) за рішенням суду
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, суд за
заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі.

В пункті 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006
року, роз'яснено, що вирішуючи питання
щодо розміру аліментів, суд повинен
урахувати: стан здоров'я, матеріальне
становище дитини і платника аліментів;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено в судовому засіданні,
відповідач є здоровою та працездатною
особою молодого віку, на даний час
офіційно не працює, окрім доньки
ОСОБА_4, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач повинна та спроможна
сплачувати аліменти на утримання
неповнолітньої доньки, у розмірі,
зазначеному в позові.

Враховуючи вищезазначені обставини,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими,
підтверджуються належними доказами, а
тому підлягають до задоволення в
повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий
збір підлягає стягненню з відповідача
в дохід держави.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції
України, статтями 141, 150, 164-166, 171, 180-184, 192
Сімейного кодексу України, статтями 3,
10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212- 215, 218, 378
Цивільного процесуального кодексу
України, Законом України «Про охорону
дитинства», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007
року, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
батьківських прав відносно
малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та передати ОСОБА_4 органу опіки та
піклування Новоград-Волинської
міської ради для вирішення питань про
встановлення над нею опіки та
призначення опікуна.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4
аліменти на користь дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в
розмірі по 200 (двісті) гривень
щомісячно, починаючи від дня
пред'явлення позову - 29 травня 2014 року і
до досягнення дочкою повноліття -
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір на загальну суму 487
(чотириста вісімдесят сім) гривень 20
копійок, в тому числі: 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок за позовну вимогу
немайнового характеру та в сумі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок за
позовну вимогу про стягнення
аліментів.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до апеляційного
суду Житомирської області через
Новоград-Волинський міськрайонний суд
протягом 10 (десяти) днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 (десяти)
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду складено в повному
обсязі та підписано 08 липня 2014 року.

Суддя
Ю.Г. Романюк