Справа
№ 230/3537/14-ц
№
провадження: 2/230/1281/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:
головуючої судді
Букреєвої І.А., при секретарі - Димченко
В.В., за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Єнакієве цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Юнокомунарівської міської ради про
визнання права власності у порядку
спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом в
якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік ОСОБА_5, який постійно
проживав за адресою: АДРЕСА_1 Даний
будинок було придбано позивачем та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі
договору купівлі-продажу та на час
укладення договору готовність будинку
складала 70%. Будівництво вони завершили
у 1985 році. У 2014 році позивач звернулась
до нотаріальної контори для оформлення
спадщини, але у видачі свідоцтва їй
було відмовлено через відсутність
зареєстрованого права власності на
вказаний будинок. Просить суд визнати
за нею право власності у порядку
спадкування на будинок АДРЕСА_1

Позивач у судовому засіданні на
задоволенні позовних вимог наполягала
на підставах викладених у позовній
заяві.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, надали суду зави про розгляд
справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд дійшов
наступного.

15 вересня 1965 року ОСОБА_6 було надано у
безстрокове користування земельну
ділянку площею 592,7 кв.м. для будівництва
будинку, що підтверджується договором
про надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житла будинку на право
особистої власності з числом кімнат
від однієї до п'яти включно від 01 жовтня
1965 року.

17 вересня 1977 року було укладено шлюб
між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу від 17.09.1977 серії НОМЕР_1
виданого Малоорловською селищною
радою, Шахтарського району Донецької
області.

У відповідності до інвентаризаційної
справи на домоволодіння АДРЕСА_1 16
травня 1980 року власником домоволодіння
значиться ОСОБА_6

04 червня 1980 року ОСОБА_5 придбав у
ОСОБА_6 недобудований одноповерховий
готовністю 70 процентів будинок у
АДРЕСА_1 на земельній ділянці 592,7 кв.м.,
що підтверджується договором
купівлі-продажу від 04.04.1980, який
посвідчено 04.04.1980 державним нотаріусом
Другої єнакіївської державної
нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Єнакіївського міського управління
юстиції у Донецькій області 05.05.2014.

Згідно з відомостями КП ЄМР
«Єнакіївське між міське бюро технічної
інвентаризації» станом на 01.01.2013 право
власності на нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його будівництва, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (постанова Верховного
Суду України від 13 червня 2012 р. №
6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Так, 11 березня 2014 року КП ЄМР
«Єнакієвське міжміське бюро технічної
інвентаризації» складено технічний
паспорт на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1 у якому
визначено рік побудови житлового
будинку 1985 рік.

Таким чином судом встановлено, що
будівництво житлового будинку АДРЕСА_1
було закінчено у 1985 році.

5 серпня 1992 року на законодавчому рівні
було встановлено порядок та умови
прийняття в експлуатацію об'єктів
будівництва постановою Кабінету
Міністрів України від 5 серпня 1992 року
№ 449 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення»
(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992
року не передбачалась процедура
введення приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 5 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти (лист Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409
«Щодо прийняття в експлуатацію
об'єктів, закінчених будівництвом до 5
серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної інвентаризації
(лист Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів»).

Згідно до технічного паспорту та
висновку про технічний стан житлового
будинку, наданого експертом ОСОБА_7
технічний стан будинку - добрий та
відповідає діючим положенням ДБН В.
22.-15-2005.

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України,
листа Міністерства Юстиції України №
19-32/319, від 21 лютого 2005 року, якщо у разі
смерті власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власності на
яке не проводилася і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися в
судовому порядку.

Відповідно до додатку 3 «Тимчасового
положення про порядок реєстрації права
власності на нерухоме майно» рішення
суду є правовстановлюючим документом,
на основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно.

Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК, згідно з якими цей ЦК
застосовується також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
з спадкоємців до набрання чинності цим
Кодексом, слід розуміти таким чином, що
правила книги шостої ЦК може бути
застосовано лише до спадщини, яка
відкрилася після 1 липня 2003 року і не
була прийнята ніким зі спадкоємців,
право на спадкування яких виникло
відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 1 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Так, згідно до домової книги прописки
громадян, мешкаючи у будинку АДРЕСА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час смерті
ОСОБА_5 були зареєстровані у вказаному
будинку.

Суд враховує те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 були
зареєстровані та мешкали за адресою
буд. АДРЕСА_1, а тому вважає, що вони
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5.

Враховуючи те, будинок АДРЕСА_1 було
збудовано у 1985 році, він відповідає
технічним нормам, перебуває у доброму
технічному стані, а також те що ОСОБА_3
та ОСОБА_4 надали суду заяви, у яких
вони не заперечують проти визнання за
ОСОБА_2 права власності на вищевказаний
будинок, тому суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.ст. 5, 60, 88, 213, 214, 215, 224
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Юнокомунарівської міської ради
про визнання права власності у порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя: