Справа № 304/1050/14-ц
Провадження № 2-о/304/23/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 рокум. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Шешені М. О.,

народних засідателів - Гунки Ф.Ф., Айха
Є.Е.,

при секретарі - Готра І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за заявою комунальної організації
«Перечинська центральна районна
лікарня», заінтересована особа - ОСОБА_1
про обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальна організація «Перечинська
центральна районна лікарня»
звернулася до суду із заявою, у якій
просить примусово госпіталізувати
ОСОБА_1 до протитуберкульозного
відділення Вільшанської обласної
психіатричної лікарні для проходження
стаціонарного лікування строком на три
місяці. Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1, 1962
року народження, мешканець АДРЕСА_1
хворіє туберкульозом легень з 2003 року.
Процес перейшов у хронічний. У хворого
встановленохіміорезистетність (МРТБ)
(мультирезистентний туберкольоз) і він
являється бактеріовиділювачем з
діагнозом МРТБ (30.09.13)
фіброзно-кавернозний
Дестр+МБТ+М+К+Резист+I (H, R, E, Z ) Кат.4.1А (НЛ)
Ког 3(2013) та був направлений на
стаціонарне лікування в обласне
клінічне територіально-медичне
об»єднання «Фтизіатрія». Але останній
самовільно залишив стаціонар, надалі
продовжує бактеріовиділення,
зловживає алкоголем, постійно
перериває курс лікування, є
епідеміологічно небезпечним для
оточуючих, особливо для двохмісячної
дитини, яка проживає разом з ним,
прихильності до лікування не має, а
тому просить заяву задовольнити.

Представники заявника - Перечинської
ЦРЛ Лешко М.Ю. та Мулеса М.В. у судове
засідання не з'явилися, однак подали
спільну заяву, у якій просять справу
розглянути без їх участі, заявлені
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили такі задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове
засідання не викликався у зв`язку з тим,
що останній є бактеріовидільником,
небезпечним для оточуючих і становить
загрозу розповсюдження хвороби, тому
суд, керуючись ч. 1 ст. 285 ЦПК України,
вирішив розглядати справу за його
відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, згідно ст. ст. 1, 3 Закону України
«Про боротьбу із захворюванням на
туберкульоз» туберкульоз є соціально
небезпечною інфекційною хворобою, що
викликається мікобактеріями
туберкульозу. Протидія захворюванню на
туберкульоз є складовою державної
політики щодо забезпечення якісної і
доступної медичної допомоги,
реалізації державних цільових програм
лікування найбільш поширених
небезпечних для здоров'я і життя людини
захворювань, проведення обов'язкових
профілактичних медичних оглядів з
метою ранньої діагностики захворювань,
надання гарантованого обсягу
безоплатної медичної допомоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 цього Закону
у разі якщо хворі на заразні форми
туберкульозу, у тому числі під час
амбулаторного чи стаціонарного
лікування, порушують протиепідемічний
режим, що ставить під загрозу зараження
туберкульозом інших осіб, з метою
запобігання поширенню туберкульозу за
рішенням суду вони можуть бути
примусово госпіталізовані до
протитуберкульозних закладів, що мають
відповідні відділення (палати) для
розміщення таких хворих. Примусова
госпіталізація осіб, стосовно яких
судом ухвалено відповідне рішення,
здійснюється з урахуванням висновку
лікаря на строк до трьох місяців.

З висновку засідання
клініко-експертної комісії
Перечинської ЦРЛ від 02 липня 2014 року
вбачається, що хворий ОСОБА_1, 1962 року
народження, мешканець АДРЕСА_1 хворіє
туберкульозом легень з 2003 року. Процес
перейшов у хронічний. У хворого
встановлено хіміорезистетність (МРТБ)
(мультирезистентний туберкольоз), і він
являється бактеріовиділювачем з
діагнозом МРТБ (30.09.13)
фіброзно-кавернозний
Дестр+МБТ+М+К+Резист+I (H, R, E, Z ) Кат.4.1А (НЛ)
Ког 3(2013) та був направлений на
стаціонарне лікування в обласне
клінічне територіально-медичне
об»єднання «Фтизіатрія». Але останній
самовільно залишив стаціонар, надалі
продовжує бактеріовиділення,
зловживає алкоголем, постійно
перериває курс лікування, є
епідеміологічно небезпечним для
оточуючих, особливо для двохмісячної
дитини, яка проживає разом з ним,
прихильності до лікування не має.
Потребує примусового лікування в
умовах Вільшанської ОПЛ.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про боротьбу із захворюванням на
туберкульоз» хворі на туберкульоз та
інфіковані мікобактеріями
туберкульозу зобов'язані: 1)
дотримуватися призначеного їм
відповідно до стандарту медичної
допомоги режиму лікування; 2)
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку закладу охорони здоров'я
під час стаціонарного чи
санаторно-курортного лікування; 3)
проходити у встановлені строки
обов'язкові медичні огляди та
обстеження на туберкульоз, визначені
відповідними галузевими стандартами у
сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися
вимог протиепідемічного режиму.

Згідно ст. 283 ЦПК України заява про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації хворого на заразну
форму туберкульозу подається до суду
за місцезнаходженням
протитуберкульозного закладу, який
здійснює медичний (диспансерний)
нагляд за цим хворим, або до суду за
місцем виявлення такого хворого.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ЦПК України
розглянувши заяву про примусову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації, суд ухвалює рішення,
яким відхиляє або задовольняє заяву.

Оскільки ОСОБА_1 страждає заразною
формою туберкульозу, є постійним
джерелом розповсюдження туберкульозу
серед населення, не бажає добровільно
пройти курс лікування, що призводить до
порушення право на безпечну
санітарно-еідеміологічну ситуацію
необмеженого кола осіб, а тому суд
вважає за необхідне госпіталізувати
такого в примусовому порядку до
протитуберкульозного закладу.

Тому, керуючись ст. 12 Закону України
«Про боротьбу із захворюванням на
туберкульоз»№ 2586-III від 05.07.2001 р., ст.ст.
11, 60, 197 ч.2, 212-215, 234, 235, 285, 286 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву комунальної організації
«Перечинська центральна районна
лікарня», заінтересована особа - ОСОБА_1
про обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу -
задоволити.

ОСОБА_1, 1962 року народження помістити
для лікування до протитуберкульозного
відділення Вільшанської обласної
психіатричної лікарні для проходження
стаціонарного лікування строком на три
місяці, починаючи з дня його фактичної
госпіталізації.

Рішення підлягає негайному виконанню
та є підставою для примусової
госпіталізації особи.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: Шешеня М. О. Народні
засідателі: Гунка
Ф.Ф. Айх Є.Е.