Провадження № 2-о/641/42/2014
Справа № 641/3135/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року

Комінтернівський районний суд м.
Харкова

у складі :головуючого - судді

Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання
-
Войтікової А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: Управління
Пенсійного фонду України у
Комінтернівському районі м. Харкова
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
встановлення факту належності
документу, а саме свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2, видане 13
червня 1969 року Красноградською
районною Радою депутатів працюючих
Бюро записів актів громадянського
стану, в якій вказано прізвище заявника
«ОСОБА_1», замість правильного прізвища
«ОСОБА_1», а також трудову книжку,
видана 20 липня 1971 року на ім'я ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 належить ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 13 червня 1969 року на його
ім'я повторно видано свідоцтво про
народження, де замість прізвища, як за
паспортом «ОСОБА_1» вказано прізвище
«ОСОБА_1». Також після закінчення
навчання у МПТУ №5 м. Харкова у 1971 році
він влаштувався на роботу та на його
ім'я була видана трудова книжка, де
також помилково його прізвище була
записано як «ОСОБА_1», замість -
«ОСОБА_1». . Для оформлення пенсії за
віком йому необхідно надати у
пенсійний фонд документи, що
підтверджують його право на отримання,
такої пенсії. Зараз виникла
необхідність встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу для отримання пенсії за
віком , тому він просить встановити
даний факт.

Встановлення факту належності
правовстановлюючого документу має для
заявника юридичне значення, так як від
цього залежить настання, зміни або
припинення його особових майнових
прав, в даному випадку його права на
отримання пенсії за віком.

Заявник до судового засідання
з'явився, заяву підтримав у повному
обсязі, просив її задовольнити.

Представник зацікавленої особи в
судове засідання не з'явився , надав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, заперечень немає.

Дослідивши письмові матеріали
цивільної справи письмові пояснення
заявника, оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, суд вважає, що заява
підлягає задоволенню. При цьому суд
виходить з наступного.

Відповідно до паспорту громадянина
України серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, виданий Комінтернівським
РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області 11
червня 2001 року (а. с. 4-5)

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та батьками вказані:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а. с. 7)

Відповідно до трудової книжки № б/н від
20.07.1971 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
пронаціє на посаді слюсаря (а. с. 8-10);

Відповідно до Атестату № НОМЕР_3
Державного комітету Ради Міністрів
Української РСР по
професійно-технічній освіті
вбачається. Що ОСОБА_1 закінчив міське
професійно-технічне училище №5 м.
Харкова, УРСР за спеціальністю
слюсар-ремонтник (а. с. 11)

Згідно ст. 256, ч.1, п. 6 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої ,
що зазначені в документі , не
збігаються з ім'ям , по батькові,
прізвищем, місцем і часом народження
цієї особи , зазначеним у свідоцтві про
народження або в паспорті. Заявник
ОСОБА_1 мав підстави для звернення до
суду за місцем свого мешкання, бо поза
судовим шляхом встановити факт
належності правовстановлюючих
документів він не може. Надані ним
письмові докази підтверджують
належність правовстановлюючих
документів, та суд вважає можливим
встановити цей юридичний факт.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р.
«Про судову практика розгляду справ
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» коли
установи, які видали ці документи, не
можуть виправити допущені в них
помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256
ЦПК громадяни мають право звернутися
до суду із заявою про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документа. Проте сам по собі факт
належності документа не породжує для
його власника жодних прав, юридичне
значення має той факт, що
підтверджується документом. Таким
чином, для заявника важливо не так саме
одержання документа, як оформлення
особистих чи майнових прав, що
випливають із цього факту. Це означає,
що в судовому порядку можна встановити
належність громадянину такого
документа, який є правовстановлюючим.

Встановлення факту має для
заявника юридичне значення, так як від
цього залежить настання, зміни або
припинення його особових майнових
прав, в даному випадку його права на
встановлення пенсії за віком.

Виходячи з вищевикладеного суд
прийшов до такого висновку , що заява
ОСОБА_1 є обґрунтованою, не суперечить
закону, та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 212, 214, 215, п.6, ч.
1, ст.256 , 257, 259 ЦПК України, приймаючи до
уваги позицію Верховного Суду України,
викладену у листі від 01.01.2012 р. «Судова
практика розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», суд -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити у
повному обсязі.

Встановити факт належності свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2, видане 13
червня 1969 року Красноградською
районною Радою депутатів працюючих
Бюро записів актів громадянського
стану, на ім'я «ОСОБА_1» - як «ОСОБА_1», що
підтверджує його паспортом
громадянина України.

Встановити факт належності трудової
книжки, виданої 20 липня 1971 року на ім'я
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - як ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. А. Курганникова