Номер провадження: 22-ц/785/5366/14
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 28 листопада 2013 року у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до спеціалізованої
дитячо-юнацької школи олімпійського
резерву з фігурного катання на
ковзанах «Крижинка» про визнання
звільнення незаконним, поновлення на
попередній роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

встановила:

10 вересня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, в якому ставила питання
про визнання її звільнення з посади
старшого інструктора-методиста
Спеціалізованої дитячо-юнацької школи
олімпійського резерву «Крижинка» (далі
СДЮШОР «Крижинка») незаконним,
поновлення її на посаді старшого
інструктор-методиста СДЮШОР
«Крижинка», стягнення з СДЮШОР
«Крижинка» на користь позивача
заробітної плати за час вимушеного
прогулу з дня звільнення по час
поновлення на роботі.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
згідно наказу № 171-к від 13.08.2012 року з
13.08.2012 року її було звільнено з посади
старшого інструктора СДЮШОР
«Крижинка» у зв'язку із скороченням
штату. Про звільнення згідно норм
чинного законодавства її повідомлено
не було, її звільнення відбулося без
попереднього погодження з
профспілковою організацією
підприємства, а копію вищевказаного
наказу не було надано.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала, просила суд
залишити його без задоволення,
оскільки його вимоги є незаконними, а
обставини, на яких він ґрунтується, не
відповідають дійсності.

Рішенням Малиновського районного суду
м Одеси від 28 листопада 2013 року позовна
заява ОСОБА_3 була залишена без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що
звільнення позивача ОСОБА_3 у зв'язку зі
скороченням штату працівників за п. 1 ч.
1 ст. 40 КЗпП України відбулось із
дотриманням діючого трудового
законодавства, а тому підстав для
поновлення її на роботі, немає.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Як вбачається з матерів справи та не
заперечується сторонами, позивач
ОСОБА_3 01.03.2012 року була прийнята на
роботу до СДЮШОР «Крижинка» на посаду
старшого інструктора-методиста.

Згідно наказу по особовому складу
працівників СДЮШОР «Крижинка» №158-к
від 31 липня 2012 року позивач була
звільнена з посади з 01.08.2012 року, згідно
п.1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою
вихідної допомоги в розмірі
середньомісячного заробітку та
виплатою компенсації за невикористану
відпустку 13 календарних днів, за період
з 01.03.2012 року по 01.08.2012 року (а.с.37).

Однак, у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю ОСОБА_3, до наказу №
158-к було внесено зміни наказом №167-к
від 06.08.2012 року, та було вказано про те,
що вважати абзац 1 пункту 1 таким, що
втратив силу у зв'язку з лікарняним
листом ОСОБА_3

Наказом №171-к від 13.08.2012 року ОСОБА_3
було звільнено з 13.08.2012 року із займаної
посади старшого інструктора-методиста
згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою
вихідної допомоги в розмірі середнього
місячного заробітку та виплатою
компенсації за невикористану
відпустку 13 календарних днів, за період
з 01.03.2012 року по 13.08.2012 року (а.с.28).

Зазначені обставини визнані сторонами,
а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК
Країни не підлягають доказуванню.

Спірним є питання стосовно того, чи
дійсно в СДЮШОР «Крижинка» відбулось
скорочення чисельності штату
працівників та чи дотримані вимоги
трудового законодавства щодо
звільнення ОСОБА_3

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

У відповідності до статуту СДЮШОР
«Крижинка» директор за узгодженням з
Власником в особі Управління у справах
фізкультури та спорту обласної
державної адміністрації визначає
структуру управління школою та штатний
розклад з посадовими окладам,
самостійно приймає та звільняє
працівників школи відповідно до
чинного законодавства.

З цих підстав, директор СДЮШОР
«Крижинка» своїм листом від 25.05.2012 року
№ 165 повідомив начальника Управління у
справах фізичної культури та спорту
про те, що у зв'язку з браком коштів на
подальше повне фінансування
працівників, керівництво СДЮШОР
«Крижинка» вважає за потрібне з 01.08.2012
року скоротити наступні посади:
старшого інструктора-методиста (1од.),
інструктора-методиста (1од.). Крім того,
з технічною профілактикою та зупинкою
машинного відділення льодового поля по
спеціальному фонду скоротити 14 посад
(а.с.17).

Наказом директора СДЮШОР «Крижинка»
№131-к від 31.05.2012 року з 01.06.2012 року
скорочено штат працівників СДЮШОР
«Крижинка» на 16 одиниць (а.с.34). В наказі
також зазначено, що старшому
інспектору відділу кадрів ОСОБА_4
необхідно в порядку, встановленому
чинним трудовим законодавством,
повідомити співробітників про
майбутнє звільнення за скороченням
штату, відмову від підпису про майбутнє
звернення оформити актом за
встановленою формою. Відповідно до
додатку до наказу №131-к від 31.05.2012 року,
в перелік посад, що підлягають
звільненню включена посада штатного
інструктора-методиста, яку займала
позивач ОСОБА_3

Таким чином судом встановлено, що наказ
про майбутнє звільнення ОСОБА_3 із
займаної посади старшого
інструктора-методиста видано 31.05.2012
року.

При ознайомленні ОСОБА_3 з даним
наказом, вона відмовилась його
підписати, про що комісією у складі
провідного спеціаліста (економіста)
ОСОБА_5, заступника головного
бухгалтера ОСОБА_6, старшого інспектора
відділу кадрів ОСОБА_4 від 3105.2012 року
було складено акт про те, що старший
інструктор-методист ОСОБА_3,
ознайомившись з наказом була
ознайомлена, однак від підпису
відмовилась (а.с. 41).

З урахуванням двомісячного строку,
передбаченого чинним законодавством,
наказ про звільнення позивача був
виданий 31.07.2012 року за № 158-к.

Однак, 01.08.2012 року старший інспектор
відділу кадрів ОСОБА_4 в 17:00 год. у
присутності директора СДЮШОР
«Крижинка» ОСОБА_9, головного
бухгалтера ОСОБА_10 та заступника
директора по АХЧ ОСОБА_11 в телефонній
розмові запросив ОСОБА_3 для
ознайомлення з наказом №158-к від 01.07.2012
року та отримання трудової книжки, на
що позивач відповіла, що хворіє та
домовилась прийти після одужання.

Внаслідок цих обставин, директор
СДЮШОР «Крижинка» наказом №167-к від
06.08.2012 року вніс зміни до наказу №158-к
від 31.07.2012 року та у зв'язку з чим
позивача було звільнено лише 13.08.2012
року наказом № 171-к (а.с 28). Усі
розрахунки з позивачем було проведено
з урахуванням періоду тимчасової
непрацездатності.

Таким чином, адміністрація СДЮШОР
«Крижинка» виконала вимоги чинного
трудового законодавства щодо
звільнення позивача ОСОБА_3 із займаної
посади старшого інструктора-методиста
у зв'язку зі скороченням штату.

Зазначеним спростовуються доводи
позивача ОСОБА_3 про те, що її не було
попереджено про наступне звільнення за
два місяця, як того вимагає ч. 1 ст. 49-2
КЗпП України.

Що стосується посилання заявника
апеляційної скарги на те, що звільнення
проведено незаконно з причин порушення
вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України, тобто без
отримання попередньої згоди
профспілкового комітету, то колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції з цього приводу, який
дав належну оцінку цим доводам та
з'ясував, що в СДЮШОР «Крижинка»
первинна профспілкова організація не
утворювалась.

З цих підстав та відповідно до ст. 43-1
КЗпП України розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу проведено
без згоди виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника),
оскільки у разі відсутності первинної
профспілкової організації та
профспілкового представника,
звільнення з підприємства, установи,
організації допускається без згоди
профспілкового органу.

Також є безпідставними доводи заявника
апеляційної скарги з приводу того, що
вона мала переважне право на залишення
на посаді серед інших
інструкторів-методистів, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на час прийняття наказу
директора СДЮШОР «Крижинка» №131-к від
31.05.2012 року, тобто 01.06.2012 року, в СДЮШОР
«Крижинка» було дві посади
інструктора-методиста, яку займали
ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та посада старшого
інструктора-методиста, яку займала
позивач ОСОБА_3

Вищевказаним наказом було скорочено
посаду старшого інструктора-методиста
та інструктора-методиста, у зв'язку з
чим в штаті СДЮШОР «Крижинка»
залишилась одна посада
інструктора-методиста, на якій
залишився працювати ОСОБА_13

Доводи представника позивача ОСОБА_3
стосовно того, що під скороченням штату
слід розуміти фактичне зменшення
кількості працівників, обґрунтовано не
прийняті судом до уваги, оскільки в
даному випадку мало місце скорочення
затвердженого переліку посад. Крім
того, спеціальним фондом у штаті
установи передбачено перелік посад,
які приймаються на роботу на час роботи
льодового поля.

Таким чином, збільшення навантаження в
групах, зміни кількості годин навчання,
кількості груп, кількості учнів, не
можуть вважатися доказами, які
підтверджують доводи позивача про
фактичне не проведення скорочення
штату.

Суд також правильно врахував, що
заборони пропонувати посади, які
відносяться до спеціального фонду, і
приймаються на період роботи льодового
поля під час скорочення штату,
працівників, які звільняються, діючим
законодавством не передбачене.

Вирішуючи питання про те, чи мав ОСОБА_13
переважне право на залишення на посаді
інструктора-методиста, то і суд першої
інстанції і колегія суддів дослідили
дані обставини та встановили, що на час
скорочення штатів ОСОБА_13 прийнятий на
роботу СДЮШОР «Крижинка» на посаду
інструктора-методиста з 01.09.2010 року
(а.с.219)

У відповідності до Посвідчення №
359-13/2012 ОСОБА_13 має кваліфікаційну
категорію тренера-викладача по спорту
(а.с.220).

У травні 2012 року, тобто до скорочення
штатів, ОСОБА_13 закінчив Національний
педагогічний університет імені М.П.
Драгоманова і отримав повну вищу
освіту за спеціальністю «Фізична
реабілітація» та здобув кваліфікацію
фахівця фізичної реабілітації, вчителя
фізичної культури, що підтверджується
відповідним дипломом (а.са.221).

В свою чергу позивач ОСОБА_3 на півтора
роки пізніше була прийнята на роботу в
СДЮШОР «Крижинка» , а саме 01 березня 2012
року, на час скорочення штатів не мала
спеціальної освіти в області
фізкультури і спорту і лише в 2014 році
пройшла перепідготовку з присвоєнням
кваліфікації: «тренер з фігурного
катання, викладач фізичного
виховання», що підтверджується
дипломом про перепідготовку 12 ДСК №
275126 від 28 травня 2014 року (а.с.195).

Таким чином, на час скорочення
працівників, ОСОБА_13 дійсно мав
переважне право перед позивачем ОСОБА_3
на залишення на посаді
інструктора-методиста, як більш
кваліфікований працівник і з більшим
трудовим стажем на дані посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України, при
скорочені чисельності чи штату
працівників у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
в першу чергу надається працівникам з
більш високою кваліфікацією та
продуктивністю праці. ОСОБА_3 при
прийнятті на роботу зазначала, що нею
виконано нормативи з фігурного катання
на ковзанах КМС.

Представником СДЮШОР «Крижинка» було
зроблено відповідні запити про
кваліфікаційний рівень позивача в
державний архів Одеської області та
Управління у справах фізичної культури
та спорту, однак згідно відповіді
вказані в запиті відомості відсутні.

Так, відповідно до листа державного
архіву Одеської області від 22.06.2012 року
№ Ш- 1082, в наказах по діяльності фонду
Одеського обласного комітету по
фізичній культурі та спорту наказ № 33
від 30.06.1982 року та відомості про те, що
ОСОБА_3 виконала норматив КМС по
фігурному катанню на ковзанах не
значиться (а.с.54).

Відповідно до листа Управління у
справах фізичної культури та спорту
від 27.06.2012 року №02-12/460, архівна
документація по присвоєнню спортивних
розрядів в 1982 році в управлінні
відсутня (а.с.55).

Таким чином позивач не надала суду
доказів вищезазначених обставин.

Судом також обгрунтовано прийнято до
уваги ту обставину, що позивач ОСОБА_3
негативно характеризується за місцем
роботи (а.с. 42,49), що додатково свідчить
про те, що ОСОБА_13 має переважне право
на залишенні на посаді
інструктора-методиста в порівнянні з
позивачем ОСОБА_3

Стосовно посилання заявника
апеляційної скарги на те, що в СДЮШОР
«Крижинка» має працювати не менше 3-х
одиниць інструкторів-методистів, а
тому скорочення 2-х одиниць є
незаконним, то колегія суді зазначає
наступне.

Відповідно до додатку 7 п. 3 Наказу
Міністерства України у справах сім'ї,
молоді та спорту від 23.09.2005 року №2097
«Про впорядкування умов оплати праці
працівників бюджетних установ,
закладів та організацій галузі
фізичної культури і спорту» - посада
старшого інструктора-методиста може
вводитися, якщо під його керівництвом
працюють не менше двох штатних
інструкторів-методистів.

Аналогічне положення міститься в п. 48
постанови Кабінету Міністрів від 05.11.2008
оку № 993 «Про затвердження положення
про дитячо-юнацьку спортивну школу» та
додатково зазначається, що на посаду
старшого інструктора-методиста
призначається фахівець, який має вищу
освіту з фізичного виховання і спорту
освітньо-кваліфікаційного рівня
бакалавр», «спеціаліст» чи «магістр».

Матеріали справи свідчать про те, що в
штаті СДЮШОР «Крижинка» перебувало
двоє інструкторів-методистів.
Відповідно до додатку до наказу №131-к
від 31.05.2012 року, в перелік посад, що
підлягають звільненню, була включена
посада штатного інструктора-методиста.

Виходячи з викладеного та згідно
вищевказаного додатку 7 п. 3 Наказу
Міністерства України у справах сім'ї,
молоді та спорту від 23.09.2005 року №2097, у
разі залишення в шкоді однієї посади
інструктора-методиста, посада старшого
інструктора-методиста не передбачена.

При цьому суд не вправі обговорювати
питання щодо доцільності скорочення
двох посад інструкторів-методистів в
СДЮШОР «Крижинка», оскільки дане
рішення прийняла адміністрація
зазначеної установи, видавши наказ
№131-к від 31.05.2012 року про скорочення
штату працівників СДЮШОР «Крижинка» з
01.06.2012 року на 16 одиниць.

Даний наказ не скасований, є чинним до
теперішнього часу і при його наданні
директор СДЮШОР «Крижинка» керувався
кошторисом, який надавався на
фінансування працівників СДЮШОР
«Крижинка», починаючи з 01.06.2012 року.

Крім того, доводи представника
позивача ОСОБА_3 про невідповідність
СДЮШОР «Крижинка» учбовому закладу
вищої категорії учбово-спортивних шкіл
(олімпійського резерву), є
безпідставними, оскільки не
відносяться до предмету спору по даній
справі і зазначена невідповідність
перевіряється під час акредитації
учбового закладу.

Посилання заявника апеляційної скарги
на те, що з 01.06.2012 року посада позивача
ОСОБА_3 не була скорочена, оскільки у
відповідності до тарифікацій1ного
списку, який запроваджувався з 01.06.2012
року їй було надано 8 год. (а.с. 69-звор.),
то колегія суддів зазначає, що в даному
випадку предметом спору є звільнення
позивача з посади старшого
інструктора-методиста, а 8 годин їй
залишено на посаді на посаді
тренер-викладач.

Та обставина, що позивач ОСОБА_3
безпричинно припинила свої трудові
обов'язки і за вказаною посадою, в
даному випадку правового значення не
відіграє, оскільки не є предметом спору
та не досліджувалась судом.

Суд першої інстанції також
обгрунтовано зазначив, що відповідно
до ч. з ст. 49-2 КЗпП України, при
відсутності роботи за відповідною
професією чи спеціальністю, а також у
разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації
працівник, за своїм розсудом,
звертається за допомогою до державної
служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.

Оскільки на момент скорочення
позивача ОСОБА_3 в СДЮШОР «Крижинка»
була відсутня робота за відповідною
посадою та спеціальністю, то їй
альтернативна робота не пропонувалася.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надала суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх
заперечень проти оскаржуваного
рішення суду, доводів позовної заяви та
апеляційної скарги.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржуване
рішення суду є законним і
обгрунтованим, доводи апеляційної
скарги його не спростовують, у зв'язку
з чим апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко