АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/4858/14
інстанції - Іванова І.В.
Категорія: право власності
01 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
Головуючого Кукліної
С у д д і в Черкасова
При секретарі Каплоух
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Харківський канатний
завод" до ОСОБА_4, третя особа:
Торгівельно - комерційне товариство з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "Харків -
Москва" про витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
по апеляційній скарзі ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 06 червня 2014 року
У грудні 2013 року ПАТ "Харківський
канатний завод" звернувся з позовом до
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору (на
стороні відповідача) Торгівельно -
комерційне товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Харків - Москва про
витребування нежитлових приміщень
підвалу № V-ХХІ, 1-го поверху № 1-34 літ.
А-2, загальною площею 906,1 кв.м. що
знаходяться в АДРЕСА_1. з незаконного
володіння ОСОБА_4 на користь ПАТ
"Харківський канатний завод",
визнати за ПАТ "Харківський канатний
завод" право власності на нежитлові
приміщення в підвалі № V-ХХІ, 1-го
поверху № 1-34 літ. А-2, загальною площею
906,1 кв.м. що знаходяться в АДРЕСА_1. В
обґрунтування вказує, що укладений з
ТОВ з іноземними інвестиціями "Харків -
Москва" на товарній біржі договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень ,
що знаходяться в АДРЕСА_1, від 4 лютого
1999 року, за яким нерухоме майно вибуло
із власності позивача , визнаний
недійсним, заволодіння спірним
нерухомим майном позивача відбулося
без його волі, тобто волі уповноважених
органів управління позивача.
Юрисконсульт ПАТ «ХКЗ» ОСОБА_3 не
уповноважувався на такі дії, як
укладання договору купівлі-продажу ,
вчинив їх всупереч інтересам позивача,
що встановлено рішенням
Господарського суду Харківської
області від 22.07.2011 року, постановою
Харківського господарського суду
Харківської області від 12.09.2011 року у
справі за № 5023/2521/11 , які набрали
законної сили. На підставі договору
купівлі-продажу від 28 квітня 2000 року
товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Харків - Москва на
товарній біржі продало спірні
нежитлові приміщення ОСОБА_4, яка на
підставі ст. 388 ЦК України повинна їх
повернути власнику ПАТ "Харківський
Представник відповідача та
третьої особи проти позову
Рішенням Жовтневого районного суду
м. Харкова від 06 червня 2014 року позов
Публічного акціонерного товариства
"Харківський канатний завод" до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору (на стороні
відповідача) Торгівельно - комерційне
товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Харків - Москва" про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
права власності задоволено.
Витребувано нежитлові приміщення
підвалу № V-ХХІ, 1-го поверху № 1-34 літ.
А-2, загальною площею 906,1 кв.м. що
знаходяться в АДРЕСА_1. з незаконного
володіння ОСОБА_4 на користь ПАТ
"Харківський канатний завод". Визнано
за ПАТ "Харківський канатний
завод"право власності на нежитлові
приміщення підвалу № V-ХХІ, 1-го поверху
№ 1-34 літ. А-2, загальною площею 906,1 кв.м.
що знаходяться в АДРЕСА_1. Вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухваленні судом апеляційної інстанції
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідачка посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд першої інстанції,
дослідивши докази, які є в матеріалах
справи, не вірно дав оцінку певним
доказам, а саме факту укладання
договору купівлі-продажу з іноземними
інвестиціями "Харків - Москва" за згоди
та є волевиявлення юрисконсульта
позивача ОСОБА_3 Вказаний договір
укладався саме позивачем, хоча і
особою, яка його представляла, був
ОСОБА_3, який діяв як представник
юридичної особи на виконання
відповідних рішень виконавчих органів,
про що свідчить текст договору купівлі
- продажу, печатка заводу до договорі,
довіреність за № 01/174 від 24.02.1999 року та
протокол засідання правління № 65.

Позивач в судове засідання не
з'явився , повідомлений про час та місце
належним чином, про що свідчить
розписка про одержання судової
повістки про виклик до суду, про
причини неявки в судове засідання не
повідомив. Згідно до ст.. 305 ЦПК України
неявка позивача , належним чином
повідомленого про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів заслухавши
доповідь судді-доповідача, вислухавши
пояснення представника відповідача та
третьої особи, обговоривши наведені в
скарзі доводи та перевіривши матеріали
справи знаходить апеляційну скаргу не
підлягаючою задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 24 лютого 1999 року між
АТВТ «"Харківський канатний завод"» та
ТОВ з іноземними інвестиціями «Харків -
Москва» укладено договір купівлі -
продажу № 4-1470 нежитлових приміщень
підвалу № V-ХХІ, 1-го поверху № 1-34 літ.А-2,
загальною площею 906,1 кв.м. що
знаходяться в АДРЕСА_1 , за домовленістю
сторін продаж відбувся за 42 000 грн.
Договір зареєстрований на Харківській
товарній біржі нерухомості. 28 квітня
2000 року на Харківській товарній біржі
укладено договір купівлі - продажу , за
яким ТОВ з іноземними інвестиціями
«Харків - Москва» продало, а ОСОБА_4
купила нежитлові приміщення в підвалі
№ V-ХХІ, 1-го поверху № 1-34 літ.А-2,
загальною площею 906,1 кв.м. що
знаходяться в АДРЕСА_1 , про що покупцю
ОСОБА_4 видано КП «Харківським міським
бюро технічної реєстрації» 5 червня 2000
року реєстраційне посвідчення.
Укладені договори купівлі-продажу ,
предметом яких є нежитлові приміщення
загальною площею 906,1 кв.м. що
знаходяться в АДРЕСА_1 , нотаріально не
посвідчені. Рішенням господарського
суду Харківської області від 22.06.2011
року, залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 12.09.2011 року та
постановою Вищого Господарського суду
України від 15.12.2011 року, визнано
недійсним договір купівлі-продажу №
4-1470 нежитлових приміщень підвалу №
V-ХХІ, 1-го поверху № 1-34 літ.А-2, загальною
площею 906,1 кв.м. що знаходяться в
АДРЕСА_1 від 24 лютого 1999 року, укладений
між АТВТ «"Харківський канатний завод"»
та ТОВ з іноземними інвестиціями
«Харків - Москва», з підстав не
відповідності укладеного договору
вимогам закону, у відсутність
повноважень у представника продавця на
укладення договору від імені продавця -
юридичної особи, яка цей договір не
схвалила та оспорила в судовому
порядку. ( а.с.114-132)

Згідно до ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо
майно:було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Таким чином, статтею 388 ЦК України
передбачено можливість витребування
майна власником від добросовісного за
умови, що майно вибуло з володіння
власника або особи, якій він його
передав, поза їх волею.

Відповідно до роз'яснень , що
містяться у п.п.21,22,24,25 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014
року «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» спір про повернення
майна, що виникає з договірних відносин
або відносин, пов'язаних із
застосуванням наслідків недійсності
правочину, підлягає вирішенню
відповідно до законодавства, яке
регулює ці відносини. Якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати,
власник має право витребувати це майно
з незаконного володіння набувача
(статті 387, 388 ЦК України). У зв'язку із
цим власник має право на підставі
статті 388 ЦК звернутися до суду з
позовом про витребування майна у
добросовісного набувача. Під час
розгляду позову про витребування майна
відповідач згідно зі статтею 388 ЦК
України має право заперечити проти
позову про витребування майна з його
володіння шляхом подання доказів
відплатного придбання ним цього майна
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що він не знав і не міг
знати (добросовісний набувач).Набувач
визнається добросовісним, якщо при
вчиненні правочину він не знав і не міг
знати про відсутність у продавця прав
на відчуження майна, наприклад, вжив
усіх розумних заходів, виявив
обережність та обачність для
з'ясування правомочностей продавця на
відчуження майна. Відповідач може бути
визнаний добросовісним набувачем за
умови, що правочин, за яким він набув у
володіння спірне майно, відповідає
усім ознакам дійсності правочину, за
винятком того, що він вчинений при
відсутності у продавця права на
відчуження. Власник має право
спростувати заперечення набувача про
його добросовісність, довівши, що під
час вчинення правочину набувач повинен
був засумніватися у праві відчужувача
на відчуження майна.

Згідно до ст. 392 ЦК України та
роз'яснень, що містяться у п.7 Постанови
Пленуму №5 від 7 лютого 2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
з урахуванням положень частини першої
статті 15 та статті 392 ЦК України власник
майна має право пред'явити позов про
визнання його права власності у разі
невизначеності відносин права
власності позивача щодо свого майна,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності. Виходячи зі
змісту наведених норм права, потреба в
такому способі захисту права власності
виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється.

Оцінюючи встановлені у справі
обставини, на які сторони посилалися,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд першої
інстанції виходив із доведеності факту
вибуття спірних нежитлових приміщень з
володіння позивача не з його волі , що є
підставою для задоволення позову про
витребування з незаконного володіння
ОСОБА_4 на користь ПАТ «ХКЗ» вказаних
приміщень з визнанням за ПАТ
«"Харківський канатний завод"» права
власності на нежитлові приміщень
підвалу № V-ХХІ, 1-го поверху № 1-34 літ.
А-2, загальною площею 906,1 кв.м. що
знаходяться в АДРЕСА_1.

Висновки суду першої інстанції
доводами апеляційної скарги не
спростовуються.

Заперечення відповідача щодо
добросовісності набуття у власність
спірних нежитлових приміщень на
підставі договору купівлі-продажу ,
укладеного 28 квітня 2000 року на товарній
біржі та не посвідченого нотаріально ,
судом першої інстанції
досліджувалися,їм дана належна
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України .

Згідно ст.. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено
таких порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст.. 309
ЦПК України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухваленні нового
про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді 1 інстанції, визнає , що рішення
судом першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319,
323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Харкова від 06 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :