РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2014 року Дзержинський
міський суд Донецької області у складі
судді Бабенко С.С., при секретарі
Михайловій І.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новгородської
селищної Ради про визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про визнання права власності
на домоволодіння у порядку
спадкування, в обґрунтування якого
зазначила, що рішенням виконавчого
комітету Дзержинської міської ради
Донецької області № 368 від 06.09. 1967 року
ОСОБА_2 була надана у безстрокове
користування земельна ділянка площею
1200 кв.м для будівництва будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Вказана земельна ділянка на
підставі наказу Президіума Верховної
Ради СРСР від 26.08.1948 року була надана
ОСОБА_2 у безстрокове користування.

На підставі цього рішення був
зроблений проект планування та
забудови земельної ділянки площею 1200
кв.м за вказаною адресою, який був
узгоджений з головним архітектором м.
Дзержинська.

Згідно акту від 08.09.1967 року
робітник комунального підприємства
бюро технічної інвентаризації м.
Дзержинська провів відведення
земельної ділянки загальною площею 1200
кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

08.09.1967 року ОСОБА_2 уклав з
заступником ДЛГ житлового управління
міста Дзержинська Січевим П.Ф. договір
про надання в постійне користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві власності з числом кімнат від
однієї до п'яти включно за адресою:
АДРЕСА_1. Цей договір був нотаріально
засвідчений нотаріусом Дзержинської
державної нотаріальної контори та
зареєстрований в реєстрі під № 6311.

У 1970 році ОСОБА_2 закінчив
будівництво будинку за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 66,0 кв.м,
житловою площею 52,7 кв.м та погрібу
площею 10,9 кв.м.

3 1970 року у зв'язку з
інвентаризацією будинків, списанням
старих і будівництвом нових на знов
виділених ділянках в порядку
ущільнення нумерація будинків будинок
АДРЕСА_1, отримав АДРЕСА_1 а, після чого з
1973 року був наданий АДРЕСА_1. У період з
1972 року до 1993 року ОСОБА_2 закінчив
будівництво надвірних споруд та
будівель за адресою: АДРЕСА_1.

Через хворобу він не зареєстрував
у органах БТІ та не оформив право
власності на вищевказаний будинок з
надвірними спорудами та будівлями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що
в книзі реєстрації смертей виконкому
Новгородської селищної ради м.
Дзержинська Донецької області
зроблено відповідний актовий запис за
№ 92 від ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті
відкрилася спадщина у вигляді будинку
з надвірними будівлями, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_2 заповіту про
прийняття спадку не залишив, на
підставі ст. 1261 ЦК України та ч. 3 ст. 1268
ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем за
законом першої черги. Маючи намір
прийняти спадщину, вона звернулася до
Дзержинської державної нотаріальної
контори та склала заяву на прийняття
спадщини, але нотаріус відмовив у
вчиненні нотаріальних дій та в
отриманні свідоцтва про право на
спадщину, що відкрилась після смерті
ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю витягу з
реєстру прав власності на житло.

Просить визнати за ОСОБА_1 право
власності на будинок з надвірними
будівлями та спорудами за адресою :
АДРЕСА_1 у порядку спадкування після
смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позову.

Представник відповідача - голова
Новгородської селищної ради, надав
заяву з проханням справу розглянути
без їх участі, заяву визнають.

Представник третьої особи не
заперечує проти задоволення позову.

Судом на підставі ст. 174 ЦПК
України винесено ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову, оскільки це суперечить закону.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що згідно витягу з рішення № 368 від
06.09.1967 року, ОСОБА_2 видана земельна
ділянка площею 1200 кв.м. за адресою :
АДРЕСА_1 у безстрокове користування.
(а.с. )

Договором про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві приватної власності з числом
кімнат від одної до п'яти включно від 8
вересня 1967 року ОСОБА_2 надана земельна
ділянка загальною площею 1200 кв.м., за
адресою : АДРЕСА_1 для будівництва
жилого будинку. (а.с. )

Згідно акту від 08.09.1967 року
представником бюро технічної
інвентаризації проведено відвід в
натурі земельної ділянки загальною
площею 1200 кв.м., за адресою : АДРЕСА_1 в
користування ОСОБА_2 (а.с. )

Згідно свідоцтва про смерть
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. )

Згідно довідки виконавчого
органу Новгородської селищної ради,
будівля ОСОБА_2 рахувалася під АДРЕСА_1
у 1970 році рахувалося під АДРЕСА_1, а з 1973
року по теперішній час під АДРЕСА_1.

Згідно довідки виконавчого
органу Новгородської селищної ради, на
час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за
адресою : АДРЕСА_1 були зареєстровані :
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. )

З копії технічного паспорту на
житловий будинок по АДРЕСА_1
вбачається, що житловий будинок і
надвірні споруди за вказаною адресою
були побудовані в період з 1970 року по 1993
рік. (а.с. )

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна); якщо за договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації - з
моменту прийняття його до
експлуатації; коли ж право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації - з
моменту такої реєстрації.

Суд при розгляді справ про
визнання права власності на самочинне
будівництво повинні належним чином
перевіряти, чи було питання оформлення
права власності на самочинне
будівництво предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
давали б підстави вважати про
наявність спору про право.

Суд не повинен заміняти органи,
які зобов'язані видавати дозволи на
будівництво й узгоджувати забудови,
визнання права власності на самочинне
будівництво в судовому порядку має
залишатися винятковим способом
захисту права.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 09 вересня 2009 року «Про
затвердження Тимчасового порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, споруджених без
дозволу на виконання будівельних
робіт» було передбачено, що підставою
для оформлення права власності на
приватні житлові будинки, дачні та
садові будинки, споруджені до 05 серпня
1992 року, є складений БТІ висновок про
технічний стан будівлі та документ, що
засвідчує право власності або
користування земельною ділянкою, на
якій вона розміщена. Зазначена
постанова втратила чинність 02 червня
2011 року. Законом України від 17 лютого 2011
року «Про регулювання містобудівної
діяльності» встановлено, що прийняття
в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, які збудовані без дозволу на
виконання будівельних робіт,
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю за
результатами технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж таких об'єктів за наявності
документа, що посвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій вони розташовані.

Виходячи зі змісту частин першої,
другої статті 331 ЦК України, частини
першої статті 182 ЦК України та пункту 8
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і
доповненнями станом на 22 січня 2009
року), право власності на новостворене
нерухоме майно виникає у особи, яка
створила це майно, після закінчення
будівництва об'єкта нерухомості,
введення його в експлуатацію,
отримання свідоцтва про право
власності та реєстрації права
власності.

Відповідно до частини другої
статті 331 ЦК України право власності на
новостворене нерухоме майно виникає з
моменту завершення будівництва. А якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належного затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

За життя ОСОБА_2 не оформив право
власності на своє ім'я, збудований ним
будинок не ввів в експлуатацію, в БТІ не
зареєстрував. Таким чином встановлено,
що вищевказаний спірний будинок за
життя ОСОБА_2 не належав.

В п.7 Пленуму Верховного суду
України від 30 травня 2008 року №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» зазначено, що якщо
спадкодавцем було здійснене самочинне
будівництво ( частина перша статті 376 ЦК
), до спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані
в процесі цього будівництва.

Якщо документи, що засвідчують
право власності на нерухоме майно,
існували, проте були втрачені
власником та не можуть бути відновлені
в передбаченому законом порядку,
застосуванню підлягає ст. 392 ЦК,
відповідно до якої позов про визнання
права власності може бути пред'явлений,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати власником документа, який
засвідчує його право власності.

За загальними правилами книги
шостої Цивільного кодексу України
спадкові права оформлюють нотаріальні
контори, у цьому випадку відсутній спір
про право, причиною звернення до суду є
неможливість оформити спадкові права в
нотаріальній конторі у зв'язку із
здійсненням самочинного будівництва,
відсутності правовстановлюючого
документа на ім'я спадкодавця.

Статтею 1218 ЦК України
передбачено, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинялися
внаслідок його смерті.

Правовстановлюючий документ на
ім'я спадкодавця на вищевказане
позивачкою нерухоме майно відсутній.

На підставі наведеного, суд
дійшов висновку ,що правові підстави
для задоволення заявлених вимог
відсутні.

Керуючись ст. ст. 10,11.60,212 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

В позові ОСОБА_1 до Новгородської
селищної Ради про визнання права
власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя :