Справа № 2/593/208/2014
Р І Ш Е Н НЯ

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд
Тернопільської області

"22" травня 2014 р.

в особі: судді
Німко Н.П.

при секретарі
Саламон Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Бережани Тернопільської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої
особи на стороні позивача органу опіки
та піклування в особі служби в справах
дітей Бережанської районної державної
адміністрації про дачу згоди на виїзд
дитини за кордон,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовом до відповідача ОСОБА_2,
зазначивши третьою особою на стороні
позивача орган опіки та піклування в
особі служби в справах дітей
Бережанської районної державної
адміністрації, де згідно уточнених
вимог просить суд надати дозвіл на
тимчасовий виїзд дитини закордон без
згоди батька, а саме - надати дозвіл
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд в
період з 01 липня по 31 серпня 2014 року
закордон без згоди та супроводу батька
ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, яка
зобов'язується забезпечити
перебування дитини за кордоном і
гарантує її повернення в Україну після
закінчення визначеного терміну
перебування за кордоном. Також просить
суд дати згоду на оформлення ОСОБА_1
проїзних документів для тимчасового
виїзду закордон малолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю
ОСОБА_1, за межі України на період з 01
липня по 31 серпня 2014 року.

В обґрунтування позову позивачка
послалася на те, що із відповідачем
ОСОБА_2 вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який був
розірваний рішенням суду 04 квітня 2011
року. В даному шлюбі у них з
відповідачем народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає з
позивачкою та перебуває на
її(позивачки) утриманні. У 2004 році
відповідач залишив сім»ю, проживає
окремо.В даний час позивачка бажає
виїхати з дитиною на спільний
відпочинок, який може тривати з 01 липня
по 31 серпня 2013 року. Вважає, що поїдка за
кордон не завдасть жодної шкоди дитині,
а навпаки, розширить її світогляд,
культуру, буде цікавою та реалізує
право дитини на відпочинок. Однак,
відповідач, без жодних на те підстав,
відмовляється надати дозвіл на виїзд
дитини з позивачкою, як матір'ю за
кордон для відпочинку.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, однак подала суду заяву, у
якій просила суд справу розглядати у її
відсутності, позовні вимоги підтримує,
просить суд взяти до уваги її
посилання, які зазначені в позовній
заяві, у випадку належним чином
повідомленого відповідача, клопоче
про заочний розгляд даної справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився з невідомої суду причини,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, шляхом публікації виклику до
суду в газеті «Свобода» ( №-37-38(2871-2872) 08-14
травня 2014 року), причин неявки у судове
засідання відповідач суду не повідомив
та не подав клопотання про розгляд
справи у його відсутності.

Представник третьої особи на стороні
позивача органу опіки та піклування в
особі служби в справах дітей
Бережанської районної державної
адміністрації в судове засідання не
з»явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи в суді. В попередньому судовому
засіданні висловив свою думку про
можливість задоволення даного позову,
який буде відповідати інтересам
дитини.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язанні
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суд про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Приймаючи до уваги вимоги ч.9 ст.74 ЦПК
України, суд вважає, що відповідач
повідомлений належним чином і не
з'явився у судове засідання без
поважних причин, а тому, суд може
вирішувати справу на підставі наявних
у ній даних та доказів. Зі згоди
позивача, якаклопоче про заочний
розгляд справи, суд ухвалює заочне
рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК
України.

Суд, перевіривши та оцінивши наявні у
справі докази у їх повній сукупності,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до змісту пунктів 1, 22 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 р., виїзд
за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного із батьків здійснюється за
нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків не
перебуває у пункті пропуску через
державний кордон.

У відповідності до статті 9 Конвенції
про права дитини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р.,
держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

Також, статтею 3 вищевказаної Конвенції
передбачено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27
Європейської Конвенції про права
дитини від 20.11.1989р., ратифікованої
27.02.1991р., держави-учасниці визнають
право кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу
України, здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного
кодексу України, батьківські права не
можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до змісту пункту 2І
Постанови Кабінету Міністрів України
№57 від 27.01.1995 р. «Про затверджених
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», виїзд за межі
України громадян, які не досягли 16
річного віку, у супроводі одного із
батьків здійснюється за рішенням суду
про надання дозволу на виїзд за межі
України.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзд в Україну громадян України» від
21.01.1994 року, за відсутності згоди одного
з батьків, виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Згідно п. 17, 18 Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документу дитини, в редакції,
затвердженій Постановою Кабінету
Міністрів України від 24.03.2004 року №380,
проїзний документ дитини, за наявності
заперечень одного з батьків, може бути
оформлений на підставі рішення суду.
Відомості про дітей, які їдуть за
кордон разом з батьками (законними
представниками), вписуються в паспорт
батьків чи одного з батьків (законних
представників) на підставі заяви
громадянина, у чий паспорт вписуються
діти.

Ст.6 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.17, 31 Конвенції про права
дитини визначають право дитини на
відпочинок та охорону здоров'я.

Ст.10 Конвенції про права дитини
передбачає право дитини залишати
будь-яку країну,включаючи власну, і
повертатися в свою країну.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 від 24
вересня 2004 року, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Бережанського районного управління
юстиції Тернопільської області
України, батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, є
відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1,
про що в книзі записів актів
громадянського стану про народження 24
вересня 2004 року зроблено відповідний
запис за №145.

Рішенням Бережанського районного суду
Тернопільської області від 04 квітня 2011
року у цивільній справі №2-207/2011 рік за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - вирішено позов
задовольнити, розірвати шлюб,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Батько дитини - відповідач по справі
ОСОБА_2 фактично безпідставно
відмовився надати дозвіл на виїзд
доньки за кордон для відпочинку, не
повідомивши та не пояснивши позивачці
та суду причин такої відмови.

Як вважає суд, відповідач такою своєю
необґрунтованою відмовою надати
дозвіл дитини виїхати закордон для
відпочинку, порушує права дитини на
відпочинок, охорону здоров'я та свободу
пересування і таке право дитини
підлягає захисту, шляхом задоволення
позовних вимог.

Отже, аналізуючи вищенаведені
обставини, приймаючи до уваги
необхідність захисту, реалізації та
забезпечення прав, інтересів та свобод
малолітньої дитини, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
законними, обґрунтованими та
підлягають до задоволення шляхом
надання дозволу на тимчасовий виїзд
малолітній ОСОБА_3 за межі території
України у супроводі матері ОСОБА_1 без
згоди батька ОСОБА_2 та на оформлення
матір»ю необхідних проїзних
документів для цієї мети.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 160, 161 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209,
210, 212-215, 224-226 ЦПК України, Правилами
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженими
постановою КМУ від 27.01.1995 р., суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 Віталіївнизадовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дозвіл на тимчасовий виїзд в період з 01
липня по 31 серпня 2014 року закордон без
згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у
супроводі матері ОСОБА_1, яка
зобов'язується забезпечити
перебування дитини за кордоном і
гарантує її повернення в Україну після
закінчення визначеного терміну
перебування за кордоном.

Надати дозвіл на оформлення ОСОБА_1
проїзних документів для тимчасового
виїзду закордон малолітньої дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю
ОСОБА_1, за межі України на період з 01
липня по 31 серпня 2014 року.

Дане рішення суду, як заочне може бути
переглянуто Бережанським районним
судом Тернопільської області за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. Апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бережанський районний суд
Тернопільської області.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бережанський районний суд
Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області
Н.П.Німко