Справа № 1313/4120/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1310/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М.,
Мацея М.М.,

секретаря
Олексіва О.А.,

з участю ОСОБА_2,
ОСОБА_3, який представляє інтереси
ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
за клопотанням ОСОБА_2 про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, -

в с т а н
о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою в порядку
забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про відшкодування майнової та
моральної шкоди заборонити ОСОБА_4
вчиняти будь-які дії з приводу
відчуження майна в межах суми
заявленого позову, а саме у розмірі 157 380
грн.

Ухвалу суду допущено до негайного
виконання.

Копію ухвали направлено в ВДВС
Миколаївського РУЮ для виконання.

Боржник: ОСОБА_4, АДРЕСА_1

Стягувач: ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

Ухвалу суду оскаржив представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_3, який звертає увагу на
те, що позивачем було заявлено
клопотання про забезпечення позову без
наведення жодних поважних причин, які б
підтверджували необхідність винесення
даної ухвали. Зазначає, що до
клопотання про забезпечення позову не
долучено жодних доказів про те, яке
майно належить на праві приватної
власності у ОСОБА_4 і чи вказане майно
знаходиться у відповідача по справі чи
інших осіб. Стверджує, що 12.12.2013 року
судом ухвалено рішення по даній справі,
яким суд задовольнив позов частково в
межах суми приблизно 123 000,00 грн., відтак
незрозумілим є накладення арешту судом
в межах суми 157 380, 00 грн. Вважає, що суд
виходив лише із доводів позивача по
справі, жодним чином не звернувши уваги
на пояснення представника відповідача
про те, що суд не вправі накладати арешт
на майно чи обставини, які можуть
виникнути в майбутньому. Також немає
посилання на відповідний закон, згідно
з яким суд прийшов до висновку, що
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду по справі.
Просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою у задоволенні
клопотання про забезпечення позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, який представляє
інтереси ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходів забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду, а таке рішення може бути
ухвалено тільки у відповідності до
заявлених вимог і повинні
застосовуватись лише у разі
необхідності та бути співмірними із
заявленими вимогами, оскільки
безпідставне звернення до цього може
привести до порушення прав і законних
інтересів інших осіб (ст. 152 ЦПК
України).

Саме для цього законодавець встановив
подання до суду заяви про забезпечення
позову, в якій повинні бути зазначені
певні обставини (ч. 2 ст. 151 ЦПК).

Із поданої заяви (клопотання) ОСОБА_2
про забезпечення позову вбачається, що
остання просить накласти арешт на все
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 та
вжити заходів щодо розшуку наявного
майна. Причини, у зв?язку з якими
необхідно забезпечити позов та інші
відомості, потрібні для забезпечення
позову - не зазначає.

Також відсутні докази про майно та його
вартість, щодо якого слід накласти
заборону, а тому не можна встановити
його співмірність заявленим вимогам.

Не надала позивачка і доказів того, що
невжиття додаткових заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

На порушення вимог, зазначених в ст. 210
ЦПК України, суд взагалі не обґрунтував
прийняте ним рішення та не зазначив
підстав необхідності забезпечення
позову.

На підставі зазначеного і відповідно
до п. 2 ст. 312 ЦПК України, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, ухвала
суду - скасуванню з постановленням
нової ухвали з цього питання, оскільки
судом першої інстанції при її
постановленні порушені норми ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 2, 312 ч. 1 п.
2, 313, 314 ч. 1 п. 6, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду
Львівської області від 12 грудня 2013 року
- скасувати та постановити нову ухвалу,
якою у задоволенні клопотання ОСОБА_2
про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Монастирецький
Д.І.

Судді:
Копняк С.М.

Мацей М.М.