Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді
Куцина М.М.,

суддів: Бондаренка Ю. О.,
Собослоя Г. Г.,

при секретарі - Чейпеш С.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на заочне рішення Перечинського
районного суду від 20 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, де
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_2 заявив позов до
ОСОБА_1, де третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
:ОСОБА_3, про відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що позивач по
справі 10 квітня 2013 року біля 10.00 год.
після слухання цивільної справи у
Перечинському районному суді виявив
пошкодження задньої лівої шини марки
„Ассlега" на належному йому на праві
власності автомобілі марки „ Chevrolet
Lacetti„, який було припарковано біля
будівлі управління Пенсійного фонду
України в Перечинському районі.

Про факт пошкодження йому повідомив
ОСОБА_4, який побачив чоловіка, віком 60-65
років з сивим волоссям, одягнутого в
темну куртку, який підійшов до
автомобіля позивача і присів біля
заднього колеса, після чого пролунав
звук, що видає пробита шина. Коли цей
чоловік піднявся, він тримав в руках
ніж, який потім поклав у кишеню.

Також позивач посилається на те, що
перебуває з відповідачем у
неприязнених відносинах уже більше
трьох років після розірвання шлюбу з
його донькою.

У квітні 2012 року відповідач здійснив
аналогічне пошкодження шини на його
автомобілі.

10 квітня 2013 року позивач подавав заяву
до Перечинського РВ УМВС України, по
якій був зроблений висновок про
відсутність у діях відповідача складу
злочину.

Вартість двох нових порізаних шин
складає 970 гривень.

Цими незаконними діями відповідача
йому заподіяна моральна шкода, яка
полягає у постійному дискомфорті,
хвилюванні, приниженні його
авторитету як працівника міліції. У
зв'язку з переслідуванням та
погрозами фізичною розправою,
пошкодженням майна з боку
відповідача, моральну шкоду позивач
оцінив у 894 гривень.

Позивач, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи, та з
підстав, передбачених ст.ст. 22,23, 1166, 1167
ЦК України, просив в суді першої
інстанції стягнути з відповідача на
його користь 860,00 гривень
матеріальної шкоди, 894 гривні
моральної шкоди та 229.40 гривень
судового збору.

Заочним рішенням Перечинського
районного суду від 20 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з
відповідача на користь позивача 860.00
гривень матеріальної шкоди , 894,00 гривні
моральної шкоди та 229.40 гривень
судового збору.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції і оскаржив це
рішення у апеляційному порядку,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, просив скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Основними доводами апеляційної скарги
є те, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають суттєве значення
для справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального
права.

Відповідач у суді апеляційної
інстанції вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі.

Представники позивача у суді
апеляційної інстанції вважають
рішення місцевого суду законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з положень ст. 1166 і ст.1167 ЦК
України та вважав доведеним факт
умисного пошкодження відповідачем по
справі задньої лівої шини на
автомобілі марки "Шевроле Лачетті",
належного на праві власності позивачу,
та покладення на відповідача
обов'язку відшкодувати матеріальну та
моральну шкоду.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки до такого
висновку суд дійшов не з'ясувавши
дійсні обставини справи, без перевірки
доводів і заперечень сторін та без
належної оцінки доказів. Зазначені
порушення норм матеріального та
процесуального права є підставою до
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Ухвалене рішення суду не відповідає
вказаним вимогам закону.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні факти.

Матеріалами справи встановлено, що
близько 10 годині на площі Народній у
м. Перечин Закарпатської області
пошкоджено задню ліву шину шляхом
механічного прорізу на автомобілі
марки „ Шевроле Лачетті „ державний
номер НОМЕР_1, який належить на праві
власності позивачеві ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції
показав, що, знаходячись в службовому
автомобілі, припаркованому на
зупинці перед управлінням УПФ м.
Перечин, він побачив, що до автомобіля
позивача підійшов незнайомий чоловік
, який ножем вчинив проріз на задній
лівій шині автомобіля позивача.

Свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції
показала, що біля 10 .00 год., вона
побачила відповідача біля
припаркового автомобіля.

Свідок ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в суді першої
інстанції показав, що 10 квітня 2013 року
підвозив на автомобілі відповідача до
м. Ужгород в Закарпатську обласну
клінічну лікарню до лікаря-
отоларинголога. У лікарні вони
знаходились з 9 до 12 години.

Із пояснень ОСОБА_4, яке додається у
висновку до протоколу прийняття заяви
про вчинене кримінальне
правопорушення від громадянина
ОСОБА_2, вбачається, що 10 квітня 2013 року
близько 10 години, він, перебуваючи в
своєму автомобілі , який був
припаркований неподалік від
Перечинського районного суду, побачив,
як до автомобіля марки „Шевролле
Лачетті", державний номер НОМЕР_1,
підійшов чоловік віком 60-65 років,
одягнутий в зелену куртку, і присів
біля заднього лівого колеса
автомобіля, після чого він почув, як
спускається шина на даному автомобілі.

Із пояснення ОСОБА_5, яке міститься у
висновку до протоколу про прийняття
заяви про вчинене кримінальне
правопорушення від громадянина
ОСОБА_2, вбачається, що 10 квітня 2013 року
близько 10 години, вона побачила
невідомого чоловіка біля автомобіля
позивача.

Із пояснення ОСОБА_2, яке зазначене у
висновку до протоколу про прийняття
заяви про вчинене кримінальне
правопорушення, вбачається, що він 10
квітня 2013 року виявив на належному
йому на праві власності автомобілі
марки „ Шевроле Лачетті" .державний
номер НОМЕР_1, порізану задню ліву
шину. У цей час до нього підійшов
ОСОБА_4, який бачив невідомого йому
чоловіка, що вчинив пошкодження шини
на автомобілі, і по опису він впізнав
чоловіка, якого звали ОСОБА_1.

Із тексту позовної заяви позивача
ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_4
повідомив його про те, що бачив 10
квітня 2014 року чоловіка років 60-65
років, який пошкодив шину на його
автомобілі. Із цих слів позивач
зрозумів, що цей чоловік є його
колишній тесть ОСОБА_1, з яким він
перебуває у неприязнених відносинах
більше трьох років.

Місцевий суд не дав належну оцінку
показам, наданим ОСОБА_4 та ОСОБА_5
органу внутрішніх справ та в судовому
засіданні, при цьому взяв до уваги
покази, надані ними щодо обставин
пошкодження шини на автомобілі
позивача у суді, однак не дав правову
оцінку їхнім поясненням органу
внутрішній справ про те, що вони лише
ствердили факт того, що бачили
невідомого їм чоловіка біля автомобіля
позивача. Також місцевий суд
безпідставно відхилив та не взяв до
уваги пояснення ОСОБА_1, який ствердив
факт того, що відповідач з 9.00 год. по 12.00
год. перебував в м. Ужгород, у клінічній
лікарні ім. А. Новака.

Зокрема, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
своїх пояснень до органу внутрішніх
справ повідомили лише факт того, що
вони лише бачили невідомого їм
чоловіка віком 60-65 років з сивим
волоссям , при цьому не вказали, що це
саме відповідач ОСОБА_1. Дані свідки не
дали жодних інших ідентифікуючих
ознак, за якими суд міг би встановити
особу, яка завдала шкоди позивачеві.

Також, місцевий суд відхилив наступні
докази: показання свідка ОСОБА_7 та лист
головного лікаря Закарпатської
обласної клінічної лікарні ім. А.
Новака за № 11/01-10 від 18 липня 2013 року
(а. с.64), згідно з яким ОСОБА_1 10 квітня
2013 року знаходився на консультативному
прийомі у лікаря- отоларинголога-
доцента ОСОБА_8, на підтвердження цього
ним надана амбулаторна картка хворого
ОСОБА_1.

Таким чином, позивачем доведений факт
заподіяння шкоди, який мав місце 10
квітня 2013 року, та не встановлений
належними та допустимими доказами
механізм пошкодження. Інших доказів,
які б ствердили факт заподіяння
зазначеної шкоди саме відповідачем,
позивачем, як у суді першої, так і
апеляційної інстанції, не надано.

З врахуванням зібраних належних та
допустимих доказів по справі, судова
колегія приходить до висновку, що
позивачем не доведено факту того, що
саме відповідач заподіяв позивачу
шкоду. Отже, доказування факту
заподіяння шкоди не може ґрунтуватися
на припущенні ( ч.4 ст. 60 ЦПК України), а
тому у суду першої інстанції відсутні
правові підстави для визнання винним
відповідача у заподіянні шкоди та
покладення на нього обов'язку по
відшкодуванню матеріальної та
моральної шкоди.

За таких обставин. судова колегія
приходить до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити за
недоведеністю позовних вимог з
підстав, передбачених ст ст. 10, 11, 59, 60
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Заочне рішення Перечинського
районного суду від 20 грудня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути
оскаржено на протязі двадцяти днів,
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції .

Судді: