У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

2 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до вищого
навчального закладу «Київський
славістичний університет» про
стягнення компенсації за
невикористані відпустки,
заборгованості із заробітної плати,
вихідної допомоги та стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку заробітної плати, за
касаційною скаргою вищого навчального
закладу «Київський славістичний
університет» на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 7
жовтня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Київської області від 15 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просила
стягнути з відповідача заборгованість
із виплат, що випливають з трудових
правовідносин у розмірі 55 278 грн 51 коп.,
з яких: 3 846 грн 15 коп. - невиплачена
заробітна плата за червень та 1-3 липня
2012 року, 4 263 грн 52 коп. - заробітна плата
за січень-травень 2012 року, 3 500 грн -
вихідна допомога при розірванні
трудового договору на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України, 43 668 грн 84 коп. -
компенсація за невикористані дні
щорічних основної та додаткової
відпусток, середнього заробітку за
весь час затримки до дня фактичного
розрахунку, та відшкодувати моральну
шкоду у розмірі 13 300 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з
6 грудня 2001 року до 3 липня 2012 року вона
працювала у вищому навчальному закладі
«Київський славістичний університет»
(закрите акціонерне товариство) на
різних посадах. При звільненні їй не
було виплачено всі належні суми. У
зв'язку з невиплатою відповідачем
заробітної плати, вихідної допомоги та
компенсаційних виплат у строки,
визначені ст. 116 КЗпП України, їй було
також завдано моральну шкоду.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 7 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 15 січня 2014 року, позов задоволено.
Стягнуто з вищого навчального закладу
«Київський славістичний університет»
на користь ОСОБА_4 заборгованість із
виплат, що випливають з трудових
правовідносин у розмірі 111 511 грн 29 коп.
та відшкодовано моральну шкоду - 13 300
грн. Допущено негайне виконання
судового рішення у частині стягнення з
відповідача заборгованості із виплат,
що випливають з трудових
правовідносин. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі вищий навчальний
заклад «Київський славістичний
університет» просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, обґрунтовано
виходив із встановлених обставин, а
саме: доведеності позивачем невиплати
їй всіх належних при звільненні сум та
відсутності доказів щодо спростування
таких. Крім того, суди дійшли висновку
про відшкодування з вищого навчального
закладу «Київський славістичний
університет» на користь ОСОБА_4
моральної шкоди, що відповідає
положенням ст. 237-1 КЗпП Укураїни.

Доводи касаційної скарги щодо
зазначення судами періодів роботи
позивача в університеті не
спростовують висновки судів щодо
тривалості відпустки за робочий 2001-2002
рік, а також інших висновків судів та
спростовуються встановленими судами
першої та апеляційної інстанціями
обставинами, матеріалами справи.

Із матеріалів справи вбачається, що
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права судами першої та
апеляційної інстанцій не дають підстав
для скасування ухвалених судових
рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу вищого навчального
закладу «Київський славістичний
університет» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 7 жовтня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 15 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко