У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Власова С.0.,

суддів- Дроботі
В.В.,Бисаги Т.Ю.,

при секретарі -
Чучка Н.В.,

з участю: представника
позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3,

представників
відповідачів: Хустської РДА-Жупан С.З.,

Велятинської
сільської ради-Микитюк Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Хустської
районної державної адміністрації на
рішення Хустського районного суду від
19 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Велятинської сільської ради,
Хустської районної державної
адміністрації про визнання недійсним
державного акту про право приватної
власності на землю, скасування рішень
Велятинської сільської ради та
виконавчого комітету Хустської
районної Ради депутатів трудящих в
частині вилучення і надання земельної
ділянки у постійне користування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2009 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом Велятинської
сільської ради, який в ході розгляду
справи було змінено-збільшено позовні
вимоги, а також залучено до участі у
справі Хустську районну державну
адміністрацію. Позов мотивовано тим, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 15.09.1987 року,
вона набула право власності на ?
частину житлового будинку з надвірними
спорудами по АДРЕСА_2. В подальшому, на
підставі договору-купівлі-продажу від
02.07.2008 року вона придбала у власність ще
? частину цього будинку, набувши право
власності на будинок в цілому. За
вказаним будинком закріплена земельна
ділянка площею 0,1286 га, цільове
призначення якої - для будівництва і
обслуговування житлового будинку.
Однак, вказана земельна ділянка була
включена відповідачем до земель
комунальної власності територіального
громади с. Велятино для обслуговування
будівель Велятинської ЗОШ І-ІІІ
ступенів на підставі рішення 4-ї сесії
4-го скликання Велятинської сільської
ради від 19.12.2002 року і вона вважає таке
рішення відповідача незаконним та
необґрунтованим, таким, що порушує її
право на законне володіння і
користування земельною ділянкою. При
цьому, зазначає, що вона з набуттям
права власності на будинок автоматично
набула право на земельну ділянку, на
якій він розміщений, жодних дій з її
боку або заяв для припинення права
користування землею у порядку ст.141 ЗК
України вона не робила, судових рішень
по даному предмету не приймалося, тобто
вказана земельна ділянка ніколи не
вилучалася від позивача у
встановленому законом порядку. Таким
чином, рішення виконавчого комітету
Хустської ради депутатів трудящих від
16.12.1976 року №305 «Про вилучення
індивідуальних будинків, споруд та
зелених насаджень громадян с.Велятино
у зв»язку з будівництвом середньої
школи та будинку культури в с.Велятино»
прийняте всупереч вимогам чинного
законодавства. Крім того, жодної
грошової компенсації за вилучення
земельної ділянки померлий
ОСОБА_6.(спадкоємцем якого на даний
будинок є позивачка) не отримував. З цих
підстав остаточно позивачка просила
суд: -визнати незаконним та скасувати
рішення 4-ої сесії 4-го скликання
Велятинської сільської ради
Хустського району від 19.12.2002 року в
частині надання у постійне
користування територіальній громаді
с.Велятино Хустського району
Закарпатської області земельної
ділянки площею 0,1286 га., розташованої по
АДРЕСА_2; визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Хустської районної Ради
депутатів трудящих від 16.12.1976 року №305
«Про вилучення індивідуальних
будинків, споруд та зелених насаджень
громадян в с.Велятино у зв»язку з
будівництвом середньої школи та
будинку культури в с.Велятино», в
частині вилучення жилого будинку,
споруд та зелених насаджень, що
належали на праві власності ОСОБА_6 у
АДРЕСА_1; -визнати незаконним та
скасувати державний акт на право
постійного користування землею серії
І-ЗК №000654 від 26.10.2003 року,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №469.

Рішенням Хустського районного
суду Закарпатської області від 19.03.2014
року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено
повністю.

Не погодившись із рішенням суду,
Хустською районною державною
адміністрацією подано апеляційну
скаргу, в якій зазначається, що рішення
суду прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, апелянт посилаються на :

1)наявність ухвали Хустського
районного суду від 05.07.2010 року про
закриття провадження у справі в
частині визнання незаконним та
скасування рішення 4-ї сесії 4-го
скликання Велятинської сільської ради
від 19.12.2002 року в частині надання у
постійне користування територіальній
громаді с.Велятино Хустського району
Закарпатської області земельної
ділянки площею 0,1286 га.,розташованої по
АДРЕСА_2 та рішення виконавчого
комітету Хустської районної Ради
депутатів трудящих від 16.12.1976 року №305
«Про вилучення індивідуальних
будинків, споруд та зелених насаджень
громадян в с.Велятино у зв»язку з
будівництвом середньої школи та
будинку культури в с.Велятино», в
частині вилучення жилого будинку,
споруд та зелених насаджень, що
належали на праві власності ОСОБА_6 у
АДРЕСА_1, та на підставі положень ст.223
ЦПК України позбавляло позивача права
на звернення до суду з аналогічними
вимогами;

2) відповідно до свідоцтва про
право на спадщину від 05.09.1987 року ОСОБА_2
оформила спадщину на житловий будинок
за померлим ОСОБА_6, а відповідно до
оціночного акту ОСОБА_6 давав згоду на
прийняття рішення №305 від 16.12.1976 року, а
від так позивач не могла успадкувати
майно, якого на час оформлення спадщини
не існувало;

З цих підстав апелянт просив
рішення суду першої інстанції
скасувати, а провадження у справі
закрити.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави апеляційної
скарги та заперечення на неї, вважає за
необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
в лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулася до
Хустського районного суду з даним
позовом (а.с.3-5), який в порядку ст.31 ЦПК
України було збільшено (а.с.62-64) щодо
визнання недійсним рішення 4-ої сесії
4-го скликання Велятинської сільської
ради від 19.12.2002 року, визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Хустської
районної Ради депутатів трудящих від
16.12.1976 року №305 та визнання недійсним
державного акт на право постійного
користування землею серії І-ЗК №000654
від 26.10.2003 року, зареєстрованого в книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею за №469-
справа №2-529/2010 р.

Ухвалою Хустського районного суду
від 05.07.2010 року закрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 у справі .
№2-529/2010 р. в частині вимог стосовно
скасування рішень Велятинської
сільської ради та виконавчого комітету
Хустської районної Ради депутатів
трудящих, так як ці вимоги не
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства. Ухвала набрала
законної сили.

Згідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо є такі, що набрали законної
сили рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у
зв»язку з відмовою позивача від позову
або укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих саме підстав.

Тобто, в розумінні п.2 ч.1 ст.205 ЦПК
України умовою закриття провадження у
справі є наявність іншої ухвали суду
про закриття провадження у справі, яка
набрала законної сили, і ця ухвала
неодмінно має бути постановлена саме у
зв»язку з відмовою позивача від позову
або укладення мирової угоди сторін.
Таким чином, при відмові позивача від
позову або укладення мирової угоди між
позивачем і відповідачем, законодавець
обмежив право позивача на повторний
розгляд його аналогічних вимог.

У випадку ж закриття провадження у
справі у зв»язку з тим, що вимоги не
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, що мало місце
при постановленні ухвали Хустського
районного суду від 05.07.2010 року, позивач,
зокрема ОСОБА_2, не позбавлений права
для звернення до суду з цими вимогами
знов.

Крім того, після постановлення
ухвали Хустським районним судом 05.07.2010
року про закриття провадження у справі,
ОСОБА_2 звернулася з вимогами стосовно
скасування рішень Велятинської
сільської ради та виконавчого комітету
Хустської районної Ради депутатів
трудящих порядку адміністративного
судочинства і ухвалою Закарпатського
окружного адміністративного суду від
24.09.2013 року також закрито провадження в
адміністративній справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до Велятинської
сільської ради Хустського району,
Хустської районної державної
адміністрації за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Хустської районної Ради
про скасування рішень, з тих підстав, що
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства
(а.с.118).

Тобто, звертаючись до суду
повторно з вимогами стосовно
скасування рішень Велятинської
сільської ради та виконавчого комітету
Хустської районної Ради депутатів
трудящих, шляхом збільшення позовних
вимог (а.с. 119-124), ОСОБА_2 станом на
жовтень 2013 року мала зовсім інші
підстави для звернення до суду, в
даному випадку наявність судового
рішення в адміністративній справі про
непоширення адміністративної
юрисдикції на дані правовідносини.

А від так колегія суддів констатує,
що доводи апеляційної скарги в цій
частині є безпідставними та до
задоволення не підлягають.

Матеріалами справи стверджено, що
ОСОБА_2 є власником житлового будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_2, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину (а.с.6), згідно якого позивач
успадкувала від ОСОБА_6 ? частину
будинку та договору купівлі-продажу -
на підставі якого придбала ще ?
вказаного будинку у ОСОБА_8 (а.с.7). За
вказаним житловим будинком з
надвірними спорудами закріплена
земельна ділянка площею 0,1286 га за
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

Судом першої інстанції
встановлено, що право особистої
власності ОСОБА_6, який проживав у
АДРЕСА_2 до своєї смерті та
використовував ділянку, а також право
власності на вказане майно позивачки
ОСОБА_2 у встановленому законом порядку
не припинялося.

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази на підтвердження факту
добровільного припинення права
користування земельною ділянкою, її
вилучення або викуп відповідно на
підставах та в порядку передбаченому
ст.ст. 141,143 ЗК України, від осіб у
власності яких знаходився житловий
будинок. Також, з матеріалів справи не
вбачається доказів на підтвердження
факту припинення права користування
зазначеною земельною ділянкою до часу
введення в дію Земельного Кодексу
Української РСР (1990 р.).

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З огляду на вищенаведене, правових
підстав для скасуванні рішення суду
першої інстанції та закриття
провадження у справі колегія не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України
судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Хустської
районної державної адміністрації -
відхилити.

Рішення Хустського районного
суду від 19 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :