АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 606/429/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Ромазан Л.С. Провадження №
22-ц/789/754/14 Доповідач - Дикун
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представників
апелянтів ОСОБА_1, ОСОБА_2- ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2, інтереси яких представляє
ОСОБА_3 на ухвалу Теребовлянського
районного суду від 4 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5,
Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району, третя особа -
колективне підприємство "Микулинецька
фабрика "Медобори", про визнання
незаконними і скасування рішень
Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
порядку цивільного судочинства
звернулись до суду із позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5,
Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району, третя особа
колективне підприємство «Микулинецька
фабрика «Медобори» про визнати
незаконним і скасуння рішення 19-ї сесії
Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району від 20 червня
2012 року № 840 «Про експертно-грошову
оцінку земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1 та передачу у власність шляхом
шкупу», рішення 23 сесії цієї ж селищної
ради від 21 грудня 2012 року № 1084 «Про
експертно-рошові оцінки земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення фізичної особи-гідприємця
ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 та передачу у
масність шляхом викупу».

В обгрунтування вимог зазначали, що
Микулинецькою селищною радою
Теребовлянського району при прийнятті
оспорюваних рішень порушено вимоги
земельного законодавства, які
полягають у тому, що відповідачу
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5
неправомірно передано у приватну
власність частину земельної ділянки,
яка використовується позивачами та
іншими власниками будівель для
під'їзду до належних їм будівель.

Ухвалою Теребовлянського
районного суду від 4 червня 2014 року у
задоволенні клопотання представника
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
призначення у цивільній справі позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, Микулинецької
селищної ради Теребовлянського району,
третя особа колективне підприємство
«Микулинецька фабрика «Медобори», про
визнання незаконними і скасування
рішень Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району
будівельно-технічної експертизи
відмовлено.

Провадження у зазначеній
цивільній справі закрито з підстав,
передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, інтереси яких
представляє ОСОБА_3 подали апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просили
скасувати ухвалу Теребовлянського
районного суду від 4 червня 2014 року та
направити справу для продовження
розгляду справи до суду першої
інстанції.

В обгрунтування вимог зазначають,
що суд помилково прийшов до висновку,
що дана справа підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки вищезазначений
спір є публічно-правовим. Вказують на
те, що звертались до суду в порядку
ст.393 ЦК України про визнання
незаконним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування, як
такого, що порушує їх права власності.
Зазначали, що даний спір не містить
ознак публічно-правового спору.

У судовому засіданні
представники апелянтів підтримали
вимоги апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, а ухвала суду - до
часткового скасування, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин
та інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами
цивільного судочинства (ч. 2 ст. 15 ЦПК
України).

Пунктом 1 ч.1 ст.17 КАС України
передбачено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

З матеріалів справи вбачається,
що рішенням 19-ї сесії Микулинецької
селищної ради Теребовлянського району
від 20 червня 12 року № 840 «Про
експертно-грошову оцінку земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 та
передачу у власність шляхом викупу»,
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5
погоджено експертно-грошову оцінку
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
площею 0.2270 га по АДРЕСА_1
Теребовлянського району та передано її
у власність шляхом викупу.

Рішенням 23 сесії селищної ради
від 21 грудня 2012 року № 1084 «Про
експертно-грошові оцінки земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 та передачу у
власність шляхом викупу» фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 погоджено
експертно-грошові оцінки земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення загальною площею 0.2460 га (з
яких - площею 0.0190 га по АДРЕСА_1
Теребовлянського району та площею 0.2270
га по АДРЕСА_2 Теребовлянського району)
і передано їх у власність шляхом
викупу.

Вказані земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
знаходяться на території колишнього
колективного підприємства
«Микулинецька фабрика «Медобори».

Рішенням Микулинецької селищної
ради Теребовлянського району від 24
січня 2012 року № 700 «Про розгляд заяви
директора КП Микулинецька фабрика
«Медобори» Дідуха В.І. про припинення
права користування земельною ділянкою
КП «Микулинецька фабрика «Медобори» в
зв'язку із відчуженням нежитлових
будівель по АДРЕСА_1» припинено право
користування КП «Микулинецька фабрика
«Медобори» земельною ділянкою площею
0.82 га по АДРЕСА_1 Теребовлянського
району, призначеної для обслуговування
нежитлових будівель за цією адресою, та
переведено до земель селищної ради
(землі, не надані у власність та
постійне користування, угіддя- землі
промисловості).

Рішенням Теребовлянського
районного суду від 07 травня 2012 року
визнано за ОСОБА_2 право власності на
нежитлову будівлю - меблевий цех,
складальний та компресорний, загальною
площею 459 кв.м. за адресою Тернопільська
область Теребовлянський район АДРЕСА_3.

Рішенням Теребовлянського
районного суду від 03 квітня 2012 року
визнано за ОСОБА_1 право власності на
нежитлову будівлю -
підсобно-допоміжний склад, загальною
площею 456,7 кв.м. за адресою
Тернопільська область Теребовлянський
район АДРЕСА_4.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
пред'являючи позовні вимоги до
відповідачів - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 та Микулинецької
селищної ради, зазначали, що селищна
рада, передаючи відповідно до
оспорюваних рішень у власність шляхом
викупу підприємцю ОСОБА_5 земельні
ділянки не врахувала знаходження на
них під'їзної асфальтної автомобільної
дороги, яка використовується для
доступу до будівель, котрі належать їм
на праві власності.

Закриваючи провадження у справі,
суд виходив з тих обставин, що спір,
переданий позивачами на вирішення
суду, є публічно-правовим, таким, що
стосується права певного кола осіб
(позивачів та відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5.) на
користування земельною ділянкою, і
такий спір повинен вирішуватися в
порядку, встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, а тому справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Колегія суддів вважає зазначений
висновок таким, що не відповідає
вимогам процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України,
до юрисдикції адміністративних судів
належать публічно-правові спори -
правові спори з правовідносин, що
виникають у сфері здійснення публічної
влади, тобто одним із учасників
публічно-правового спору повинен бути
суб'єкт владних повноважень і цей спір
має існувати саме з приводу
публічно-правових відносин.
Публічно-правовими відносинами є: ті
відносини, що пов'язані з виконанням
державою чи територіальними громадами
своїх публічних функцій, зокрема щодо
забезпечення прав і свобод людини та
громадянина; відносини, в яких домінує
публічно-правовий інтерес; відносини,
урегульовані нормами публічного права.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 КАС України,
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, необхідною ознакою
публічно-правового спору є ознака
публічності, тобто фактору,
присутньому в спірних правовідносинах,
який визначає домінацію суспільного
інтересу у вирішенні справи в
порівнянні приватно-правовим.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивачі оспорили рішення
Микулинецької селищної ради не як
суб'єкта, який здійснює владні
управлінські функції, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, а
як одного із рівноцінних учасників
земельних відносин, повноваження якого
визначені ЗК України, котрий, на їх
думку порушив їх приватно-власницькі
інтереси.

Крім того, як роз'яснив Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.7 Постанови №3 від 01.03.2013 року
"Про де-які питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ" земельні
відносини, суб'єктами яких є фізичні чи
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування, органи державної
влади, а об'єктами - землі у межах
території України, земельні ділянки та
права на них, у тому числі на земельні
частки (паї), регулюються земельним і
цивільним законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Враховуючи зміст позовних вимог
про захист права приватної власності
та підстави звернення позивачів -
фізичних осіб до суду, колегія суддів
вважає помилковим висновок суду
першої інстанції, що даний спір є
спором у сфері публічно-правових
відносин та про наявність підстав для
закриття провадження у справі згідно
із п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК
України підставами для скасування
ухвали, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Зважаючи на наведене, ухвала суду про
закриття провадження у справі підлягає
скасуванню із направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Що стосується відмови у задоволення
клопотання про призначення
будівельно-технічної експертизи, то у
апеляційного суду відсутні
повноваження, в розумінні ст.294 ЦПК
України, щодо перегляду ухвали в цій
частині, а також, доводами апеляційної
скарги ухвала в цій частині не
охоплюється.

Керуючись ст. ст. 307,311, 313, 314, 315, 324,
325 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Теребовлянського районного
суду від 4 червня 2014 року про закриття
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, Микулинецької
селищної ради Теребовлянського району,
третя особа колективне підприємство
«Микулинецька фабрика «Медобори», про
визнання незаконними і скасування
рішень Микулинецької селищної ради
Теребовлянського району скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до Теребовлянського
районного суду.

В решті ухвалу Теребовлянського
районного суду від 4 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу її
проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області С.І. Дикун