АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3955/14
Справа № 646/1060/14-ц
Категорія: про відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю.,
Даниленка В.М.,

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 11 квітня
2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди , -

В С
Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив про те, що
22.07.2013 року у м. Харкові на пр.
Московському біля будинку №32 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участі
двох транспортних засобів - автомобіля
«AUDI», реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням відповідача, та автомобілю
«TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_2,
під управлінням позивача.

В результаті ДТП автомобілі
зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 21.08.2013р.
ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні
даного ДТП.

На момент ДТП автомобіль відповідача
був забезпечений згідно з Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим полісом №АЕ/0055663 в AT
«Українська охоронно-страхова
компанія», з розміром франшизи - 1000,00
грн.

AT «Українська охоронно-страхова
компанія» визнала вказане ДТП
страховим випадком та виплатила
позивачу страхове відшкодування у
розмірі 3927,02 грн.

При цьому, фактичні збитки з
ремонту автомобілю позивача склали
7410,00 грн., у зв'язку з чим ОСОБА_2
вважав, що ОСОБА_3 повинен йому сплатити
3482,98 грн., тобто різницю між цією сумою
фактичних витрат на ремонт автомобілю
та сумою страхового відшкодування,
виплаченого йому страховою компанією.

Крім того позивач зазначив про те,
що внаслідок ДТП йому було спричинено
моральну шкоду, яка полягає у душевному
болю та стражданнях, що призвело до
появи безсоння, роздратованості,
головного болю та підвищення тиску,
розмір якої позивач оцінює у розмірі 10
000,00 грн.

У зв'язку з чим, ОСОБА_2 просив
стягнути на його користь з відповідача
матеріальну шкоду у сумі 3482,98 грн. та
моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач заперечував проти
позову, посилаючись на те, що він не
відмовляється від компенсації
позивачу збитку у розмірі франшизи, але
не визнає позов в частині решти суми,
яка була заявлена позивачем як сума
матеріального збитку. Також відповідач
вважає, що не завдавав своїми діями
моральної шкоди позивачу.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 11 квітня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 частково
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 2484 (дві
тисячі чотириста вісімдесят чотири)
грн. 67 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000
(одна тисяча) грн. 00 коп.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 62
(шістдесят дві) грн. 96 коп.

ОСОБА_2, не погодившись частково з
вказаним рішенням, звернувся на нього з
апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить змінити
це рішення скасувавши його в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
матеріальної шкоди та витрат на оплату
судового збору. Та стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 3482,98 грн. матеріальної
шкоди, як різницю між фактичними
збитками та страховим відшкодуванням,
а також судовий збір у розмірі 365,40 грн.

ОСОБА_3 також не погодився з
рішенням суду першої інстанції та
звернувся на нього з апеляційною
скаргою, в які просить скасувати це
рішення та увалити по справі нове
рішення, яким частково задовольнити
вимоги ОСОБА_2 про стягнення з нього
матеріальної шкоди (франшизи) у розмірі
1000 грн.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, вважає що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає задоволенню частково, а
рішення суду - зміні.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, та не
оспорюється сторонами, що ДТП виникло з
вини ОСОБА_3, та що згідно з полісом
№АЕ/0055663 в AT «Українська
охоронно-страхова компанія» цивільна
відповідальність ОСОБА_3 застрахована,
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 тис. (п'ятдесят тисяч) грн. (
а.с. 30).

АТ «Українська охоронно-страхова
компанія» сплатила 3927,02 грн. страхового
відшкодування, ПАТ « Астра Банк» для
зарахування на кредитний рахунок
ОСОБА_2 одним платежем від 23 грудня
2013 року (а.с 44).

Згідно частини 1 статті 1194
Цивільного кодексу України у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
особа, яка застрахувала свою
відповідальність зобов'язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Тому
обґрунтованими є доводи відповідача
про те, що в разі настання страхового
випадку відповідальність в межах
лімітів відповідальності несе
страховик.

Проте позивач позовних вимог до
страховика не пред'явив, та не
позбавлений такої можливості.

Однак відповідно до ст. 3 Закону
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих в
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого
страхування Закон має на меті захист не
лише прав потерпілих на відшкодування
шкоди, але й захист інтересів
страхувальника - заподіювача шкоди.

Сума матеріальної шкоди заподіяної
транспортним засобом страхувальника
ОСОБА_3, майну третіх осіб, не перевищує
ліміт відповідальності страховика
АТ«Українська охоронно-страхова
компанія», за таких обставин, правові
підстави для відшкодування шкоди
ОСОБА_3, а не страховою компанією
відсутні.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню частково і з ОСОБА_3
підлягає стягненню сума франшизи у
розмірі 1000 грн.

Якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини
другої статті 23 статті ЦК України, таке
відшкодування у розмірі, визначеному
судом, здійснює особа, яку визнано
винною у скоєні дорожньо-транспортної
пригоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено яку
форму може набувати моральна шкода та в
яких випадках вона може бути заподіяна
особі, право на відшкодування якої
особа має внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті встановлено,
що моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Як вбачається із позовної заяви
ОСОБА_2 вимоги про відшкодування
моральної шкоди ним обґрунтовувалися
душевними стражданнями, яких він
зазнав внаслідок пошкодження
автомобіля.

Судова колегія приходить до
висновку, що позивачу дійсно
спричинена моральна шкода і сума 1000
грн. на відшкодування спричиненої
моральної шкоди є достатньою та
обґрунтованою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
вирішується питання щодо судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309,
312,313,317 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 11 квітня
2014 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму франшизи у розмірі 1000 грн., суму
моральної шкоди 1000 грн. та судовий збір
у розмірі 243,60 грн.

В іншій частині в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
на протязі двадцяти днів з дня його
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді