Справа № 462/9426/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/4471/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаціци
Ю.Г., при секретарі: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Залізничного районного суду м.Львова
від 26 лютого 2014 року про залишення
позовної заяви без розгляду у справі за
заявою ОСОБА_2 про скасування судового
наказу,-

в с
т а н о в и л а:

ухвалою Залізничного районного суду
м. Львова від від 26 лютого 2014 року
заяву ОСОБА_2 про скасування судового
наказу, виданого Залізничним районним
судом м.Львова від 14.09.2011 року № 2-н-3318/11,
залишено без розгляду.

Ухвалу оскаржив заявник ОСОБА_2,
просить скасувати як оскаржувану
ухвалу, так і вищезазначений судовий
наказ.

В обґрунтування вимог за апеляційною
скаргою зазначає про те, що до суду
першої інстанції подавав клопотання
про поновлення строку на подання заяви
про скасування судового наказу, яке суд
залишив поза увагою, жодних
повідомлень про виклик до суду не
одержував, а його 83-річна бабця не
повідомляла про надходження будь-якої
кореспонденції. Зазначає про порушення
його прав у доступі до правосуддя, так
як договір про надання послуг
мобільного зв`язку не підписував,
послугами за цим договором не
користувався, однак судовим наказом з
нього стягнуто неіснуючу
заборгованість, що такий позбавлений
оскаржити.

Згідно зі ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу за допомогою і
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, оскільки сторони не
з`явились, належним чином повідомлені
про розгляд справи. Матеріали справи
містять дані про перебування апелянта
у місцях тимчасового утримання - ЛСІ
м.Львова як заарештованого.
Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду,
суд першої інстанції зазначив про те,
що з врахуванням отриманого судового
наказу від 14.09.2011 року бабцею заявника
та враховуючи арешт заявника 02.01.2012
року, такий, заявник ОСОБА_2, мав
достатньо часу для ознайомлення з
виданим судовим наказом та можливості
подання у визначений законом строк
заяви про його скасування, та за
відсутності поважних причин пропуску
подання заяви про скасування судового
наказу залишив таку без розгляду.

Однак, колегія суддів вважає такий
висновок передчасним, оскільки
висновок суду першої інстанції не
ґрунтується на повно з`ясованих
обставинах, що мають значення для
справи та їх перевірці.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 105 ЦПК
України, боржник має право протягом
десяти днів з дня отримання копії
судового наказу та доданих документів
подати заяву про його скасування.

Згідно з ч.2 ст. 105-1 ЦПК України, заява
боржника про скасування судового
наказу, подана після закінчення строку,
встановленого частиною першою статті
105 цього Кодексу, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
її подала, не знайде підстав для
поновлення строку подання цієї заяви.

Як видно з матеріалів справи, у заяві
про поновлення строку для подання
заяви про скасування судового наказу
ОСОБА_2 вказав, що на його адресу -
АДРЕСА_1, не приходили повістки із суду,
а тому йому не було відомо про видачу
судового наказу.

Як видно з матеріалів справи, судовий
наказ від 14.09.2011 року було надіслано
ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 14 вересня
2011 року та 6 жовтня 2011 року його
отримала баба ОСОБА_2.

Зі супровідного листа начальника
Львівського СІЗО - Б.С. Гальчишака
вбачається, що ОСОБА_2 арештований
02.01.2012 року.

Як видно з матеріалів справи, боржник
ОСОБА_2 особисто копії судового наказу
та доданих документів не одержував,
поважність причини пропуску строку
обґрунтовував відсутністю будь-яких
повідомлень на його адресу про спірний
судовий наказ. Як видно з ухвали про
залишення заяви заявника без руху ще
від 10 грудня 2013 року, суддя вказував на
потребу обґрунтувати доказами про
поважність пропуску подачі заяви про
скасування судового наказу, однак
станом на 02.01.2012 року заявник як
арештований знаходився у ЛСІ м.Львова,
що, на думку колегії суддів, вказує на
поважність причини неподачі доказів
пропуску строку звернення до суду.
Разом з тим, апелянт вказує на проблеми
зі здоров`ям його бабці - особи, якій
вручено повідомлення про спірний
судовий наказ, значний вік -83 роки та
поганий зір.

Враховуючи наведене, з метою усунення
перешкод у доступі до правосуддя
заявника оскаржувану ухвалу як таку, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, слід скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд для вирішення питання
про поновлення строку для подачі заяви
та прийняття такої до розгляду.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст. 311, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х
в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Залізничного районного суду
м.Львова від 26 лютого 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції для
вирішення питання про поновлення
строку на подачу заяви про скасування
судового наказу та прийняття такої
заяви до розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню не
підлягає як така, що не перешкоджає
провадженню у справі.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.