АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

3 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

головуючого - судді
Кулікової С.В.

суддів - Білич
І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі -
Клінчук О.М.,

за участю представника позивача -
Братченко А.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 30 січня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» до
ОСОБА_3, треті особи - Підприємство
«Тасман», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маріс 2005»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Шакур», Приватне
акціонерне товариство «Ружинський
Райагрохім», Публічне акціонерне
товариство «Баранівський Райагрохім»
про стягнення заборгованості,

перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/6493/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Саламон А.Б.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Кулікова
С.В.В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовною заявою, в
якій просить стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
в сумі 214 590, 73 дол. США (еквівалент 1 715 223,
70 грн.), з яких: 182 370,88 дол. США
(еквівалент - 1 457 690, 44 грн.) - прострочена
заборгованість по кредиту; 21 841, 97 дол.
США (еквівалент - 174 582, 87 грн.) -
прострочена заборгованість по
відсотках; 10 377,88 дол. США (еквівалент - 82
950,39 грн.) - пеня, посилаючись на те, що
між позивачем та третьою особою -
підприємством «Тасман», TOB «Маріс 2005»
було укладено кредитний договір,
внаслідок невиконання умов якого
виникла зазначена заборгованість, а
відповідальність поручителя
(відповідача) настає у випадку, коли
боржник не виконує або неналежним
чином виконує свої грошові
зобов'язання, при цьому поручитель і
боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 30 січня 2014
року позов задоволено, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» заборгованість за договором в
сумі; 214 590,73 дол. США (еквівалент - 1 715 223,7
грн.) та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3 441 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 14 березня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
від 30 січня 2014 року по справі за позовом
ПАТ «Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
залишено без задоволення.

Дотримавшись порядку оскарження
заочного рішення, ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
заочне рішення скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовної заяви
ПАТ «АБ ПІБ» відмовити в повному
обсязі.

На обґрунтування своєї скарги апелянт
виловлює думку про те, що оскаржуване
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального права, а саме судом
першої інстанції не застосовано
положення ч. 1 ст. 559 ЦК України
(припинення поруки у зв'язку із
збільшенням обсягу відповідальності
без згоди поручителя, що є підставою
для відмови в задоволенні позовних
вимог) та з порушенням норм
процесуального права, а саме не було
з'ясовано обставини (взагалі не
досліджувався Договір-7 та пункт 5.6.
Договору поруки на предмет
забезпечення виконання зобов'язання
вичерпно лише за Кредитним договором),
які мають значення для правильного
вирішення справи, що призвело до
викладення невірних висновків суду в
оскаржуваному рішенні, які не
відповідають дійсним обставинам
справи.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просив її задовольнити з
підстав, викладених у ній.

Представник позивача заперечував
проти апеляційної скарги за
необґрунтованістю її доводів.

Інші сторони в судове засідання не
з'явились, повідомлені належним чином,
причини своєї неявки суду не
повідомили, тому в силу ч.2 ст.305 ЦПК
України, колегія суддів вважає за
можливе розглядати справу у їх
відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, вислухавши
пояснення сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з правильно
встановлених в судовому засіданні
обставин та дійшов обґрунтованого
висновку про те, що підприємство
«Тасман» TOB «Маріс 2005» порушив умови
договору в частині неповернення
кредиту та несплати відсотків за його
користування та не виконав взяті на
себе зобов'язання, чим відмовився в
односторонньому порядку від виконання
договірних зобов'язань, що відповідно
умов договору поруки та ст. 543 ЦК
України є підставою для задоволення
вимоги про стягнення з відповідача
суми заборгованості за кредитним
договором в розмірі 214 590, 73 дол. США
(еквівалент 1 715 223, 70 грн.)

Колегія суддів погоджується з таким
висновком районного суду, так як він в
повній мірі відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам Закону.

Так, зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно положень ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання с його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. ст. 553 - 554 ЦК України
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
своїх зобов'язань і відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Позичальник і поручителі відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, що означає нічим не
обумовлене і абсолютне право кредитора
вимагати виконання зобов'язань
повністю (чи у будь-якій його частині)
як від позичальника та поручителя
разом, так і від кожного окремо.

Доводи апеляційної скарги про те, що
пункт 5.6. Договору поруки визначає
предметом забезпечення виконання
зобов'язання вичерпно за Кредитним
договором, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки всі
договори про внесення змін та
доповнень до Кредитного договору є
його невід'ємною частиною, а тому умови
договорів про внесення змін та
доповнень є умовами Кредитного
договору, при цьому на момент укладення
Договору поруки (24.06.2011 року) Кредитний
договір діяв в редакції Договору про
внесення змін та доповнень № 1040 від
24.06.2011 року до Кредитного договору про
відкриття мультивалютної кредитної
лінії № 09-1459/2-1 від 13.07.2007 р., яким
змінено дату остаточного повернення
всіх отриманих в межах кредитної лінії
сум кредиту на 31.07.2013 року, змінено
графік погашення заборгованості;
зменшено розмір процентів за
користування кредитом з 36 до 20
процентів річних за кредитом, наданим у
національній валюті України, з 24 до 13
процентів річних за кредитом, наданим у
доларах США; встановлено розмір
процентів за неправомірне
користування кредитом на рівні 30%
річних за кредитом, наданим у
національній валюті України, 24% річних
за кредитом, наданим у доларах США;
передбачено додатково в якості
забезпечення за кредитними
зобов'язаннями позичальника оформити
договір поруки фізичної особи ОСОБА_3

Крім того, договорами про внесення змін
та доповнень № 20-1395/2-1 від 20.04.2012 року, №
20-3152/2-1 від 03.09.2012 року, № 20-3186/2-1 від
06.09.2012 року вносилися зміни до
Кредитного договору в частині зміни
назви філії «Київське міське
відділення Промінвестбанку» на
«Центральне відділення ПАТ
Промінвестбанк по м. Києву і Київській
області», облік кредитної
заборгованості перенесено на інші
позичкові рахунки, змінено внутрішній
графік погашення кредитної
заборгованості, тобто умови, які
впливають на розмір відповідальності
Поручителя (процентна ставка за
користування кредитом, в т.ч. за
неправомірне користування, дата
остаточного повернення всіх отриманих
в межах кредитної лінії сум кредиту)
після укладення Договору поруки не
змінювались, як і обсяг
відповідальності поручителя.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції в повному обсязі
дослідив, проаналізував та дав належну
оцінку поданим сторонами доказам, що
мають значення в конкретній справі та
доводять існування відповідних
юридичних обставин та підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за кредитним
договором №ML-006/1379/2007 від 16 лютого 2007
року.

За таких підстав доводи апеляційної
скарги законності рішення суду першої
інстанції не спростовують, рішення
суду першої інстанції ухвалене без
порушення норм матеріального права,
правові підстави для скасування
рішення, відсутні, а наведені в
апеляційній скарзі недоліки у розгляді
справи не вплинули на суть ухваленого
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 30 січня 2014 року відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 30 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: