Справа № 713/1113/14-ц
Провадження №2/713/427/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді
Кибич І.А.

з участю секретаря
Мірчева О.І.

за участю представника
відповідача відділу

ДВС Вижницького РУЮ
Флореско М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вижниця цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, відділу
державної виконавчої служби
Вижницького районного управління
юстиції в Чернівецькій області, про
звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом про звільнення майна з-під
арешту до відповідачів ОСОБА_3, відділу
ДВС Вижницького РУЮ.

Посилається на те, що з 24.09.1994 року по
13.09.2012 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_3
За час шлюбу ними було збудоване
будинковолодіння, що знаходиться в
АДРЕСА_1, яке ОСОБА_3, в 2007 році,
зареєстрував на своє ім'я.

13 лютого 2014 року апеляційним судом
Чернівецької області прийнято рішення,
яким ОСОБА_2 виділено у власність 48/100
часток житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться в АДРЕСА_1. В порядку
ч.1 ст.223 ЦПК України рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 13 лютого 2014 року набрало
законної сили.

30.05.2014 року реєстраційною службою
Вижницького РУЮ Чернівецької області
за нею зареєстровано право власності
на 48/100 частки житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться в АДРЕСА_1. Після
реєстрації частки будинку їй стало
відомо про те, що її майно перебуває під
арештом, згідно виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Надра» боргу у сумі 27478,55 грн., виданого
Вижницьким районним судом
Чернівецької області від 15.04.2013 року.

Вважаю, що накладення арешту на частку
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1 є незаконним,
оскільки 48/100 часток вищевказаного
будинковолодіння належать їй на праві
приватної власності.

Просить зняти арешт з 48/100 часток
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться в АДРЕСА_1, який належить
ОСОБА_2 на праві власності. Стягнути з
ОСОБА_3 судові витрати, а саме судовий
збір - 804,66 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 2000,00 грн.

До початку розгляду справи від
представника позивачки ОСОБА_4надійшла
заява про розгляд справи у
відсутності позивачки та її
представника, позовні вимоги
підтримують в повному об'ємі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги визнав, надав письмові
пояснення, в яких зазначав, що ОСОБА_2
безпідставно просить стягнути
сплачений судовий збір в розмірі 804,66
грн. та витрати на правову допомогу в
сумі 2000,00 грн. Як вбачається з квитанції
про сплату судового збору, ОСОБА_2
сплатила судовий збір в сумі 804,66 грн.,
частина якого в сумі 561,60 грн. підлягає
поверненню як зайво сплачена. Що
стосується компенсації витрат на
правову допомогу в сумі 2000,00 грн., то
позивачкою до позовної заяви не надано
доказів про понесення нею таких витрат,
а також не надано розрахунку з чого
такі витрати складаються. Дані щодо
участі представника позивача в судових
засіданнях чи в окремих процесуальних
діях суду не подані, а тому витрати на
правову допомогу стягненню не
підлягають.

В судовому засіданні представник
відповідача відділу державної
виконавчої служби Вижницького РУЮ
Флореско М.В. покладався на розгляд
суду.

Суд, вислухавши відповідача ОСОБА_3,
представника відділу державної
виконавчої служби Вижницького РУЮ,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення справи по суті, прийшов до
висновку, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власником будинковолодіння, що
знаходиться в АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від
05.09.2007 року.

Згідно рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 13.02.2014 року
позивачці ОСОБА_2 виділено у власність
48/100 часток житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться в АДРЕСА_1, рішення
набрало законної сили.

Згідно витягу з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 30.05.2014
року вбачається, що реєстраційною
службою Вижницького РУЮ Чернівецької
області за ОСОБА_2 зареєстровано право
власності на 48/100 частки житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що згідно
виконавчого листа №2-547/12 виданого
15.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «Надра» боргу у сумі
27478,55 грн. 22.07.2013 року відкрито виконавче
провадження ВП №38977530, що
підтверджується копією постанови про
відкриття виконавчого провадження від
22.07.2013 року.

Згідно витягу з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяження від 23.10.2013 року
вбачається, що згідно постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№38977530 від 22.07.2013 року на житловий
будинок, який розташований в АДРЕСА_1
накладено арешт.

Відповідно до ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном.
На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

В силу ст.319 ЦК України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України, визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійснені ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно ст.60 ч.ч.1, 2, 5 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного
дня,коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника. У
всіх випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що вимоги позивачки ОСОБА_2 про
звільнення з-під арешту, накладеного
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Вижницького районного управління
юстиції Чернівецької області, 48/100
часток житлового будинку з належними
до нього господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1,
які належать їй на праві власності є
обґрунтовані та підлягають
задоволенню, шляхом зняття арешту за
рішенням суду, яке є підставою для
державного виконавця винести
постанову про зняття арешту з майна
зазначеного в рішенні з направленням
копії постанови боржнику та органу
який виконував постанову про
накладення арешту.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать
витрати на правову допомогу. Стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», ставка судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру становить 1% ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, а за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру
становить 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати (243,60 грн.).

Позивачкою ОСОБА_2 пред'явлено позовні
вимоги до двох відповідачів
немайнового характеру та сплачено
судовий збір в сумі 804,66 грн. Однак
розмір судового збору за подання
позовної заяви немайнового характеру
повинен становити 243,60 грн., що
відповідає положенням ст. 4 Закону
України «Про судовий збір».
Враховуючи, що позовні вимоги
нематеріального характеру до
відповідачів задоволено, тому з
відповідачів підлягає стягненню сума
судового збору пропорційно
задоволеним до них вимогам, відповідно
з ОСОБА_3 - 121,80 грн. та з відділу ДВС
Вижницького районного управління
юстиції - 121,80 грн.

Суд також приходить до висновку, що
вимога про стягнення з відповідачів
витрат на правову допомогу у сумі 2000,00
грн. підлягає частковому задоволенню, а
саме, в сумі 100,00 грн. виходячи з
наступного. На підтвердження понесених
витрат до позовної заяви додано
квитанцію адвоката ОСОБА_4 №000034 від
01.06.2014 року про сплату ОСОБА_2 2000,00 грн.
підстава6 договір.

До складу судових витрат віднесені
витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79
ЦПК України). Частиною 1 статті 84 ЦПК
України визначено, що витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», який набрав чинності з 01.01.2012
року, передбачено, що розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Мінімальний розмір заробітної плати
було визначено Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» з 1
грудня 2013 року в сумі 1218 грн., яка діє
також в січні 2014 року.

Враховуючи, що витрати на правову
допомогу є витратами пов'язаними з
розглядом справи та відносяться до
судових витрат, їх розмір необхідно
стягнути з обох відповідачів
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Враховуючи положення Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням (підготовка позовної заяви,
збирання доказів), а також те, що
довідки-розрахунку про розмір коштів,
що підлягають виплаті за надання
правової допомоги суду не надано,
представник позивачки участі в
судовому засіданні не брав, суд вважає
обґрунтованим та реальним розмір
витрат на правову допомогу в цій
цивільній справі 100,00 грн., яка підлягає
розподілу відповідно до положень ст.88
ЦПК України. Враховуючи, що позовні
вимоги задоволено, з відповідачів
необхідно стягнути на користь
позивачки пропорційно задоволеним
позовним вимогам розмір витрат на
правову допомогу, а саме: ОСОБА_3 - 50,00
грн. та з відділу ДВС Вижницького
районного управління юстиції - 50,00 грн.

Керуючись ст.ст.317, 319 ЦК України, ст.60
Закону України «Про виконавче
провадження» ст.ст.10, 60, 79, 84, 88, 212-215, 218
ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Вижницького районного управління
юстиції Чернівецької області, 48/100
часток житлового будинку з належними
до нього господарськими будівлями та
спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1,
які належать на праві власності ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки
АДРЕСА_1 судові витрати, а саме, судовий
збір в сумі 121,80 грн., витрати пов'язані з
розглядом судової справи - правову
допомогу в сумі 50,00 грн., а всього 171 (сто
сімдесят одну ) гривню 80 (Вісімдесят)
копійок.

Стягнути з відділу державної
виконавчої служби Вижницького
районного управління юстиції в
Чернівецькій області, (59200, Чернівецька
область, м. Вижниця, вул. Січових
Стрільців, 4-В), на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 судові
витрати, а саме, судовий збір в сумі 121,80
грн., витрати пов'язані з розглядом
судової справи - правову допомогу в
сумі 50,00 грн., а всього 171 (сто сімдесят
одну ) гривню 80 (Вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а в разі проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення - з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду Чернівецької
області через Вижницький районний суд
Чернівецької області.

Суддя:
І. А. Кибич