Справа № 697/1207/14-ц
№ пров. 2/697/404/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року

Канівський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі : головуючого судді - Льон О.М.

при секретарі - Дряновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Каневі Черкаської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Черкаське обласне
підприємство автобусних станцій» про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди внаслідок порушення прав
споживачів,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Черкаське обласне
підприємство автобусних станцій»
(далі- ПАТ «ОПАС») про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
внаслідок порушення прав споживачів. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
зазначає, що завчасно 10.01.2014 року в
автобусній касі АС «Канів», яка
належить ПАТ «ОПАС» придбала
пасажирський квиток за чековим № 513660
на рейс 11.01.2014 року о 09.50 год. «Канів-
Київ «Видубичі» з місцем № 2 за ціною
47.84 грн., перевізником якого є СП «ТОВ
М+М». Однак, коли вона прийшла на
автостанцію 11.01.2014 року перед
відправленням, побачила, що на
платформі стоїть автобус даного рейсу
сумнівної технічної справності. Крім
того, вона виявила бажання з'ясувати у
працівника автостанції «Канів»
інформацію про послуги, чи забезпечено
її проїзд, як пасажира страховими
гарантіями, на що касир відмовила.
Після чого, вона звернулась до касира з
вимогою повернути їй витрачені кошти
за квиток у повному обсязі, так як
вважала, що автобус є нижчим класом, ніж
зазначено, на що касиром було
відмовлено. Таким чином з вини
відповідача вона понесла матеріальні
збитки в сумі 47.84 грн. та їй було
завдано моральної шкоди, яка полягала у
душевних стражданнях, спричинених
створенням незручностей, необхідності
відкласти заплановану поїздку до м.
Києва з метою працевлаштування, яку
вона оцінює в 5000 грн.. Також просить суд
стягнути судові витрати на оплату
правової допомоги в сумі 1000 грн..

У судове засідання позивач не
з'явилась, будучи належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, надала заяву про слухання
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримує та просить суд їх
задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «ОПАС»
Михно Р.М. позов не визнав, посилаючись
на те, що СП ТОВ «М+М» як підприємство з
надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту за вказаним
рейсом згідно п.145 «Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту», затверджених Постановою
КМУ № 176 від 18.02.1997 року зобов'язане
утримувати транспортні засоби в
належному технічному та санітарному
стані, забезпечувати їх своєчасну
подачу для посадки пасажирів і
відправлення. А тому посилання
позивача на технічний стан автобуса на
рейс 11.01.2014 року о 09.50 год. «Канів - Київ
«Видубичі» є безпідставним. Вказаний
рейс відмінений не був, квитки
пасажирам були продані, автобус
своєчасно був поданий для посадки
пасажирів, а тому підстав для
повернення повної вартості квитка не
було. Відправлення рейсового автобуса
перевізника СП ТОВ «М+М» не відбулося у
зв'язку з його блокуванням іншим
перевізником через конфліктні
інтереси первізників-конкурентів,
після чого було надано інший автобус
СП ТОВ «М+М», який знову був заблоковано
автобусом ПП «Канівавтотранс», після
чого пасажири пересіли до іншого
автобуса за тими ж квитками, який
відвіз їх до м. Києва. У зв'язку з тим, що
позивач не надала доказів придбання
нею квитка на вказаний рейс, а ймовірно
використала чужий квиток когось із
пасажирів для штучного створення
конфлікту, поскільки працює у ПП
«Канівавтотранс», та не надала доказів
звернення у визначені законодавством
строки до керівника Канівської
автостанції із оригіналом квитка з
вимогою повернути його вартість, позов
не визнає та просить суд відмовити в
його задоволенні за безпідставністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 908 ЦК України,
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як визначено у ст. 910 ЦК України, за
договором перевезення пасажира одна
сторона (перевізник) зобов'язується
перевезти другу сторону (пасажира) до
пункту призначення. Укладення договору
перевезення пасажира підтверджується
видачею відповідно квитка, форми яких
встановлюються відповідно до
транспортних кодексів (статутів).

Стаття 920 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язань, що
випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Згідно п.135 «Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту», затверджених Постановою
КМ України від 18.02.1997 року №176, особа,
яка придбала квиток, має право на
повернення його в касу до відправлення
автобуса і виплату суми, що дорівнює
повній вартості квитка у разі: відміни
рейсу або відправлення автобуса із
запізненням; ненадання пасажиру місця,
зазначеного у квитку ( у разі відмови
пасажира від іншого запропонованого
місця); надання для перевезення
автобуса, клас якого нижчий, ніж
зазначено у розкладі руху на
автостанції.

З огляду на викладене, укладення
договору перевезення позивача ОСОБА_1,
яка працює в ПП «Канівавтотранс», як
пасажира має підтверджуватись видачею
відповідно квитка, копія якого
знаходиться в матеріалах справи (а.с.7),
але оригінал квитка у суді не було
надано позивачем, як належний та
допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59
ЦПК України на підтвердження факту
придбання саме нею квитка за чековим №
513660 на рейс 11.01.2014 року о 09.50 год. «Канів-
Київ «Видубичі» з місцем № 2 за ціною
47.84 грн., який здійснювався
перевізником СП «ТОВ М+М».

Судом встановлено, що вказаний
автобусний рейс 11.01.2014 року о 09.50 год.
«Канів - Київ» до АС Київ «Видубичі» був
додатковий і здійснювався
перевізником СП ТОВ «М+М», що
підтверджується копією відомості про
продаж квитків на загальну суму 253,50
грн., складеною 11.01.2014 року о 09.53.24.
(а.с.38,47).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Виконуючи перевезення пасажирів,
перевізник надає послуги споживачам
цим послуг, а відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності регулюються Законом України
«Про захист прав споживачів».

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України №5 від 12 квітня
1996 року "Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів", викладених у п. 2
постанови, оскільки Закон не визначає
певних меж своєї дії, судам слід мати на
увазі, що до відносин, які ним
регулюються, належать, зокрема, ті, що
виникають із договорів
купівлі-продажу, майнового найму (в
тому числі найму (оренди) жилого
приміщення - в частині відносин між
наймачем (орендарем) і наймодавцем
(орендодавцем), який одночасно є
виконавцем комунальних послуг і послуг
по ремонту житлового фонду та
інженерного обладнання), побутового
прокату, безоплатного користування
майном, підряду (в тому числі
побутового замовлення чи
абонементного обслуговування),
доручення, перевезення громадян та їх
вантажу, комісії, схову, страхування, із
договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі, про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено
право споживачів на моральну шкоду
тільки у разі її заподіяння
небезпечною для життя та здоров'я
продукцією у випадках, передбачених
законодавством.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_2
підтвердив, що він був водієм автобуса
на рейс 11.01.2014 року о 09.50 год. «Канів -
Київ» до АС Київ «Видубичі», який був
додатковий і здійснювався
перевізником СП ТОВ «М+М», технічний
стан автобуса дозволяв його виїзд, що
підтверджується підписом механіка
підприємства та штампом у дорожньому
листі, а тому рейс не відмінявся. У
зв'язку з тим, що виїзд даного
мікроавтобусу був заблокований
приватним автомобілем директора ПП
«Канівавтотранс» за 10 хвилин до
відправлення, він не зміг виїхати з
автостанції, про що повідомив
адміністрацію перевізника СП ТОВ «М+М»
та органи ДАІ. Після чого перевізником
СП ТОВ «М+М» було подано інший автобус
для здійснення даного рейсу, але він
знову був заблокований автобусом ПП
«Канівавтотранс». Після чого у зв'язку
з виникненням конфлікту за участю
позивача, яка закликала пасажирів
користуватись послугами іншого
перевізника ПП «Канівавтотранс»,
пасажирів на даний рейс було
доправлено до м. Києва іншим автобусом
на підставі тих же квитків. З питанням
про повернення коштів за квиток
позивач до нього не зверталась, наміру
їхати в якості пасажира в неї не було.

Допитана в суді свідок ОСОБА_3 пояснила,
що вона 11.01.2014 року була на своєму
робочому місці АС «Канів», де працює
касиром. Підтверджує, що позивач
підійшла до каси 11.01.2014 року перед
відправленням рейсу о 09.50 год. «Канів -
Київ» до АС Київ «Видубичі», де в грубій
формі пред'явила претензії щодо
відсутності страхування для пасажирів
на даний рейс, на що вона, як касир,
роз'яснила про безпідставність даної
претензії, поскільки зі змісту квитка
вбачається посилання на страхування.
Також підтверджує, що позивач не
пред'являла вимоги про повернення
коштів за придбаний квиток, і вона
відповідно не відмовляла їй у цьому.
Вказує, що відомість про придбання
квитків на даний рейс була закрита
вчасно і він не відмінявся, автобус був
поданий, а його відправлення не
відбулося внаслідок навмисних дій
представників ПП «Канівавтотранс»,
серед яких була і позивач, які
заблокували мікроавтобуси СП ТОВ «М+М»,
після чого пасажири були відправлені
до м. Києва іншим автобусом, жодних
претензій від інших пасажирів не було.

Допитана у суді свідок ОСОБА_4 пояснила,
що вона є матір'ю пасажира, якого 11.01.2014
року відправляла до м. Києва, який
придбав квиток на автобусний рейс
11.01.2014 року о 09.50 год. «Канів - Київ» до
АС Київ «Видубичі». Підтверджує, що
автобус на даний рейс був технічно
справний, рейс не відмінявся, але його
виїзд був заблокований іншими
транспортними засобами, після чого на
автостанцію прибули органи ДАІ,
почалось з'ясування відносин між
«канівськими» перевізниками. При
цьому, позивач по справі в грубій формі
тиснула на пасажирів, щоб вони здавали
квитки і пересідали на автобус іншого
перевізника, висловлювалась голосно,
вказувала, що вона «власниця всього..» і
нав'язливо переконувала пасажирів
користуватись послугами іншого
перевізника ПП «Канівавтотранс».
Такими діями позивача пасажири були
знервовані, схвильовані і під тиском
пересіли в інший автобус, який
безкоштовно довіз їх до м. Києва за
придбаними раніше квитками, які були
зібрані водієм після прибуття.

Посилання позивача у позові до ПАТ
«Черкаси ОПАС» на технічну
несправність автобуса, який мав
відправлятися по маршруту 11.01.2014 року о
09.50 год. «Канів - Київ» до АС Київ
«Видубичі» є безпідставним, поскільки
відповідно до п.145 «Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту», затверджених Постановою
КМ України від 18.02.1997 року №176
перевізник (у даній справі СП ТОВ»М+М» )
зобов'язаний утримувати в належному
технічному стані транспортні засоби,
позовні вимоги до якого позивачем не
пред'являлись.

Посилання позивача на відсутність
інформації про страхування
перевезення по маршруту 11.01.2014 року о
09.50 год. «Канів - Київ» до АС Київ
«Видубичі» є безпідставним, поскільки
спростовується змістом квитків, які
продаються пасажирам, де чітко вказана
страхова компанія, її адреса, телефон,
страхова сума, назва перевізника, його
адреса та код ЄДРПОУ (а.с7).

Посилання позивача на відмову касира
АС «Канів» у поверненні повної
вартості за придбаний квиток на
вказаний рейс спростовується показами
допитаного у суді свідка ОСОБА_3, яка
11.01.2014 року працювала касиром та
підтвердила відсутність такої вимоги з
боку позивача, і зазначила про
причетність позивача до штучного
створення конфлікту між перевізниками
СП ТОВ «М+М» та ПП «Канівавтотранс» на
території автостанції 11.01.2014 року.

З огляду на викладене, судом
встановлено, що позивач не надала
належних та допустимих доказів в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на
підтвердження своїх вимог того, що
вона дійсно придбала пасажирський
квиток за чековим № 513660 на рейс 11.01.2014
року о 09.50 год. «Канів- Київ «Видубичі» з
місцем № 2 за ціною 47.84 грн.
перевізника СП «ТОВ М+М» та зверталась
до Канівської автостанції із
оригіналом квитка у терміни
встановлені п. 136 «Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту» з вимогою про повернення
його вартості.

Крім цього, у справі відсутні
обставини, з якими закон пов'язує право
споживачів на відшкодування моральної
шкоди, а тому підстав для її
відшкодування суд не вбачає.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, судом не
встановлено підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Черкаське
обласне підприємство автобусних
станцій» про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення прав споживача.

Ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів
встановлено, що споживачі звільняються
від сплати судового збору за позовами,
що пов'язані з порушенням їх прав.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 294 ЦПК
України, ст. 908, 910,911, 920 ЦК України,
Законом України «Про захист прав
споживачів», суд -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Черкаське
обласне підприємство автобусних
станцій» про стягнення матеріальної та
моральної шкоди внаслідок порушення
прав споживачів - відмовити.

Звільнити позивача від сплати судового
збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Черкаської області через Канівський
міськрайонний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
-підпис- О . М . Льон

З оригіналом згідно

Суддя
О.М.
Льон