Справа № 296/3509/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"03" липня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді - Шалоти
К.В.,

за участю: секретаря судового
засідання Давиденко В.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника ТОВ "КК
"КомЕнерго-Житомир"- Яцківа В.С.,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору: Товаристо з
обмеженою відповідальністю "Керуюча
Компанія "КомЕнерго-Житомир",
Управління державної міграційної
служби України в Житомирській області
про усунення перешкод у здійсненні
права користування житлом, -

В С Т А
Н О В И В :

В квітні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом про визнання ОСОБА_3
такою, що втратила право на житло
посилаючись на те, що вона від 26.10.2013
року відповідно до договору
купівлі-продажу набула у власність
квартиру АДРЕСА_1 в якій й досі
зареєстрована відповідач, яка фактично
не проживає в вказаній квартирі більше
двох років, однак добровільно з
реєстрації не знялася.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні замінено третю
особу Корольовський районний відділ у
м. Житомирі Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області на Управління
державної міграційної служби України в
Житомирській області, яке в судове
засідання свого представника не
направило, заяв про розгляд справи за
відсутності ї представника не
направляло.

Представник ТОВ «Керуюча Компанія
«КомЕнерго-Житомир» в судовому
засіданні не заперечував проти
задоволення позову.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлялася згідно
ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом
опублікування оголошення про виклик в
газеті "Житомирщина" №63-64 (20291) від 24
червня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, у
відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК
України, беручи до уваги наявну у
справі згоду позивача, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
26.10.2013 року, посвідченого Приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.4-7).

В зазначеній квартирі зареєстрована
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією довідки ТОВ «КК
«КомЕнерго-Житомир» №496 від 21.03.2014 року
(а.с.9).

Як вбачається з акту ТОВ КК
«КомЕнерго-Житомир» №20 від 18.03.2014 року
гр. ОСОБА_3 більше двох років в АДРЕСА_1
не проживає (а.с. 4).

Права власника житлового будинку
(квартири) визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК Української РСР, які
передбачають право власника
використовувати своє житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 156 Української РСР
з врахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК
України тільки члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що належить йому,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Оскільки відповідач зареєстрована в
квартирі, яка на праві власності
належить позивачу, тому вона
вважається квартиронаймачами квартири
позивача.

Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК Української
РСР, визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Оскільки відповідач не є власниками
квартири АДРЕСА_1 не проживає в
квартирі більше встановленого законом
строку без поважних причин, то суд
приходить до висновку, що вимога
позивача про визнання відповідача
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення.

Процедура зняття з реєстрації місця
проживання передбачає попереднє
звернення особи до органу реєстрації
або наявності остаточного рішення
суду, а тому додаткового судового
застереження не потребує.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, що
складаються зі сплаченого позивачем
судового збору на загальну сумі 243 грн.
60 коп.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 71, 72, 150 ЖК Української
РСР, ст.ст. 383, 405 ЦК України, ст.ст. 11, 60,
209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право на користування
квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при оголошенні рішення суду,
протягом того ж строку з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
К. В. Шалота