АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4606/14
Справа № 2035/7696/2012
Доповідач : Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Бородіна М.М.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 17 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 , третя особа у справі :
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним,
усунення від права на спадкування та
визнання права власності ,-

ВСТАНОВИЛА :

23 серпня 2012 року представник
позивача звернувсь у суд з позовом в
якому, з урахуванням його уточнень
26.12.2012 року, просив визнати заповіт
ОСОБА_6 складений 14 лютого 2012 року на
користь ОСОБА_3 недійсним , усунути його
від права на спадкування за законом
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем як
спадкоємицею за законом право
власності на 14 частину квартири
АДРЕСА_1 ,що належала померлій ОСОБА_6 .

Свої вимоги обгрунтовував тим, що
мати позивача ОСОБА_6 14 лютого 2012 року ,
перебуваючи у дікарні склала заповіт,
за яким все своє майно, а саме: ? частину
вказаної квартири та земельну ділянку
НОМЕР_1 площею 0,09 га ,що розташована в
садовому товаристві «Родники»
Пісочінської селищної ради заповідала
відповідачу, а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та
про зазначений заповіт позивач
дізналась від відповідача, який є її
братом.

Як на підставу визнання заповіту
недійсним, представник позивача,
посилаючись на вимоги ст.225 ЦК України,
зазначає що з 2007 року мати позивача
хворіє, неодноразово проходила
лікування та 17 січня 2011 року перенесла
2-й ішемічний інсульт . На день
посвідчення заповіту на користь
відповідача - мати перебувала у лікарні
, так як стан її здоров»я не поліпшився
та 21 липня 2012 року у матері стався 3-й
інсульт , внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_1
вона померла.

Представник позивача зазначає, що
позивач більшу частину року працює за
кордоном в Англії, а коли приїжджає
додому то проживає разом з батьками в
належній їм на праві спільної
власності зазначеній вище квартирі, а
її дочка проживає постійно в
зазначеній вище квартирі з її батьками.

Як на підставу усунення
відповідача від права на спадкування
після смерті матері, представник
позивача зазначає на те, що у
січні-лютому позивачу стало відомо, що
відповідач отримав заповіти від
батьків на їх частини вказаної
квартири , після чого відповідач став
себе вести агресивно по відношенню до
неї та дочки , вчиняти сварки .
Представник позивача також зазначає,
що відповідач ніколи не надавав матері
допомоги у зв'язку з чим вона витрачала
свої кошти на утримання матері (т.1
а.с.2-5, 140).

Представник позивача в судовому
засіданні суду першої інстанції
підтримав вказані позовні вимоги та
просив їх задовольнити з зазначених
підстав.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні суду першої
інстанції позовні вимоги позивача не
визнали. Свої заперечення
обгрунтовували тим, що мати мала
неврологічні а не психіатричні
захворювання та оскаржуваний
позивачем заповіт складено з
додержанням вимог закону , а також
недоведенням позивачем обставин
ухилення його від надання батькам
допомоги. Відповідач також зазначив ,
що позивач постійно знаходиться за
кордоном , а їх батьки піклувались за її
дочкою та він постійно матеріально
підтримував батьків.

Справу розглянуто судом першої
інстанції за відсутності третьої
особи-приватного нотаріуса ХМНО
ОСОБА_5 , при відсутності даних про її
належне повідомлення про час та місце
розгляду справи.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 17 квітня
2014 року позовні вимоги позивача
задоволені частково. Суд визнав
недійсним зазначений заповіт та
відмовив позивачу в задоволенні іншої
частини позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення в частині
визнання недійним заповіту та в цій
частині ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги обгрунтовує невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
наявним у справі доказам, порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Відповідач зазначає, що по справі
не було проведене посмертної судової
психіатричної експертизи у відношенні
матері та суд необґрунтовано прийняв
як доказ висновки судової
комісійно-медичної експертизи, яка не
дала відповіді щодо психічного стану
матері на час складання заповіту та
відповідно до висновків якої
комплексна дія медичних препаратів на
тлі існуючої хвороби неврологічної
патології , могла вплинути на
психологічний стан ОСОБА_6 під час
складання заповіту 14.02.2012 року.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з»явились,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови позивачу в задоволенні
позовних про усунення відповідача від
права на спадкування після смерті
матері та визнання за нею права
власності на 14 частину квартири
АДРЕСА_1 ,що належала померлій ОСОБА_6 ,
в апеляційному порядку не оскаржується
, у зв»язку з чим на підставі ч.1 ст. 303
ЦПК України, його законність та
обґрунтованість в цій частині судом
апеляційної інстанції не
перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги
позивач в частині визнання зазначеного
заповіту недійсним , суд першої
інстанції ,з посиланням на ст. 1257 ЦК
України та висновки комісійної
судово-медичної експертизи №
381-КЕ/2013/пп, виходив з того, що на час
складання вказаного заповіту ОСОБА_6
під дією лікарських препаратів не
могла в повному обсязі розуміти
значення своїх дій та керувати ними.

Однак погодитись з таким висновком
суду не можна.

Так ,судом першої інстанції
встановлено , підтверджено наявними у
справі доказами та цей факт сторонами
не заперечується, що квартира АДРЕСА_1
на праві спільної сумісної власності
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 17 березня 1987
року, належить позивачу, а також ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.1 а.с.7).

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 14 лютого 2012 року
ОСОБА_6 склала заповіт , яким всю
належну їй на праві приватної
власності частину вказаної квартири
заповідача відповідачу та вказаний
заповіт було посвідчено приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 ( т.1 а.с.69).

Як свідчить цей заповіт, він був
складений ОСОБА_6 у центральній
клінічній лікарні № 5 в присутності
двох обраних заповідачем свідків :
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, підписано у зв»зку з
її хворобою (паралічем лівої руки)-
ОСОБА_11, та перед його підписанням їй
зачитано вголос вказаними свідками, та
при його посвідчені нотаріусом
перевірена її дієздатність .

При цьому, як пояснила в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5, перед
посвідченням заповіту вона у лікаря ,
який лікував ОСОБА_6 пересвідчилась
щодо можливості за станом здоров»я
останньої складання вказаного
заповіту та психічний стан ОСОБА_6 у
неї сумнівів не викликав.

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
померла ( а.с.103).

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України ,
правочин , який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та (
або ) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом не недійсним .

В п.18 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз»яснено, що за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо він був
складений особою, яка через стійкий
розлад здоров»я не усвідомлювала
значення своїх дій та ( або ) не могла
керувати ними. Для встановлення
психічного стану заповідача в момент
складання заповіту, який давав би
підставу припустити, що особа не
розуміла значення своїх дій і (або) не
могла керувати ними на момент
складення заповіту, суд призначає
посмертну судово-психіатричну
експертизу ( стаття 145 ЦПК).

Як свідчать матери справи по
справі за клопотанням представника
позивача, судом відповідно до ухвали
від 03.10.2013 року призначалась посмертна
комплексна медична
психологічно-психіатрична судова
експертиза, проведення якої доручалось
Харківському обласному бюро
судово-медичних експертиз (т.1 а.с. 203).

На підставі вказаної ухвали суду
по справі проведено комісійну судово -
медичну експертизи по матеріалам
справи та відповідно до висновків
експерта № 381-КЕ/2013/пп, у її підсумках
зазначено, що лікарські препарати, які
призначались хворій ОСОБА_6 у час її
лікування з 08.02.по 20.02.2012 року ( медична
карта стаціонарного хворого №
153140(№1417), могли чинити вплив на стан
центральної нервової системи хворої, а
саме: побічними ефектами від прийому
аспекарду могло бути запаморочення,
дзвін у вухах; від прийому
пірацетаму-безсоння, головний біль,
гіперкінезію, порушення рівноваги,
підвищення дратливості, сплутаність
свідомості, галюцинації; актовегіну -
запаморочення, головний біль, втрата
свідомості, збудження; нікотинової
кислоти-запаморочення; від прийому
кавінтону -порушення сну( безсоння,
сонливість), запаморочення, головний
біль. Таки чином комплексна дія
медичних препаратів на тлі існуючої у
хворої неврологічної патології (
наслідки повторних ішемічних
інсультів в басейні правої середньої
мозкової артерії з ліквідно-венозною
гіпертензією, астенічним синдромом,
афатичними розладами та мне стичними
порушеннями) могла вплинути на
психологічний стан ОСОБА_6 під час
складання заповіту 14.02.2012 року.

У вказаний підсумках також
зазначено, що вирішення питання щодо
психічного стану ОСОБА_6 на момент
складання заповіту 14 лютого 2012 року,
зокрема її можливість усвідомлювати
значення своїх дій або керувати ними на
даний час, не входить у компетенцію
судово-медичної експертизи( т.2 а.с.1-41).

Таким чином вказані у зазначеному
висновку підсумки експерта та лікарів
, які проводили комплексну
судово-медичної експертизу свідчать
про їх припущення, як щодо можливості
настання зазначених вище побічних
ефектів від прийому ОСОБА_6 на час її
лікування вказаних медичних
препаратів, так і щодо можливості їх
впливу на психологічний стан ОСОБА_6
під час складання заповіту 14.02.2012 року
та не дають відповідь щодо можливості
ОСОБА_6 на момент складання заповіту
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) керувати ними .

Згідно до вимог ч.2 ст. 59 та ч.4 ст. 60
ЦПК України, обставини справи, які за
законом мат бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Допустимих доказів, які б свідчили,
що ОСОБА_6 під час складання нею
оспорюваного позивачем заповіту, через
стійкий розлад здоров»я не
усвідомлювала значення своїх дій та (
або ) не могла керувати ними матеріали
справи не містять.

Суд першої інстанції на вказані
обставини справи , вимоги зазначених
норм матеріального та процесуального
права уваги не звернув та прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для визнання вказаного
заповіту недійсним, тоді як такі
підстави відсутні.

За таких обставин рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню як
таке, що ухвалено судом з порушенням
вказаних норм матеріального та
процесуального права при
невідповідності висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам ( пункти 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України) та ухваленню нового рішення
про відмову позивачу в задоволенні
позовних вимог в цій частині, з
зазначених вище підстав.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню його без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Змінити рішення
Червонозаводського районного суду
м.Харкова від 17 квітня 2014 року
скасувавши його в частині визнання
недійсним заповіту , складеного від
імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та
посвідченого 14.02.2012 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 144 .

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення та може
бути оскаржено в касаційному поряду
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :