№ 336/3118/14-ц
пр. № 2/336/1762/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

за участі представника позивача Орлова
М.В., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за послуги з
постачання електроенергії,-

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулось з
позовом до ОСОБА_2, вказавши, що
відповідачеві на підставі відкритого
особового рахунку постачається
електрична енергія за адресою: АДРЕСА_1,
але обов'язки зі сплати вартості
електроенергії відповідач не виконує,
тому за період часу з 29.08.2005 року по
18.02.2014 року виникла заборгованість в
сумі 4267,89 гривень, яку просять стягнути
з відповідача разом з судовими
витратами.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
вказавши, що кількість
електролічильників, які встановлені за
цією адресою їм невідомо, чи є
укладений договір про користування
електричною енергією з будь-якою іншою
особою не знають, особовий рахунок за
цією адресою відкритий один.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував повністю,
пояснивши, що за договором дарування
отримав право власності на частку
будинку АДРЕСА_1. На час придбання
будинку електроенергія до нього
підключена не була, електроенергію
підключили лише у 2013 році, тоді ж уклали
договір, але у лютому 2014 року вимкнули
електроенергію та зняли лічильник. З
сумою заборгованості він не згоден,
вважає її безпідставною.

При вивченні матеріалів справи судом
встановлено наступне.

Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві спільної часткової
власності трьом особам: ОСОБА_3 (частка
29/100), ОСОБА_4 (частка 12/25) та ОСОБА_2
(частка 23/100), що підтверджується
технічним паспортом на житловий
будинок. Як вбачається з технічного
паспорту (а.с. 29-32) домоволодіння
складається з житлових будинків літ. А,
Б, літніх кухонь літ. Г, Е, Д та інших
споруд (вбиральні, парканів, тощо).
Частка домоволодіння у жодного зі
співвласників в натурі не виділена,
достовірні відомості щодо кількості
електролічильників, встановлених за
цією адресою суду не надано.

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником 23/100
частин домоволодіння по АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування,
укладеного та посвідченого
нотаріально 30.06.2009 року, право
власності на частку нерухомості
зареєстрував 07.07.2009 року, про що
свідчить договір дарування частин
домоволодіння, витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно (а.с.
24-28).

15.05.2013 року між ВАТ
«Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_2
укладено договір про користування
електричною енергією (а.с. 6-7).

Як вбачається з особового рахунку
(роздруківка з програми «Побут», надана
позивачем) за період після придбання
ОСОБА_2 частини домоволодіння, кілька
разів здійснювалось відключення
електропостачання за цією адресою, а
саме: 19.10.2009 року, 03.12.2009 року
(підключення 25.08.2011 року), 10.09.2013 року та
18.02.2014 року (а.с. 8-12).

Між тим, згідно з розрахунком
заборгованості, наданим позивачем (а.с.
3-5), в періоди, коли відповідно до
відомостей особового рахунку
електропостачання до домоволодіння
було відключено, за вказаною адресою
здійснювалось нарахування
заборгованості за спиту
електроенергію.

Відомостей про складення актів про
порушення правил постачання
електричної енергії споживачами суду
не надано.

Згідно відомостей особового рахунку та
пояснень відповідача в судовому
засіданні, які не спростовані
представником позивача та
підтверджуються змістом позовних
вимог, обмежених періодом саме до 18.02.2014
року, після відключення 18.02.2014 року
електрична енергія у домоволодіння не
постачається.

Відповідно до квитанції від 21.12.2013 року,
наданої відповідачем (а.с. 33), на цю дату
вказано про наявність боргу в сумі 1306,44
гривень. Як вбачається з повідомлення
електромонтера від 18.02.2014 року, коли
домоволодіння відключили від
електропостачання востаннє,
заборгованість за електроенергії
становить 3202,54 гривень (а.с. 20).

При вирішенні справи суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
електроенергетику» № 575 від 16.10.1997 року
(далі Закон) споживачами енергії є
суб'єкти господарської діяльності та
фізичні особи, що використовують
енергію для власних потреб на підставі
договору про її продаж та купівлю.

Стаття 26 Закону, п. 3 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від
26.07.1999 року (ПКЕЕН) вказує, що споживання
енергії можливе лише на підставі
договору про користування електричною
енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією і
укладається на три роки.

Враховуючи, що право власності на
частку домоволодіння ОСОБА_2 набув лише
у 2009 році, тож суд не вбачає будь-яких
законних підстав для стягнення з нього
заборгованості за послуги з
електропостачання, надані за цією
адресою до цього часу.

Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок
доведення обставин, які є підставою
вимог або заперечень, покладений на
сторону, яка на них посилається.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є власником лише
частки домоволодіння, яка в натурі не
виділена, відомості щодо наявності
інших електролічильників за цією
адресою або укладення договорів з
іншими співвласниками позивачем не
надані, як і не надані належні та
достовірні докази розміру
заборгованості за послуги з постачання
електроенергії з липня 2009 року по лютий
2014 року; суперечливість вказаних сум
заборгованості у квитанції від 21.12.2013
року, повідомленні про відключення від
18.02.2014 року, розрахунку суми
заборгованість, пояснень яким
позивачем в судовому засіданні не
надано, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог у зв'язку з
недоведеністю позивачем розміру
заборгованості, яка підлягає стягненню
з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові Відкритого акціонерного
товариства «Запоріжжяобленерго» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
послуги з постачання електроенергії
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

03.07.2014