АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4963/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Омелюх В.М. Доповідач - Єлізаренко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року по справі за позовом
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аграрно-виробнича спілка «Діон» до
ОСОБА_2, третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Ауріс-Авто» про визнання права оренди
земельної ділянки, спонукання вчинити
певні дії та стягнення штрафу,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
звернулося з позовом до ОСОБА_2, третя
особа ТОВ «Ауріс-Авто» про визнання
права оренди земельної ділянки,
спонукання вчинити певні дії та
стягнення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що 27 квітня 2012
року між СТОВ «Аграрно-виробнича
спілка «Діон» та ОСОБА_2 було укладено
попередній договір, за умовами якого
сторони зобов'язались до 30 жовтня 2012
року укласти договір оренди (основний
договір) земельної ділянки площею 7, 850
га строком на 10 років, право власності
відповідача на яку посвідчується
державним актом на право приватної
власності на землю № ДП 051910 від 15
квітня 2004 року, при цьому у
відповідності з п.4 попереднього
договору проект основного договору
оренди земельної ділянки було доручено
підготувати позивачу. СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон» на
виконання зобов'язань за попереднім
договором було підготовлено проект
договору оренди землі, з яким
відповідач ознайомився, погодився та
підписав. У відповідності до положень
п.п.5,8,9,10 попереднього договору
відповідач після підписання основного
договору оренди земельної ділянки
зобов'язувався вчинити необхідні дії
для проведення державної реєстрації
цього договору, після чого у тижневий
строк передати земельну ділянку
орендарю за актом її приймання -
передачі; письмово повідомити
попереднього орендаря земельної
ділянки (СТОВ «Прогрес») про небажання
укладати новий договір оренди належної
йому земельної ділянки на новий строк
не пізніше ніж за 6 місяців до
закінчення строку дії такого договору
оренди, сповістивши про це з наданням
відповідного підтвердження позивача, а
також не вчиняти будь-яких правочинів
щодо належної йому земельної ділянки,
які були б спрямовані на набуття
речових прав на вказану земельну
ділянку (власності, користування,
розпорядження) за третіми особами,
окрім як з позивачем, а в разі
необґрунтованого ухилення укладення
основного договору на таку сторону
покладається штраф у розмірі 4000 грн.,
тому позивач просив суд визнати за СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
право оренди земельної ділянки
відповідно до укладеного між сторонами
договору оренди земельної ділянки від
07 травня 2012 року, спонукавши
відповідача виконати умови
зазначеного договору, передати проект
договору для проведення його державної
реєстрації та передати земельну
ділянку за актом прийому-передачі у
визначений законом строк, за порушення
умов попереднього договору стягнути з
відповідача на користь СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
штраф у розмірі 4000 грн.

Рішенням Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 20
лютого 2014 року позовні вимоги СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь СТОВ «Аграрно-виробнича
спілка «Діон» штраф у розмірі 4000 грн. В
іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 20
травня 2014 року виправлено описку у
вищезазначеному рішенні суду (а.с.117, 118).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити
СТОВ «Аграрно-виробнича спілка «Діон»
у задоволенні їх позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачу ОСОБА_2 належить на праві
власності, згідно виданого
Солонянською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області 15 квітня 2004 року державного
акту на право власності на земельну
ділянку серія ДП №051910, зареєстрованого
в книзі записів реєстрації державних
актів на право приватно власності на
землю за №00, земельна ділянка
площею 7, 850 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Солонянської селищної ради
Солонянського району
Дніпропетровської області (а.с.10).

27 квітня 2012 року між СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон» та
ОСОБА_2 було укладено попередній
договір, за умовами якого сторони
зобов'язались укласти до 30 жовтня 2012
року договір оренди («основний
договір») земельної ділянки між СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон» та
ОСОБА_2, що належить ОСОБА_2 на праві
власності на підставі державного акту
на право власності на землю серії ДП
№051910 від 15 квітня 2004 року, попередньо
узгодивши строк - на 10 років. В п.10
вказаного договору зазначено, сторона,
яка необґрунтовано буде ухилятися від
укладення осново договору або від
державної реєстрації основного
договору, повинна буде відшкодувати
другій стороні збитки, завдані
простроченням в укладенні основного
договору або його не укладенням,
включаючи упущену вигоду, а також
сплатити штраф у розмірі 4000 грн. (а.с.11,
12).

07 травня 2012 року між СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон» та
ОСОБА_2 було укладено договір оренди
земельної ділянки, за яким в оренду
СТОВ «Аграрно-виробнича спілка «Діон»
передається належна ОСОБА_2 земельна
ділянка площею 7,850 га, яка розташована
на території Солонянської селищної
ради Солонянського району
Дніпропетровської області. Державна
реєстрація цього договору у
встановленому законодавством порядку
проведена не була (а.с.14, 15).

01 листопада 2012 року між ТОВ
«Ауріс-Авто» та ОСОБА_2 було укладено
договір №21 оренди земельної ділянки
площею 7,850га, що належить останньому на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку від 15
квітня 2004 року №ДП 051910. Відповідно до
п. 12.1 Договір укладено строком на п'ять
років. 31 грудня 2012 року вказаний
договір був зареєстрований у відділі
Держкомзему у Солонянському районі
(а.с.55-57).

Згідно акту приймання-передачі від 01
листопада 2012 року, ОСОБА_2 передав ТОВ
«Ауріс-Авто» зазначену земельну
ділянку (а.с. 58).

У відповідності до ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

За таких обставин, суд дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача в
частині визнання за СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
права оренди земельної ділянки
відповідно до укладеного між сторонами
договору оренди земельної ділянки від
07 травня 2012 року, спонукання
відповідача виконати умови
зазначеного договору та передати
проект договору для проведення його
державної реєстрації і передати
земельну ділянку за актом
прийому-передачі у визначений законом
строк, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи та підтверджувалося
сторонами, державна реєстрація
договору оренди земельної ділянки від
07 травня 2012 року у встановленому
законодавством порядку проведена не
була.

Задовольняючі позовні вимоги СТОВ
«Аграрно-виробничої спілки «Діон» в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача штрафу у сумі 4000 грн.,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки ОСОБА_2 ухилився від виконання
п. 5 укладеного між сторонами
попереднього договору від 27 квітня 2012
року в частині проведення державної
реєстрації проекту погодженого та
підписаного сторонами основного
договору оренди земельної ділянки від
07 травня 2012 року, що свідчить про
наявність підстав, визначених п.10
попереднього договору для стягнення з
відповідача на користь позивача
штрафу, оскільки зазначені положення
попереднього договору у встановленому
законом порядку визнані недійсними не
були, однак, погодитися з такими
висновками суду неможливо, оскільки
суд дійшов них у порушення норм
матеріального права, що у
відповідності до ст. 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
у цій частині та ухвалення нового
рішення у цій частині.

У відповідності до ч.1 ст. 635 ЦК
України попереднім є договір, сторони
якого зобов'язуються протягом певного
строку (у певний термін) укласти
договір в майбутньому (основний
договір) на умовах, встановлених
попереднім договором.

Частиною 2 ст.635 ЦК України
передбачено, необґрунтоване ухилення
однієї зі сторін від укладення
договору, передбаченого попереднім
договором, може бути підставою для
відшкодування другій стороні збитків,
завданих простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Згідно ч.3 ст. 635 ЦК України
зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не
направить другій стороні пропозицію
про його укладення.

Слід зазначити, примушення до
виконання зобов'язання, що ґрунтується
на попередньому договорі, діючим
Цивільним кодексом не передбачено.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається,
що державна реєстрація
вищезазначеного проекту договору
оренди земельної ділянки, підписаного
між ОСОБА_2 та СТОВ «Аграрно-виробничої
спілки «Діон» від 07 травня 2012 року
проведена не була.

Суд першої інстанції не навів та
не зазначив в рішенні мотивів, за яких
він вважає що відповідач ухилявся від
виконання п. 5 попереднього договору,
зокрема щодо державної реєстрації
проекту договору, та в чому є його вина.
Таким чином, судом першої інстанції не
встановлено факту ухилення саме ОСОБА_2
від виконання умов попереднього
договору.

Судом встановлено, що СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
орендарем належної ОСОБА_2 земельної
ділянки не був, тому і перешкод у
користуванні їм земельної ділянки
відповідачем не чинилось.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь СТОВ
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
штрафу у розмірі 4000 грн. та судових
витрат у розмірі 229 грн. 40 коп., з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог СТОВ «Аграрно-виробнича
спілка «Діон» у задоволенні позову до
ОСОБА_2 про стягнення штрафу у розмірі
4000 грн. та судових витрат у розмірі 229
грн. 40 коп. В іншій частині рішення суду
слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 20
лютого 2014 року у справі за позовом
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аграрно-виробнича спілка «Діон» до
ОСОБА_2, третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Ауріс-Авто» про визнання права оренди
земельної ділянки, спонукання вчинити
певні дії та стягнення штрафу
скасувати частково в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аграрно-виробнича спілка «Діон»
штрафу у розмірі 4000 грн. та судових
витрат у розмірі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аграрно-виробнича спілка «Діон» до
ОСОБА_2 про стягнення штрафу у розмірі
4000 грн. та судових витрат у розмірі 229
грн. 40 коп. - відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді