Справа № 283/939/14-ц
Провадження №2/283/364/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2014 року
м. Малин

Малинський районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Кобилінської Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Малині цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відновлення порушеного права,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_4 в якому просить зобов'язати
відповідача відновити попереднє
становище житла, 35/100 частин будинку
АДРЕСА_1, яке фактично існувало до його
порушення, шляхом повернення до житла,
установки та монтажу самоправно
вивезеного майна, а саме: насосної
станції, газової колонки, газового
конвектора, газової плити, пилососа,
електрочайника, мийки для посуду,
меблевої стінки, меблевої кухні,
меблевої вітальні з трюмо, дивану,
журнального столу, чотирьох стільців,
чотирьох табуреток, кухонного столу,
телевізора марки «Вестел», художньої
ковки на сходи, двох крісел, двох
матраців з двоспального ліжка, семи
покрівельних ондулінових коньків,
однієї упаковки спеціальних цвяхів для
кріплення коньків, набору кухонного
посуду, 34 листів покрівельного
матеріалу «Ондулін», а також шляхом
приведення в належний попередній стан
понівечених відповідачем облицьованих
керамічною плиткою стін, перегородок
та дверних пройомів вищевказаного
житла.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та пояснив, що
позивач і відповідач до травня 2008 році
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Під час перебування у шлюбі вони
придбали 35/100 частин будинку АДРЕСА_1,
які є їх спільною сумісною власністю. В
цьому будинку вони проживали разом і
під час шлюбу спільно купували майно,
необхідне для проживання. 02 травня 2011
року відповідач вивезла з
вищевказаного будинку майно, яке є їх
спільною сумісною власністю, а саме:
насосну станцію, газову колонку,
газовий конвектор, газову плиту,
пилосос, електрочайник, мийку для
посуду, меблеву стінку, меблеву кухню,
меблеву вітальню з трюмо, диван,
журнальний стіл, чотири стільці,
чотири табуретки, кухонний стіл,
телевізор марки «Вестел», художню
ковку на сходи, два крісла, два матраци
з двоспального ліжка, сім покрівельних
ондулінових коньків, одну упаковку
спеціальних цвяхів для кріплення
коньків, набір кухонного посуду, 34
листів покрівельного матеріалу
«Ондулін». Також відповідач понівечила
облицьовані керамічною плиткою стіни,
перегородки та дверні пройоми в
будинку. У зв?язку з цим просить позов
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що позивач не надав
жодних доказів, які б свідчили про те,
що відповідач забрала собі речі, які є
їх спільною сумісною власністю, а тому
просить в позові відмовити.

Суд, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог та дослідивши
надані докази, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення
Малинського районного суду
Житомирської області від 09 серпня 2010
року (а.с. 35-36) позивач та відповідач з
листопада 2006 року по 2008 рік перебували
у зареєстрованому шлюбі. Під час
перебування у шлюбі ОСОБА_4 придбала
35/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1. В
цьому будинку сторони зареєстровані і
до цього часу, про свідчать копії їх
паспортів (а.с. 15, 37).

05 травня 2011 року позивач звернувся до
Малинського райвідділу міліції з
заявою, в якій вказав, що відповідач
викрала з його будинку наступні речі:
насосну станцію, газову колонку,
газовий конвектор, газову плиту,
пилосос, електрочайник, мийку; меблі:
стінку, кухню, телевізор, вітальню,
трюмо, диван, 4 стільця, 4 табуретки,
посуд (а.с. 5).

12 травня 2011 року, після проведення
перевірки (а.с. 6-10), була винесена
постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за
ст. ст. 185, 356 КК України. Під час
проведення перевірки було встановлено,
що ОСОБА_4 забрала собі речі, які є її
особистою власністю. Також вона
забрала на зберігання речі, які є їх
спільною сумісною власністю до
вирішення питання про їх розподіл.

Згідно ст. ст. 63, 68 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу.
Розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до ЦК України.

Також згідно ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. У разі
вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників.

Отже ОСОБА_4 має такі ж права на
володіння та користування майном, яке є
її спільною сумісною власністю з
позивачем, як і сам позивач, а
розпоряджатись цим майном вона має
право лише за взаємною згодою з
позивачем. Таким чином позивач не має
права вимагати повернення
відповідачем особисто йому майна, яке є
їх спільною сумісною власністю.

Крім того позивач не надав ніяких
доказів стосовно того, яке майно
вивезла відповідач з будинку
(найменування, індивідуальні
характеристики), кому належить дане
майно, чи є воно спільною сумісною
власністю сторін та де знаходиться.
Також позивач не надав доказів, що
відповідач понівечила облицьовані
керамічною плиткою стіни, перегородки
та дверні пройоми в будинку.

Надані ж позивачем акт обстеження
будинку (а.с. 20-23) та накладні на
ондулін, цвяхи та коньки (а.с. 24-25) не
підтверджують цих обставин, хоча
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У зв?язку з цим суд відмовляє
позивачу в задоволенні позову повністю
за безпідставністю.

Судові витрати позивачу суд не
відшкодовує, оскільки йому відмовлено
в задоволенні позову.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст.
ст. 3, 11, 60, 192, 193, 196, 197, 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, на
підставі ст. ст. 63. 68 Сімейного кодексу
України, ст. 369 Цивільного кодексу
України,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до Малинського районного суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: А. О. Тимошенко