Єдиний унікальний номер 205/5180/14-ц
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

20 червня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі: головуючого
судді Остапенко Н.Г. розглянувши заяву
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства « Всеукраїнський ОСОБА_2»
про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства «
Всеукраїнський ОСОБА_2» про стягнення
суми боргу. До суду надійшла заява про
забезпечення позову, в якій позивач в
якості забезпечення позовних вимог
просить суд вжити заходи забезпечення
позову та накласти арешт на рахунки
відповідача.

Вважає, що невжиття заходів
забезпечення позову зробить
неможливим виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 152 ЦПК
України, види забезпечення позову
мають бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.151 Цивільного
процесуального кодексу України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим кодексом,
заходи забезпечення позову.

Так, перелік заходів забезпечення
позову, які можуть бути застосовані
судом, встановлено ч.1 ст.152 Цивільного
процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

У заяві про забезпечення позову
позивач не зазначив, чим викликана
необхідність забезпечення позову та
причини такого забезпечення, також не
зазначено на які саме рахунки слід
накласти арешт, та не надано суду
письмових доказів належності даних
рахунків у відповідача.

Таким чином, заявлений вид
забезпечення позову є необґрунтованим,
а вимоги позивача - такими, що не
ґрунтуються на законі.

За таких обставин у задоволенні заяви
ОСОБА_1 про забезпечення позову слід
відмовити.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «
Всеукраїнський ОСОБА_2» про стягнення
суми боргу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги на таку ухвалу суду
протягом 5-ти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 5-ти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя
Н.Г. Остапенко