У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Буцяка З.І., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду від 08 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Рівненського науково-дослідного
центру продуктивності
агропромислового комплексу НДЦ
„Рівнеагропромпродуктивність", третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача - Український
науково-дослідний інститут
продуктивності агропромислового
комплексу Міністерства аграрної
політики та продовольства України, про
стягнення суми матеріальної допомоги
при звільненні з роботи, -

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_1 20 лютого 2014 року звернувся до
суду з позовом до Рівненського
науково-дослідного центру
продуктивності агропромислового
комплексу НДЦ
„Рівнеагропромпродуктивність", третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача - Український
науково-дослідний інститут
продуктивності агропромислового
комплексу Міністерства аграрної
політики та продовольства України, про
стягнення суми матеріальної допомоги
при звільненні з роботи.

Рішенням Рівненського міського суду
від 08 квітня 2014 року в задоволенні
даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
через невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, ОСОБА_1
подав на нього апеляційну скаргу.

Вважає, що суд невірно витлумачив і
застосував ст. 24 Закону України „Про
наукову і науково-технічну діяльність".

Просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу
Рівненський науково-дослідний центр
продуктивності агропромислового
комплексу НДЦ
„Рівнеагропромпродуктивність"
просить її відхилити, а оскаржуване
рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
відсутні підстави для їх задоволення.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
доводи, з якими погоджується і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10 березня
2009 року була призначена загальна
пенсія на віком згідно з Законом
України „Про загальнодержавне
пенсійне страхування".

ОСОБА_1 продовжував працювати на своїй
посаді і був звільнений 16 березня 2009
року у зв'язку зі скороченням штату за
ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що
обґрунтовуючи свої позовні вимоги, він
доводив, що відповідач зобов'язаний
виплатити йому матеріальну допомогу в
розмірі шести посадових окладів.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону
пенсія науковому
(науково-педагогічному) працівнику
призначається при досягненні
пенсійного віку: чоловікам - за
наявності стажу роботи не менше 25
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 20 років; жінкам - за
наявності стажу роботи не менше 20
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 15 років.

При виході на пенсію з посади
наукового (науково-педагогічного)
працівника відповідно до цього Закону
науковому (науково-педагогічному)
працівнику видається грошова допомога
в розмірі шести місячних посадових
окладів (ставок) з урахуванням надбавок
і доплат за наявності стажу роботи на
посадах, зазначених у Переліку посад
наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
III-IV рівнів акредитації, перебування на
яких дає право на призначення пенсії та
виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до цієї
статті, затвердженому Кабінетом
Міністрів України, не менше: для
чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

Для надання грошової допомоги
науковому працівнику повинні бути
наявні у сукупності такі умови: вихід
на пенсію, тобто звільнення з роботи за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію (ст. 38 КЗпП України); працівник
має виходити (звільнятися) на наукову
пенсію, яка призначається при
досягненні пенсійного віку, чоловікам -
за наявності стажу роботи не менше 25
років, у тому числі наукового стажу - не
менше 20 років; звільнення має бути
проведене тільки з наукової посади,
перелік яких визначено ст. 22-1 та ст. 22-2
Закону і Постановою КМУ від 04 березня
2004 № 257.

Стаття 24 Закону дає право на отримання
грошової допомоги в розмірі 6 місячних
окладів саме при припинені
правовідносин з установою.

Як вбачається з досліджених
матеріалів справи, позивачу з 10 березня
2009 року була призначена пенсія по віку
відповідно до Закону «Про
загальнодержавне пенсійне
страхування».

Позивач після призначення пенсії
продовжував виконувати свої трудові
обов'язки і був звільнений 16 березня 2009
року за скороченням штату за п. 1 ст. 40
КЗпП України. Відповідно до цього, з ним
були проведені всі розрахунки
передбачені законодавством, в тому
числі і виплачена вихідна допомога.

На підставі постанови Рівненського
районного суду Рівненської області від
01 лютого 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року, за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Рівненському районі про визнання
протиправними дій та рішення суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
вчинити певні дії, за позивачем визнано
право на призначення та виплату пенсії
згідно Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» у зв'язку
з наявністю відповідного наукового
стажу.

Таким чином, при звільнені позивача
ОСОБА_1 за ч.1 ст. 40 КЗпП України, яке не
було оскаржено останнім, відповідач
діяв на законних підставах і за
сукупністю обставин не мав підстав для
виплати грошової допомоги при виході
на наукову пенсію.

Виходячи з наявних у матеріалах
справи та досліджених судом першої
інстанції письмових доказів суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими при вирішенні справи
доведені.

Висновки суду щодо підстав для
відмови у задоволенні позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги і зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку про те, що судом допущено
порушення норм процесуального або
неправильне застосування норм
матеріального права, яке б призвело до
неправильного вирішення справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 11, 303, 304, 308, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 08 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
З.І. Буцяк

Н.В. Бондаренко