Провадження № 2/344/1023/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретарів
Сивухіної Ю.Ю., Іванова О.В.,

за участі представника позивачки
ОСОБА_1, представника відповідача
Медицької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківської
міської ради про встановлення
земельного сервітуту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до Івано-Франківської міської
ради про встановлення безстрокового
земельного сервітуту на земельну
ділянку територіальної громади м.
Івано-Франківська площею 0,0016 га для
використання добудови до балкона
квартири АДРЕСА_1. Позовні вимоги
мотивувала тим, що як власник вказаної
квартири за попереднім погодженням з
сусідами та виготовленням необхідної
документації здійснила добудову до
балкону квартири. Однак відповідачем
відмовлено у наданні їй в особисте
сервітутне користування земельної
ділянки, а також відмовлено у прийнятті
в експлуатацію добудови у зв'язку з
відсутністю документа,
підтверджуючого право користування
земельною ділянкою.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечила
проти задоволення позову, вказавши, що
позивач фактично провела самовільну
добудову до балкону, оскільки жодних
рішень Івано-Франківською міською
радою щодо надання їй дозволу на
проведення добудови чи виділення
земельної ділянки для розміщення
добудови не надавалось. Виготовлену
технічну документацію не погоджено
контролюючими органами, а прийом
документів щодо оформлення особистого
сервітутного користування на даний час
не здійснюється. До 18.12.2012 року міська
рада укладала договори земельного
сервітуту, однак рішенням міської ради
від 18.12.2012 року призупинено прийом
документів щодо оформлення
сервітутного користування. Позивачка
може викупити частину земельної
ділянки на якій розміщена добудова або
укласти з міської радою договір
суперфіцію. Крім того, позивачка не є
власником та землекористувачем
сусідньої земельної ділянки, а тому не
може вимагати встановлення сервітуту.

Суд роз'яснював сторонам їх права та
обов'язки, а також наслідки їх
невиконання і постановляє судове
рішення на підставі тих доказів, що
були надані сторонами.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові матеріали,
встановивши таким чином фактичні
обставини справи, застосовуючи
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність,
керуючись конституційним принципом
верховенства права, оцінивши всебічно,
повно та об'єктивно всі наявні у справі
докази окремо та у сукупності,
застосовуючи відповідні норми
матеріального права, утверджуючи та
забезпечуючи права людини і
основоположні свободи сторін,
враховуючи принцип неупередженості,
суд приходить до наступних висновків.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1
на підставі договору дарування
квартири від 12.11.2010 (а.с.24).

Згідно технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_1, квартира розміщена на 1
поверсі 9-поверхового будинку і
складається із житлової кімнати площею
14,2 кв.м., кухні площею 6,3 кв.м., ванної
площею 3,3 кв.м., коридора площею 3,6 кв.м.
та балкона площею 2,2 кв.м. Загальна
площа квартири становить 29,6 кв.м.
(а.с.20-23).

Сусідами ОСОБА_4 (АДРЕСА_5) та ОСОБА_5
(АДРЕСА_6) надано нотаріально
засвідчені заяви, за якими кожен з них
не заперечує проти реконструкції,
добудови до балкона житлового будинку
власниці квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3
(а.с.25-26).

На замовлення позивача у 2012
товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство «ГІС» виготовлено
технічну документацію щодо оформлення
особистого сервітутного користування
ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0,0016
га по АДРЕСА_1. Вказана документація
Департаментом архітектури і
містобудування, Управлінням земельних
відносин міськвиконкому не погоджена,
дані про рішення органу місцевого
самоврядування щодо дозволу на
виготовлення проекту технічної
документації для виділення земельної
ділянки відсутні (а.с.7-14).

16.11.2012 позивач звернулася до Управління
генерального плану та містобудування з
технічною документацією щодо
оформлення договору особистого
сервітутного користування реальною
часткою земельної ділянки та отримання
дозволу на прибудову до існуючого
житлового приміщення (а.с.15).

Супровідною карткою №53274 від 12.12.2012
Центру надання адміністративних
послуг Івано-Франківської міської ради
підтверджується звернення позивача з
приводу погодження документації із
землеустрою (а.с.17).

Також 03.01.2013 ОСОБА_3 звернулася до
Департаменту містобудування та
архітектури з заявою про погодження
плану земельної ділянки, що
розташована по вул. АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до листа Управління
земельних відносин виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради від 16.07.2013 №612/01-19/13, питання
здійснення прибудови з метою
покращення житлових умов на території
Івано-Франківської міської ради
провадилось у відповідності до
Положення про сервітутне користування
часткою земельної ділянки, що
знаходиться у комунальній власності
територіальної громади м.
Івано-Франківська, затвердженого
рішенням сесії Івано-Франківської
міської ради від 04.06.2009. Проте згідно
рішення сесії Івано-Франківської
міської ради №917-31 від 18.12.2012
призупинено прийом документів щодо
оформлення сервітутного користування
(а.с.5).

З листа Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
22.07.2013 №К/5/3, для розгляду можливості
надання містобудівних умов та обмежень
на виконання зазначеної добудови слід
представити документ, який посвідчує
право користування земельною ділянкою
для проведення будівельних робіт за
вказаною адресою (а.с.6).

Дослідивши надані докази, їх
достатність і взаємозв'язок доказів у
їх сукупності, суд вважає наступне.

Згідно ч.1 ст.401 ЦК України, користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

Як вбачається з ст.98 Земельного
кодексу України, право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками). Встановлення земельного
сервітуту не веде до позбавлення
власника земельної ділянки, щодо якої
встановлений земельний сервітут, прав
володіння, користування та
розпорядження нею. Земельний сервітут
здійснюється способом, найменш
обтяжливим для власника земельної
ділянки, щодо якої він встановлений.

Сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій
конкретно визначеній особі (ч.1 ст.100 ЗК
України).

Згідно ст.99 ЗК України, ст.404 ЦК
України, право користування чужою
земельною ділянкою полягає у
можливості проходу, проїзду через чужу
земельну ділянку, прокладання та
експлуатації лінії електропередачі,
зв'язку і трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_3 не є власником
(володільцем) сусідньої чи іншої
земельної ділянки щодо тої, на якій
вимагає встановлення земельного
сервітуту; встановлення земельного
сервітуту для мети, вказаної позивачем
(розміщення добудови до балкону)
фактично позбавить власника земельної
ділянки Івано-Франківську міську раду
права володіння та користування цією
земельною ділянкою, а тому є найбільш
обтяжливим для власника земельної
ділянки.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що для потреби позивача у
використанні даної земельної ділянки
можуть бути задоволені іншим способом,
зокрема, шляхом укладення договору
суперфіцію чи оренди земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 413 ЦК України,
власник земельної ділянки має право
надати її в користування іншій особі
для будівництва промислових,
побутових, соціально-культурних,
житлових та інших споруд і будівель
(суперфіцій). Таке право виникає на
підставі договору або заповіту.

З огляду на викладене, підстави
для встановлення на користь позивача
ОСОБА_3 безстрокового земельного
сервітуту на земельну ділянку
територіальної громади м.
Івано-Франківська площею 0,0016 га для
використання добудови до балкона
квартири відсутні.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 16, 401-404, 413 ЦК України, ст.ст. 98-100
ЗК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Івано-Франківської міської ради про
встановлення земельного сервітуту
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17
червня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.