Номер провадження: 22-ц/785/4814/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Доценко Л.І.

При секретарі -Швець В.Д.

За участю заявника- ОСОБА_6.

Відповідача-ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_6 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 19.03.2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7

про визнання факту відплатного
придбання майна та про визнання особи
добросовісним набувачем,

В С Т А Н О В И Л А:

21.12.2013 року позивач ОСОБА_6 звернулась
до суду з позовними вимогами та
просила суд встановити факт
відплатного придбання позивачем
двохкімнатної квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1,та визнати її
добросовісним набувачем вказаної
квартири. Вимоги обґрунтовує тим, що
26.11.2004 року вона придбала зазначену
квартиру на підставі договору
дарування, оскільки її чоловік на той
час був за межами України і не мав
можливості надати письмову згоду для
оформлення угоди купівлі-продажу.
Однак за квартиру продавцем ОСОБА_7
були отримані кошти в розмірі 160380,00
грн., що еквівалентно 29700 доларів США,
про що він надав розписку позивачу. В
подальшому позивачу стало відомо, що 1/2
частину квартири відповідач ОСОБА_7
купив у ОСОБА_8 на підставі довіреності
від ОСОБА_9, яку в судовому порядку було
визнано недійсною. Останнім судовим
рішенням апеляційного суду ОСОБА_9
рекомендовано звернутись до суду з
віндикаційним позовом про
витребування у позивача частини
квартири ОСОБА_9, у зв'язку з чим ОСОБА_6
змушена звернутись до суду за захистом
своїх прав так як спірну квартиру у
відповідача вона купила.

Відповідач позовні вимоги визнав
та не заперечував, що фактично між
сторонами відбувся договір
купівлі-продажу спірної квартири.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 19.03.2014 року в заявлених
вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду з
ухвалення нового, про задоволення
позовних вимог посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що підстави відмови
в позові є такими, що не відповідають
обставинам справи

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку. що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах
районний суд виходив з того, що вимоги
необґрунтовані та недоведені.

Проте з таким судженням суду
першої інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
26.11.2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6
укладено договір дарування,
посвідчений державним нотаріусом
Першої Одеської державної
нотаріальної контори Алексєєвою О.В.,
відповідно до якого ОСОБА_7 подарував, а
ОСОБА_6 прийняла в дар квартиру під
АДРЕСА_1, яка належала дарителю на
підставі договору купівіл-продажу,
посвідченого ОСОБА_12, приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу 20.09.2004 року за
реєстром №4734, зареєстрованого в
Одеському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості в книзі №506пр. на сторінці
№167 за №727, реєстраційний номер 7331741
/а.с.5/.

Відповідно до розписки відповідача
ОСОБА_7 від 26.11.2004 року зазначено, що ним
отримані гроші в рахунок остаточного
платежу за продану ним квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, в сумі 160380 грн. від
покупця квартири ОСОБА_6 /а.с.8/.

Цього факту не спростовує і сам
відповідач пояснивши, що сторони
оформили договір дарування замість
договору купівлі-продажу так як
потребувалась згода її чоловіка,
котрий перебував за межами Одеси

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 16.10.2012 року у справі №1512/2-35/2011
позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_13,
про визнання договору купівлі-продажу
та договору дарування частково
недійсними - задоволено та визнано
недійсним правочин договір
купівлі-продажу від 20.09.2004 року,
зареєстрований за №4724, посвідчений
приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_12, у
розмірі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,
яка належала ОСОБА_9, укладений між
ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також визнано
недійсним правочин договір дарування
від 26.11.2004 року, зареєстрований за №4-6209,
посвідчений державним нотаріусом 1-ої
Одеської державної нотаріальної
контори Алексеевою О.В., у розмірі

1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_9, укладений між ОСОБА_7
та ОСОБА_6, та стягнуто з ОСОБА_8 239790,00
грн. на користь ОСОБА_9 /а.с.9-13/.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05.11.2013 року задоволено
частково апеляційну скаргу ОСОБА_6 та
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 16.10.2012 року скасовано в
частині визнання недійсним договору
дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,
укладеного 26.11.2004 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 та стягнення з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_9 239790 грн., та в цій частині в
позові ОСОБА_9 - відмовлено, в решті
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 16.10.2012 року залишено без змін
/а.с.14-16/.

Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК
України головним елементом угоди
(правочину) є вільне волевиявлення та
його відповідність внутрішній волі
сторін, які спрямовані на настання
певних наслідків, а тому основним
юридичним фактом, який підлягає
встановленню судом є дійсна
спрямованість волі сторін при
укладенні договору дарування та
з'ясування питання про те, чи не
укладена ця угода з метою приховати
іншу угоду та яку саме.

Судом встановлено, що при укладенні
правочину волевиявлення учасників
правочину (як зовнішній прояв волі) не
відповідало їх внутрішній волі,
оскільки на відміну від договору
купівлі-продажу, договір дарування є
безоплатним.

Проте, відповідно до частини першої
статті 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Частиною другою цієї статті
визначено способи захисту цивільних
прав та інтересів.

З огляду на положення зазначеної
норми та принцип

диспозитивності у цивільному
судочинстві позивач має право

вільно обирати способи захисту
порушеного права чи інтересу і,

зокрема, визначати відповідача за
своїми вимогами тощо.

Стаття 4 ЦПК передбачає, що, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України. Згідно з
частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, у
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі; осо ба, яка
бере участь у справі,розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Враховуючи зазна чені
вимоги закону, суд не може без згоди
позивача самостійно змінювати обраний
ним спосіб захисту порушеного права.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що районний суд допустився посилки
щодо підстав відмови в заявлених
вимогах, оскільки такий спосіб захисту
цивільних прав як визнання факту
відплатного придбання майна та про
визнання особи добросовісним
набувачем, законодавством України не
передбачено.

Таким чином, районний суд при вирішенні
позовних вимог про визнання факту
відплатного придбання майна та про
визнання особи добросовісним
набувачем допустився порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в
частині підстав відмови в позові.

У відповідності до вимог ст.309 ч.1
п.3 ЦПК України судова колегія
приходить до висновку, що судове
рішення підлягає зміні та відмовляє в
заявлених вимогах з підстав
неправильного обраного способу
захисту позивачем, що не позбавляє її
права звернутись до суду з позовними
вимогами про визнання угоди удаваної.

Керуючись ст.ст. 207 п.3; 309; 316; 317; 319 ЦПК
України судова колегія,

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 19.03.2014 року змінити .

В позовних вимогах ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визнання факту відплатного
придбання майна та про визнання особи
добросовісним набувачем відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржена на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді- Л.І.Доценко

М.В.Процик