АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/6316/2014
інстанції: Лук'яненко Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" в особі Київської
філії публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Південкомбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Південкомбанк" в
особі Київської філії публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк" Південкомбанк", ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: ОСОБА_2, про розірвання
кредитного договору, визнання
додаткових угод та договорів поруки
недійсними, застосування наслідків
недійсності правочинів та
відшкодування матеріальної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду міста
Києва від 18 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ПАТ "КБ "Південкомбанк"
в особі Київської філії ПАТ "КБ
"Південкомбанк" (далі ПАТ "КБ
"Південкомбанк") звернулося до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 19 вересня 2007 року між ВАТ "КБ
"Південкомбанк", правонаступником
якого є ПАТ "КБ "Південкомбанк", та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 28-07К, відповідно до умов якого банк
надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 53545
доларів США на придбання
автотранспортного засобу зі сплатою
11,99% процентів річних, строком до 19
вересня 2014 року. У забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_1 за
кредитним договором, ВАТ "КБ
"Південкомбанк" уклало наступні
договори: зі ОСОБА_2 - договір поруки №
28-07/П від 19 вересня 2007 року; з ОСОБА_3 -
договір поруки № 28-07П/1 від 12 травня 2009
року; з ОСОБА_4 - договір поруки № 28-07П/2
від 12 травня 2009 року. Взяті на себе
зобов'язання відповідач не виконав,
внаслідок чого станом на 3 жовтня 2012
року виникла заборгованість за
кредитним договором у розмірі 54520,48
доларів США. Прийняті на себе
зобов'язання щодо погашення основного
боргу по кредиту та нарахованих
відсотків позичальник не виконав.
Письмові вимоги банку до позичальника
та поручителів про погашення боргу
залишились без задоволення.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд стягнути солідарно зі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ПАТ "КБ "Південкомбанк" суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 54520,48 доларів США.

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом посилаючись
на те, що 19 вересня 2007 року між ВАТ "КБ
"Південкомбанк", правонаступником
якого є ПАТ "КБ "Південкомбанк", та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ 28-07К, відповідно до умов якого банк
надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 53545
доларів США зі сплатою 11,99% процентів
річних, строком до 19 вересня 2014 року, на
придбання автотранспортного засобу, а
саме: автотранспортного засобу марки
Infinity FX 35, 2007 року випуску, номер шасі
НОМЕР_2, оранжевого кольору. У вересні
2010 року банк забрав вищевказаний
автомобіль на відповідальне
збереження. За рішенням Святошинського
районного суду міста Києва від 18 жовтня
2011 року звернуто стягнення на предмет
застави - автомобіль марки Infinity FX 35, 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом його
реалізації в межах виконавчого
провадження. За результатами
реалізації предмету застави банк
отримав грошові кошти в сумі 23272 долари
США 61 цент. Послуг за кредитом банк з
вересня 2010 року ОСОБА_1 не надавав, а
тому відсутні правові підстави для
нарахування йому процентів та пені за
кредитним договором. Крім того, банк
використав своє право на задоволення
вимоги про дострокове повернення
кредиту шляхом реалізації предмету
застави, що позбавляє банк права
вимагати від ОСОБА_1 сплатити кошти за
період часу, коли такі послуги по
кредиту не надавались. Також зазначав,
що додаткову угоду № 1 від 1 грудня 2008
року та додаткову угоду № 2 від 31 липня
2012 року до кредитного договору № 28-07К
від 19 вересня 2007 року не підписував.
Вказує на те, що договір поруки № 28-07П/1
від 12 травня 2009 року та договір поруки
№ 28-07П/2 від 12 травня 2009 року не
відповідають вимогам чинного
законодавства, оскільки були укладені
за наявності злочинної домовленості
банку та поручителів; дії поручителів
не були направлені на реальне
виконання умов договорів, а самі
договори використовувались для
настання несприятливих наслідків для
позичальника. У зв'язку з такими
протиправними діями банку та
поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ОСОБА_1
зазнав майнової шкоди в розмірі 45000
доларів США.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просив розірвати договір кредиту №
28-07К від 19 вересня 2007 року, укладений
між ВАТ "КБ "Південкомбанк",
правонаступником якого є ПАТ "КБ
"Південкомбанк", та ОСОБА_1 в судовому
порядку від 1 жовтня 2010 року; визнати
недійсними додаткову угоду № 1 від 1
грудня 2008 року та додаткову угоду № 2
від 31 липня 2012 року до кредитного
договору № 28-07К від 19 вересня 2007 року та
застосувати наслідки недійсності
додаткових угод, а саме: визнати
розрахунок ПАТ "КБ "Південкомбанк"
розподілу коштів від примусової
реалізації предмету

застави автотранспортного засобу
марки Infinity FX 35, 2007 року випуску,

номер шасі НОМЕР_2, оранжевого кольору,
д.н.з. НОМЕР_1,

який належить ОСОБА_1, згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 від 15 вересня 2007 року недійсним;
зобов'язати "КБ "Південкомбанк"
здійснити новий розрахунок розподілу
коштів від примусової реалізації
предмету застави автотранспортного
засобу марки Infinity FX 35, 2007 року випуску,

номер шасі НОМЕР_2, оранжевого кольору,
д.н.з. НОМЕР_1, який належить

ОСОБА_1, згідно зі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3 від 15 вересня 2007 року, з
урахуванням того, що кредитний договір
розірваний від 1 жовтня 2010 року, та
додаткові угоди № 1 від1 грудня 2008 року
та № 2 від 31 липня 2012 року недійсні;
визнати договори поруки від 12 травня 2009
року, що укладені між ВАТ "КБ
"Південкомбанк", правонаступником
якого є ПАТ "КБ "Південкомбанк" та
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за № 28-07П/2 та за №
28-07П/1, що укладений між

ВАТ "КБ "Південкомбанк",
правонаступником якого є ПАТ "КБ
"Південкомбанк" та ОСОБА_4 та ОСОБА_1
недійсними; стягнути з ПАТ "КБ
"Південкомбанк" на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 345150 грн.;
стягнути солідарно з ПАТ "КБ
"Південкомбанк", ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
3219 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 18 березня 2014 року
позов ПАТ "КБ "Південкомбанк"
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на
користь ПАТ "КБ "Південкомбанк" в особі
Київської філії ПАТ "КБ "Південкомбанк"
заборгованість по

кредиту 26612,13 доларів США, проценти -
1135,85 доларів США та пеню в сумі 10000
доларів США, а всього 37747,98 доларів США
та судовий збір 3219 грн. Зустрічний
позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсною додаткову угоду № 2
від 31 липня 2012 року до кредитного
договору № 28-07К від 19 вересня 2007 року. В
іншій частині зустрічного позову
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову ПАТ "КБ
"Південкомбанк" та задоволення його
зустрічного позову в повному обсязі.
Скаржник зазначає, що у порушення вимог
кредитного договору банк без
відповідної правової підстави
звернувся до суду із позовом про
стягнення заборгованості за договором
кредиту, послуг за яким по факту надано
не було. Реалізувавши заставне майно
банк отримав суму коштів в розмірі 23272,61
доларів США та втратив право вимагати
від ОСОБА_1 стягнення коштів за період
часу, коли такі послуги не надавались.
Також зазначав, що додаткову угоду № 1
від 1 грудня 2008 року він не підписував,
договори поруки від 12 травня 2009 року
укладені за наявності злочинної
домовленості банку та поручителів, а у
зв'язку з укладенням оспорюваних
правочинів він зазнав майнової шкоди.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в
суді апеляційної інстанції підтримали
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представник ПАТ "КБ "Південкомбанк" -
Авраменко О.В. заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вважав, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом установлено, що 19 вересня 2007 року
між ВАТ "КБ "Південкомбанк",
правонаступником якого є ПАТ "КБ
"Південкомбанк", та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 28-07К,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 53545 доларів
США на придбання автотранспортного
засобу зі сплатою 11,99% процентів річних,
а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит
до 19 вересня 2014 року, частинами - у
розмірах та у строки згідно з графіком
погашення заборгованості по кредиту
ануїтетним платежем, зазначеного у
додатку № 2 до кредитного договору.

У разі прострочення позичальником
строків сплати процентів, визначених
цим договором, та/або прострочення
строків повернення кредиту/кредитної
лінії, визначених п.п. 1.1., 1.2.9. цього
договору, кредитор має право
нарахувати, а позичальник зобов'язаний
(у разі нарахування) сплатити пеню в
національній валюті України в розмірі 1
(один) процент від несвоєчасно
сплаченої суми за кожний день
прострочення, але не більше ніж
п'ятдесят процентів від загальної суми
виданого кредиту (п. 4.1. кредитного
договору).

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 19 вересня 2007
року між ВАТ "КБ "Південкомбанк", ОСОБА_2
та ОСОБА_1 укладено договір поруки №
28-07/П. Крім того, 12 травня 2009 року між ВАТ
"КБ "Південкомбанк", ОСОБА_3 та ОСОБА_1
укладено договір поруки № 28-0/П/1; 12
травня 2009 року між ВАТ "КБ
"Південкомбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_1
укладено договір поруки № 28-07П/2.

Відповідно до умов вищевказаних
договорів поруки, поручителі
зобов'язались відповідати перед
кредитором за виконання боржником його
зобов'язань за кредитним договором №
28-07К від 19 вересня 2007 року, укладеним
між кредитором і боржником, а також
усіх додаткових угод до нього, які
можуть бути укладені до закінчення
строку дії кредитного договору,
включаючи сплату кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом,
пені, штрафних санкцій, збитків у
випадку невиконання чи неналежного
виконання боржником зобов'язань за
основним договором.

У разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
зобов'язань за основним договором,
кредитор має право звернутись з
письмовою вимогою відносно виконання
зобов'язань за основним договором як до
боржника, так і до поручителя, або разом
до боржника та поручителя з
повідомленням щодо невиконання
боржником зазначених зобов'язань.

1 грудня 2008 року між ПАТ "КБ
"Південкомбанк" та ОСОБА_1 укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного
договору № 28-07К від 19 вересня 2007 року,
відповідно до якої збільшено розмір
процентної ставки до 15%.

31 липня 2012 року між ПАТ "КБ
"Південкомбанк" та ОСОБА_1 укладено
додаткову угоду № 2 до кредитного
договору № 28-07К від 19 вересня 2007 року,
відповідно до якої внесено зміни до п.
2.4. кредитного договору щодо черговості
спрямування коштів на погашення
заборгованості.

Як убачається з матеріалів справи,
внаслідок неналежного виконання
зобов'язання за кредитним договором та
додатковими угодами до нього станом на
3 жовтня 2012 року утворилась
заборгованість в розмірі 54520 доларів
США, з яких: 26612,13 доларів США -
заборгованість по кредиту, 1135,85 доларів
США - заборгованість по відсотках за
користування кредитом, пеня - 26772,50
доларів США.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Установивши, що відповідачі не
виконують належним чином умови взятих
на себе зобов'язань, суд дійшов
правильного висновку про те, що позивач
має право на стягнення вказаних коштів
з боржника та його поручителів, однак
помилково вважав, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 є солідарними боржниками.

Зі змісту ст. 554 ЦК України вбачається
можливим встановлення поруки щодо
виконання одного й того ж зобов'язання
одночасно з боку декількох осіб. Однак
така порука виникає лише на підставі її
спільного надання у формі укладення
одного договору декількома
поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України). Лише
у випадку укладення одного договору
декількома поручителями (спільна
порука) поручителі відповідають перед
кредитором солідарно з боржником та
солідарно між собою.

Ухвалюючи рішення про часткове
задовольняючи позову ПАТ "КБ
"Південкомбанк", суд залишив поза
увагою ту обставину, що один договір
поруки укладений 19 вересня 2007 року між
ВАТ "КБ "Південкомбанк", ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, другий - 12 травня 2009 року між ВАТ
"КБ "Південкомбанк", ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а
третій - 12 травня 2009 року між ВАТ "КБ
"Південкомбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Таким
чином солідарна відповідальність
перед банком виникла між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та
ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції не
звернув увагу на ту обставину, що у
даному випадку поручителі не несуть
солідарної відповідальності між собою,
так як відсутня їх спільна порука,
оскільки між банком та поручителями
укладено окремі договори поруки.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
визначення порядку стягнення коштів і
відповідній зміні в частині
відшкодування судових витрат. У іншій
частині вирішення первісного позову
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права на підставі
всебічноЇ6 повної, об'єктивної і
безпосередньої оцінки досліджених у
справі доказів.

Що стосується вирішення судом першої
інстанції зустрічного позову ОСОБА_1,
колегія суддів вважає необхідним
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Установлено, що ухвалою Святошинського
районного суду міста Києва від 28
березня 2013 року за клопотанням ОСОБА_1 у
вказаній справі призначено судову
почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку
судово-почеркознавчої експертизи №
3916/3917/13-32 від 8 жовтня 2013 року підпис від
імені ОСОБА_1 в графі "Сторона 2
Позичальник" у додатковій угоді № 2 від
31 липня 2012 року до кредитного договору
№ 28-07К від 19 вересня 2007 року виконаний
не ОСОБА_1 Ідентифікаційне дослідження
підпису від імені ОСОБА_1 в графі
"Сторона 2 Позичальник" у додатковій
угоді № 1 від 1 грудня 2008 року до
кредитного договору № 28-07К від 19
вересня 2007 року не проводилось з
причини малої їх зіставлюваності.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено,
що зміст правочину не може суперечити
вказаному кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 203 ЦК
України.

Оскільки ОСОБА_1 оспорювану додаткову
угоду № 2 від 31 липня 2012 року не
підписував, то суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
визнання її недійсною.

Статтею 215 ЦК України визначено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6, ст. 203
ЦК України. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечати цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки ОСОБА_1 не доведено наявність
тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання правочину недійсним, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
визнання недійсними додаткової угоди
№ 1 від 1 грудня 2008 року до кредитного
договору № 28-07К від 19 вересня 2007 року,
договору поруки № 28-0/П/1 від 12 травня 2009
року, укладеного між ВАТ "КБ
"Південкомбанк", ОСОБА_3 і ОСОБА_1, та
договору поруки 28-07П/2 від 12 травня 2009
року, укладеного між ВАТ "КБ
"Південкомбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Також правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
частині розірвання кредитного
договору № 28-07К від 19 вересня 2007 року,
оскільки ОСОБА_1 не повернув банку суму
кредиту, а сума, отримана від
реалізації предмету застави,
автотранспортного засобу марки InfinityFX
35, 2007 року випуску, лише частково
покрила заборгованість по кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна особа зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що останньому
незаконними діями ПАТ "КБ
"Південкомбанк", ОСОБА_4 та ОСОБА_3
завдано збитки в сумі 345150 грн., суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
його зустрічного позову в цій частині.

Таким чином, рішення суду в частині
вирішення зустрічного позову ОСОБА_1
відповідає вимогам закону, доводи
скаржника висновків суду в цій частині
не спростовують, а тому підстав для
його скасування немає.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 18 березня 2014 року в
частині визначення порядку стягнення
коштів та судового збору за первісним
позовом публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Південкомбанк" в особі Київської філії
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Південкомбанк" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 на
підставі договору поруки № 28-07/П від 19
вересня 2007 року та ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Південкомбанк" в
особі Київської філії публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" заборгованість за
кредитним договором № 28-07К від 19
вересня 2007 року: заборгованість по
кредиту - 26612,13 доларів США; проценти -
1135,85 доларів США та пеню 10000 доларів США,
а всього стягнути 37747,98 доларів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 на
підставі договору поруки № 28-07/П/1 від 12
травня 2009 року та ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Південкомбанк" в
особі Київської філії публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" заборгованість за
кредитним договором № 28-07К від 19
вересня 2007 року: заборгованість по
кредиту - 26612,13 доларів США; проценти -
1135,85 доларів США та пеню 10000 доларів США,
а всього стягнути 37747,98 доларів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 на
підставі договору поруки № 28-07/П/2 від 12
травня 2009 року та ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Південкомбанк" в
особі Київської філії публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" заборгованість за
кредитним договором № 28-07К від 19
вересня 2007 року: заборгованість по
кредиту - 26612,13 доларів США; проценти -
1135,85 доларів США та пеню 10000 доларів США,
а всього стягнути 37747,98 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" в особі Київської
філії публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Південкомбанк" судові витрати у
розмірі по 804 грн. 75 коп. з кожного.

В іншій частині рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 18
березня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач