АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4855/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Єлізаренко
І.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк» посилався на те, що
відповідно до умов договору № DNH4KS72220655
від 14 жовтня 2006 року, ОСОБА_2 14 жовтня 2006
року отримав кредит у розмірі 5132 грн. 35
коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
банком Договір, про що свідчить підпис
у заяві. За умовами договору погашення
заборгованості здійснюється у
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
11» по « 18» число кожного місяця
Позичальник повинен надати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 185 грн. 75 коп. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно з Умовами. При
цьому за п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), що є невід'ємною частиною
кредитного договору, сторони
домовилися про строк позовної давності
у 5 років по вимогам кредиту, відсотків
та штрафних санкцій. Відповідач не
виконував свої зобов'язання за
кредитним договором, не сплачував
проценти за користування кредитом та
не здійснював повернення кредиту
щомісячними платежами тому банк
просив суд стягнути на їх користь з
відповідача заборгованість станом на 22
січня 2014 року в сумі 42057 грн. 80 коп., яка
складається із: заборгованість за
кредитом - 4634 грн. 32 коп.; заборгованість
по процентам за користування кредитом -
14085 грн. 88 коп.; пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором -
20858 грн. 66 коп.; штраф (фіксована частина)
- 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1978
грн. 94 коп.

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської область від 25
березня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 14
жовтня 2006 року між відповідачем ОСОБА_2
та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
кредитний договір № DNH4KS72220655, згідно
умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в
розмірі 5132 грн. 36 коп., з умовами сплати
за користування кредитом відсотків у
розмірі 2,09% на місяць на строк 42 місяці
по 14 квітня 2010 року. Порядок погашення
заборгованості: щомісяця період
сплати, за який приймається період з
«11» по « 18» число кожного місяця
Позичальник повинен надати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 185 грн. 75 коп. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно з Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам, з
якими відповідач був ознайомлений та
погоджувався (а.с. 8).

Відповідачем було порушено взяті
на себе зобов'язання щодо повернення
кредиту та сплати процентів, інших
платежів за кредитним договором,
внаслідок чого станом на 22 січня 2014
року, відповідно до наданого банком
розрахунку, виникла заборгованість у
розмірі 42057 грн. 80 коп., яка складається
із: заборгованість за кредитом - 4634 грн.
32 коп.; заборгованість по процентам за
користування кредитом - 14085 грн. 88 коп.;
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - 20858 грн. 66
коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.;
штраф (процентна складова) - 1978 грн. 94
коп. (а.с.4, 5).

З умов кредитного договору вбачається,
що кредитний договір було укладено між
сторонами строком з 14 жовтня 2006 року по
14 квітня 2010 року (а.с.6).

Згідно виписки з особового рахунку
відповідача, меморіального ордеру
відповідач ОСОБА_2 останню сплату за
вказаним кредитним договором здійснив
12 листопада 2009 року (а.с. 73-77).

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, спеціальна
позовна давність в один рік
встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
відносно неустойки.

В ході судового розгляду справи
відповідач ОСОБА_2 подав заяву про
застосування до виниклих
правовідносин строків позовної
давності (а.с.21, 22).

Оскільки кредитний договір між
сторонами було укладено у строк до 14
квітня 2010 року і зі вказаної дати
розпочався відлік строку позовної
давності в три роки, який закінчився
відповідно, 14 квітня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з
даним позовом, згідно штемпелю вхідної
кореспонденції, 14 лютого 2014 року, тобто
з пропуском трирічного строку для
пред'явлення позову, і поважної причини
пропуску цього строку Банком не
наведено (а.с.2, 3).

Крім того матеріали справи не містять
доказів в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК
України, стосовно того, що сторонами
відповідно чинного законодавства в
порядку ст. 259 ЦК України було укладено
договір про збільшення позовної
давності у письмовій формі, а тому
встановивши вказані обставини, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене суд правильно, у
відповідності до ст.ст. 252-255, 259, 267 ЦК
України, відмовив ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що банк звернувся до суду зі
вказаними позовними в межах строку
позовної давності, встановленої
домовленістю сторін - п'ять років, є
безпідставними та не ґрунтуються на
законі, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження того,
що між банком та відповідачем було
укладено договір про збільшення
позовної давності у письмовій формі
згідно вимог ст.259 ЦК України.

Посилання банку на визначення строку
позовної давності у п'ять років
зазначеного у п.5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), є
безпідставними, оскільки самі
вищевказані Умови відповідачем ОСОБА_2
не підписувалися. Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), що надавалися
банком, не мають підпису позичальника,
його реквізитів, взагалі відсутня дата
їх складання або підпису сторонами, а
також немає жодної ідентифікуючої
ознаки на предмет їх невід»ємності від
заяви позичальника. У заяві не
зазначено, що неврегульовані у ній
питання регулюються відповідно до
Умов.

Матеріали справи не містять належних
доказів того, що підписуючи заяву,
відповідач розумів вищезазначені
Умови, у тому числі щодо погодження
сторонами терміну позовної давності
тривалість у п'ять років, що є
порушенням вимог ст.259 ЦК України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до тлумачення діючого
законодавства, незгоди з рішенням суду,
переоцінки висновків рішення суду та
не спростовують правильність рішення
суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що
спростовують правильність рішення
суду апелянтом не наведено, тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 25
березня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Судді