Справа № 357/1508/14-ц Головуючий у І
інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/4006/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 21
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Гуля В.В.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 травня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного Товариства комерційний
банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_2,
про стягнення незаконно привласнених
коштів та відшкодування збитків, -

в с
т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом до Публічного
акціонерного Товариства Комерційний
банк «Приватбанк» про стягнення
незаконно привласнених коштів та
відшкодування збитків, посилаючись на
те, що 13 серпня 2009 року в ПАТ КБ
«Приватбанк» на ім'я його дружини
ОСОБА_2 була відкрита соціальна карта
для перерахунку грошових коштів по
виплаті державної допомоги при
народженні дитини.

Позивач вказував, що на зазначену
соціальну карту надходили виключно
кошти з управління соціального захисту
населення.

23 лютого 2011року відповідачем з
соцкарти ОСОБА_2 неправомірно були
списано 3455 грн. 14 коп. на кредитний
рахунок ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що
грошові кошти, які одержувала дружина
на дитину є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, він
(позивач) не надавав дозволу на
конфіскацію спільних коштів, а його
дружина теж не надавала розпорядження
на списання коштів з соціальної карти,
договір банківського рахунку не
укладався і відсутнє рішення суду про
примусове списання цих коштів, то
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь незаконно
привласнені грошові кошти в сумі 3455
грн. 14 коп. та завдані збитки в сумі 3060
грн.

Після уточнення підстав позовних вмог
позивач вказав, що не дивлячись на те,
що судовий спір його дружини ОСОБА_2 з
ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення
незаконно привласнених коштів
незаконно судом вирішено, він все рівно
має право вимоги до ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення цих же незаконно
привласнених коштів, оскільки в
подальшому банком кошти знову були
безпідставно списані з рахунку його
дружини.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 травня 2014 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 липня 2009року на
ім'я ОСОБА_2 була відкрита соціальна
карта та укладено з відповідачем
договір на відкриття дебетового
рахунку НОМЕР_1. Згідно виписки із
зазначеного рахунку ОСОБА_2 було
проведено в лютому 2011 року списання
грошових коштів розмірі 3455 грн. 14 коп. і
на рахунок кредиту переведено кошти.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом
до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення
незаконно привласнених коштів - 3195 грн.
23 коп. і 12 березня 2013 року рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено в повному обсязі.

10 квітня 2014 року ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області було
залишено без змін рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12
березня 2013 року.

Предметом розгляду в
Дніпропетровському районному суді
Дніпропетровської області була
неправомірність списання коштів з
рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2 Судом першої та
апеляційної інстанції досліджувався
договір про відкриття дебетового
рахунку, який укладала ОСОБА_2 з
відповідачем 02 липня 2009 року та договір
поруки №170-3 від 22 липня 2008 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Статтею 627 (ч.1) ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже, в силу принципу свободи договору
ОСОБА_2 уклала з відповідачем договір
на відкриття дебетового рахунку.

Встановленим є те, що ОСОБА_2
зареєстрована та постійно проживає
разом з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
місті Підгорне в Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області.
Позивач (батько дитини) зареєстрований
та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Спір між
позивачем та його дружиною з приводу
правомірності призначення грошової
допомоги при народженні дитини
відсутній.

Відповідно до п.10 Постанови КМ України
від 27 грудня 2001 року №1751 «Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми» допомога при народженні дитини
надається одному з батьків дитини,
опікуну, які постійно проживають разом
з дитиною, з метою створення належних
умов для її повноцінного утримання та
виховання. Відповідно до п.15 цієї
постанови одному з батьків дитини
(опікуну) допомога при народженні
дитини призначається і виплачується
органами праці та соціального захисту
населення за місцем їх реєстрації.
Допомога може бути призначена за
місцем фактичного проживання за умови
подання довідки про неодержання
зазначеної допомоги в органах праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Позивач посилався на положення ст.65
СК України і вважав що кошти, які були
зняті з рахунку його дружини, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя і рахував, що списану частину
коштів з рахунку ОСОБА_2 слід повернути
саме йому (позивачу), як батьку дитини.
Судом першої інстанції було вірно
зазначено щодо безпідставності
зазначених посилань.

Крім того, як вірно зазначав суд, йому
не було надано безперечних доказів
того, що кошти на рахунку ОСОБА_2 є лише
грошовими коштами саме соціальної
допомоги при народженні дитини. І як
було вже зазначено вище,
неправомірність списання коштів з
рахунку дружини позивача вже
досліджувалася судом і всім доводам у
тій справі було надано правову оцінку.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що ОСОБА_1 не має право вимоги до ПАТ КБ
«Приватбанк», оскільки позивач не
перебуває з відповідачем в договірних
відносинах.

Також позивач безпідставно
посилається на ЗУ «Про захист прав
споживачів», оскільки є недоведеним, що
він перебував в цивільно-правових
відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк», чи
був споживачем послуг зазначеної
фінансової установи і доказів про
укладення будь-яких договорів між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ним суду не надано.

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Ігнатченко Н.В.

Гуль В.В.