Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/778/2807/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 07 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Державного
підприємства «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку ,-

ВСТАНОВИЛА :

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку.

В обґрунтування позову зазначав, що з
21.06.2007 року по 29.11.2013 року він перебував
у трудових відносинах з відповідачем.

29 листопада 2013 року був звільнений на
підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою
сторін. При звільненні розрахунок з ним
проведено не було.

Просив суд стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі у
сумі 6084,60 грн., середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільнені -
15264,70 грн. та компенсацію за
невикористану щорічну відпустку у сумі
21487,99 грн. В подальшому позивач, у
зв'язку з погашенням відповідачем
заборгованості по заробітній платі та
компенсації за невикористану
відпустку, уточнивши позовні вимоги,
просив стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати у сумі 17068,71 грн.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07
травня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» на користь
ОСОБА_3 17068 грн. 71 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку з
30.11.2013 року по 02.04.2014 року без урахування
податків і обов'язкових платежів.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду ДП Запорізький науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»
подано апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції і обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права .

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу свої вимог і
заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 з 21.06.2007 року наказом ДП « 313» №145
від 21.06.2007 року призначений на посаду
завідуючого гаражем. 29.11.2013 року
звільнений на підставі до п.1 ст.36 КЗпП
України.

Згідно з довідкою ДП « 3І3»
заборгованість перед ОСОБА_3 по
зарплаті складає 6084,60 грн., сума
компенсації за невикористані щорічні
відпустки (182 календарні дні) становить
21487,99 грн.

Відповідно до відомості нарахування
коштів №11 від 02.04.2014 року ОСОБА_3
виплачено заробітну плату в сумі 6084,60
грн. та 21487,99 грн. компенсації за
невикористану щорічну відпустку.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата всіх
що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Згідно з довідкою ДП « 3І3» станом на
01.12.2013 року кредиторська
заборгованість становить 4854598, 90 грн.

Згідно з довідкою ДП « 3І3» станом на
08.04.2013 року кредиторська
заборгованість становить 6946080,85 грн.

26.12.2013 року державним виконавцем
Жовтневого ВДВС ЗМУЮ було накладено
арешт на кошти ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою».

Постановою державного виконавця
Жовтневого ВДВС ЗМУЮ від 03.02.3014 року
було звільнено з-під арешту рахунки
боржника.

Наказом ДП «Запорізького інституту
землеустрою» №3 від 21.01.2014 року з 01.02.2014
року встановлено новий режим роботи
підприємства, а саме: скорочено робочий
день 1,5 години.

Постановою Верховного Суду України у
справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року
висловлена правова позиція про те, що
відсутність фінансово-господарської
діяльності або коштів у роботодавця не
виключає його вини в невиплаті
належних звільненому працівникові
коштів та не звільняє роботодавця від
відповідальності, передбаченої ст. 117
КЗпП України.

Районний суд розглянувши справу вірно
дійшов висновку про те, що доказами по
справі не доведено про відсутність
вини підприємства про сплату належних
сум працівникові при звільненні , так
як у період з 29.11.2013 по 26.12.2013 роки та
03.02.2014 по 02.04.2014 роки, арешт на рахунки
підприємства не був накладений, тому
була наявна можливість розрахуватися
з позивачем належним чином .

При визначенні розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні судом першої інстанції
правомірно застосовані вимоги п. 2,3,5,8
Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995
року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» виходячи ,що середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок
середньої заробітної плати у тому
розмірі, в якому вони нараховані, без
виключення сум відрахування на
податки, стягнення аліментів тощо, за
винятком відрахувань із заробітної
плати осіб, засуджених за вироком суду
до виправних робіт без позбавлення
волі.

Нарахування виплат у всіх випадках
збереження середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної (годинної) заробітної
плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Разом з тим при визначенні суми
заборгованості ,районний суд помилково
вийшов за межи позовних вимог, так як
згідно уточнених позовних вимог
заявлена позивачем сума до стягнення
складає 16240 грн. 80 коп., і саме цій розмір
заборгованості повинен бути стягнутий
з позивача на його користь.

На підставі вищенаведеного,
судова колегія вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають вимогам
закону та матеріалам справи ,однак
судом не вірно визначена сума, яка
підлягає стягненню, і тому рішення суду
підлягає зміні в частині розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Керуючись ст.ст.307,309,317 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» - задовольнити
частково,

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07
травня 2014 року по цій справі - змінити,
стягнути з ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» 69095,м. Запоріжжя
вул. Українська б.50,ЄРДПОУ 00698986 на
користь ОСОБА_3 16 240 грн. 80 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку з 30.11.2013 року по 02.04.2014 року
без урахування податків і обов'язкових
платежів.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: