Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1885/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

03.07.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Потапенка В.І., Чорнобривець
О.С.

за участю секретаря судового засідання
- Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - ДВС Долинського
РУЮ в Кіровоградській області про
зміну розміру аліментів, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 07 травня
2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернувся до суду із вищезазначеним
позовом і просив ухвалити рішення,
яким змінити розмір аліментів, що
стягуються із відповідача за
рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 16.09.2003
року на користь ОСОБА_3, на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ?
частини всіх доходів позивача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на 1/6
частини всіх його доходів, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, та за
рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 10.02.2010
року на користь ОСОБА_4 на утримання
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі
25% всіх доходів позивача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на 1/6
частини всіх його доходів, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Позов мотивує тим, що рішенням
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 16.09.2003
року, з позивача, на користь ОСОБА_3,
на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в
розмірі ? частини всіх доходів
позивача, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку. Крім того, з позивача за
рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 10.02.2010
року, на користь ОСОБА_4, на утримання
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто
аліменти в розмірі 25% всіх доходів
позивача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Ставлячи вимогу
про зміну розміру аліментів позивач
посилається на положення ст. 192 СК
України та зазначає, що на час
ухвалення судових рішень позивач
працював, мав стабільний заробіток, а
тому мав можливість для сплати
аліментів у визначеному судовими
рішеннями розмірах. На даний час
позивач ніде не працює і перебуває
на обліку у центрі зайнятості.
Матеріальний стан позивача значно
погіршився, а розмір аліментів на
двох дітей складає 50% від його
доходу.

Рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 07 травня
2014 року позов задоволено частково.
Розмір аліментів, стягнутих за
рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 16.09.2003
року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в розмірі ? частини всіх доходів
позивача, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку, змінено та визначено розмір
аліментів на дитину в розмірі 1/6
частини всіх доходів позивача, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісяця,
до повноліття дитини, починаючи з
дня вступу рішення у законну силу.
Розмір аліментів, стягнутих за
рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 10.02.2010
року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в розмірі 25% частини всіх доходів
позивача, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку, змінено та визначено розмір
аліментів на дитину в розмірі 1/6
частини всіх доходів позивача, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісяця,
до повноліття дитини, починаючи з
дня вступу рішення у законну силу.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4
просить його скасувати, з тих підстав,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини справи, що мають
суттєве значення для справи, рішення
ухвалено із порушенням норм
матеріального та процесуального
права, і ухвалити нове рішення, яким в
позові відмовити.

Зокрема апелянт зазначила, що судове
засідання було проведено за
відсутності відповідача ОСОБА_4, яка
не була належним чином повідомлена
про час та місце розгляду справи і
яка мала можливість надати суду
докази які спростовують твердження
позивача щодо погіршення його
матеріального стану.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши матеріали справи та
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду
Кіровоградської області дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, із
наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що
матеріальний стан позивача
погіршився, останній не має
постійного стабільного доходу,
оскільки втратив роботу, на даний
час ніде не працює та перебуває на
обліку у центрі зайнятості.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, колегією
суддів встановлено, що рішенням
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 16.09.2003
року, з позивача, на користь ОСОБА_3,
на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти в
розмірі ? частини всіх доходів
позивача, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного
віку. Крім того, з позивача за
рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 10.02.2010
року, на користь ОСОБА_4, на утримання
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто
аліменти в розмірі 25% всіх доходів
позивача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Даних щодо строку
пред'явлення виконавчого листа № 2-324,
виданого на підставі рішення
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 16.09.2003
року, суду не надано. Однак в
матеріалах справи містяться довідки
державного виконавця щодо розрахунку
заборгованості по аліментам (а.с. 17,
18), стягнення яких проводиться на
підставі примусового виконання
виконавчого листа № 2-324. Із даних
довідок вбачається, що позивач,
починаючи з вересня 2010 року, аліменти
на користь ОСОБА_3, на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачував
не регулярно та не в повному розмірі
і станом на 01.01.2013 року мав
заборгованість в сумі 7958 грн.61 коп.,
яку разом із подальшою
заборгованістю ( згідно розписки
стягувачки від 10.12.2013 року) погасив в
сумі 12433 грн.86 коп. Із копії облікової
картки № 12434362 від 16.01.2013 року (а.с.51)
вбачається, що 16.01.2012 року, за ОСОБА_2,
як за власником, зареєстровано
автомобіль «CHEVROLET - AVEO». Згідно
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 21.01.2014 року, дане
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-174.10 виданого 01.03.2010 року
відкрито на підставі заяви про
примусове виконання рішення
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 10.02.2010
року, поданої ОСОБА_4 20.01.2014 року. З 20
грудня 2013 року позивач перебуває на
обліку як безробітний в Долинському
РЦЗ і його дохід за період з 20 грудня
2013 року по 31 березня 2014 року
становить 87 грн. 74 коп. ( а.с. 19).

Згідно з частиною 1 статті 192 СК
України, розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення від 16.09.2003
року та від 10.02.2010 року та
присуджуючи аліменти на утримання
двох дітей в загальному розмірі 50 %
від доходу ОСОБА_2, суд виходив із
матеріального становища відповідача,
яке існувало на час ухвалення
рішень.

На даний час, матеріальне
становище ОСОБА_2 суттєво змінилось.
Позивач, після ухвалення рішення
суду від 10.02.2010 року, у зв'язку із
систематичною невиплатою заробітної
плати за місцем його роботи,
вимушений був звільнитися. За період
після звільнення з роботи, у зв'язку
із несвоєчасною та не в повному
розмірі сплатою аліментів, виникла
заборгованість яку ОСОБА_2 погасив
завдяки продажі автомобіля, який
належав йому на праві власності. В
даний час позивач перебуває на
обліку як безробітний в Долинському
РЦЗ і його дохід за період з 20 грудня
2013 року по 31 березня 2014 року
становить 87 грн. 74 коп. На облік в
центрі зайнятості позивач став з 20
грудня 2013 року.

Законом, а зокрема ч. 1 ст. 60 ЦПК,
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Обов'язок подання доказів до суду
покладено на сторони, а порядок їх
подання врегульовано ст. 131 ЦПК
України.

Будь яких доказів, які б
спростовували доводи позивача щодо
зміни, у сторону погіршення, з грудня
2013 року, його матеріального стану
відповідачем не надано.

Придбання ОСОБА_2 автомобіля, на
яке посилається відповідач як на
обставину, що, на її думку, спростовує
доводи позивача щодо погіршення його
матеріального становища, відбулося у
січні 2013 року.

Оскільки діючим законодавством
не передбачена можливість отримання
виплат допомоги по безробіттю та
отримання іншого доходу навіть у разі
тимчасового працевлаштування, то
колегія суддів робить висновок, що
допомога по безробіттю, яку отримує
позивач, оскільки вона не припинена
та позивача не знято з обліку, з
березня 2014 року, є основним доходом
позивача.

Доводи відповідача, що ОСОБА_2 у
2012 році було придбано квартиру, не
підтверджується жодним доказом.

Та обставина, що дочка сторін у
справі, ОСОБА_4, на користь якої
утримуються аліменти, часто хворіє і
потребує постійного лікування, яке
відповідач здійснює за власний кошт,
не може бути підставою для відмови
позивачу у задоволені його вимоги
про зміну розміру аліментів, при
наявності обставин визначених у ст.
192 СК України, оскільки дана
обставина регулюється положеннями
ст. 185 СК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального права.

Розгляд справи судом за відсутності
ОСОБА_4 щодо якої немає відомостей
про вручення їй судової повістки, є
порушенням норм процесуального
права, однак, оскільки дане порушення
не призвело до неправильного
вирішення справи, то ця обставина у
відповідності до ч. 3 ст. 309 ЦПК
України не може бути підставою для
скасування рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла переконання, що рішення
суду є законним та обґрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального права, доводи апеляції
не спростовують правильних висновків
суду, а тому рішення скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення Долинського
районного суду Кіровоградської
області від 07 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: