РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Бондаренка Ю.О.,

суддів - Собослой Г.Г., Павліченка С.В.

при секретарі - Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ПАТ "Акцент - Банк",
на рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ "ПриватБанк", який діє в інтересах
ПАТ «Акцент - Банк», звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, яким просить
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором у розмірі 20023,59
грн. та судові витрати у розмірі 243,60
грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що згідно
укладеного договору №AN3UCC9FS00054 від
28.09.2011 року, ОСОБА_1 отримав кредит в
розмірі 8900грн. зі сплатою 0,12 відсотків
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. У порушення умов договору
відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором не виконував та
станом на 27 січня 2014 року має
заборгованість в сумі 20023,53 грн.
(заборгованість за кредитом - 8393,09 грн.,
12,46 - заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 3706,12 грн.-
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 6482,17 грн. пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язання, та
штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина і
929,69 грн. - процентна складова).

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 07
квітня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь
ПАТ КБ «Акцент - Банк» суму
заборгованості в розмірі 13298,42 грн. та
судові витрати в розмірі 243,60 грн. В
задоволені решті позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ПАТ "Акцент-Банк" подав
апеляційну скаргу, якою просить в
зв'язку з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, змінити рішення в
частині відмови у стягненні комісії та
пені і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
комісія є винагорода за надані послуги
і не відноситься до неустойки а тому
позовна давність в 1 рік не може бути
застосована. Суд в порушення ст. 267 УК
України застосував позовну давність
без заяви відповідача. Крім того
апелянт зазначив що банк та відповідач
в силу ст. 259 ЦК України збільшили
позовну давність за договором до 5
років, а тому строк давності не сплив.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримала доводи
апеляційної скарги з наведених в ній
підстав.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у рішенні,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.2, 3 ст.213 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення не відповідає вказаним вимогам
закону з огляду на наступне.

Так в судовому засіданні встановлено,
що на підставі анкети-зави про
приєднання до Умов та Правил надання
банківських послуг від 28.09.2011 року ПАТ
«Акцент - Банк» надав ОСОБА_1 кредит в
розмірі 8900 грн. строком на 36 місяців зі
сплатою 0,01 відсотка на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту в розмірі 178
грн. (а.с. 6)

Так, згідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідністю з ч. 2 вищезгаданої
статті до відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1050 ч.2 ЦК України встановлено,
що якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно договору погашення кредиту мало
здійснюватись щомісячно з10 по 15 число в
сумі 425,69 грн. (а.с.6 на звороті).

У порушення умов договору відповідач
свої зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконував
та станом на 27 січня 2014 року у нього
утворилась заборгованість в сумі 20023,53
грн. що складається: з 8393,09 грн. -
заборгованість за кредитом, 12,46 -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 3706,12 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 6482,17 грн. пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язання, та
штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина і
929,69 грн. - процентна складова.(а.с.5).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 07.04.2014
року, він частково визнав борг, а до
комісії та пені просив застосувати
позовну давність (а.с.30).

Комісія за надання та обслуговування
кредиту - це плата за послуги банку,
вона не відноситься до пені або штрафу,
які є видом забезпечення виконання
зобов'язання.

Статтею 258 ЦК України не передбачено
скороченого строку позовної давності в
1 рік для стягнення комісії.

Крім того ч.3 ст. 551 ЦК України
передбачена можливість зменшення лише
розміру неустойки в разі, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Що стосується правомірності
застосування позовної давності до пені
то судом першої інстанції не враховано
вимог ст. 259 ЦК України, згідно якої
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Правило даної статті має
загальний характер і поширюється без
виключення на всі правовідносини.

Пунктом 5.5. "Умов та Правил надання
банківських послуг" за домовленістю
сторін позовна давність в тому числі і
по вимогам про стягнення штрафів , пені
збільшена до 5 років (а.с. 13 на звороті).

Суд, першої інстанції на зазначені
обставини уваги не звернув та не
застосував норму матеріального права,
яка підлягала застосуванню, тому
судове рішення в силу ст.309 ЦПК України
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України судова колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ "Акцент - Банк" -
задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 07
квітня 2014 року - змінити, виклавши
резолютивну частину в новій редакції.

Позов ПАТ "ПриватБанк", який діє в
інтересах ПАТ «Акцент - Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Акцент - Банк» заборгованість за
кредитним договором №AN3UCC9FS00054 від
28.09.2011 року у розмірі 20023,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Акцент - Банк» сплачений судовий збір
в розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: