Справа № 175/2154/14-ц
Провадження № 2/175/787/14
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.,

при секретарі Карпенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс
компани» про стягнення заборгованості
по виплаті заробітної плати та
середнього заробітку,

в с т а н о в и в :

Позивач у судове засідання не з'явився,
надавши письмову заяву у якій
підтримав пред'явлений позов, та просив
задовольнити уточнені позовні вимоги у
повному обсязі і справу розглянути без
його участі.

Представник відповідача Гарницький
В.С. в судове засідання не з'явився,
надавши письмову заяву у якій просив
розгляд справи провести без їх участі
та пред'явлені вимоги визнав у повному
обсязі і не заперечував проти їх
задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 12.03.2012 року
працював у Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Аверс компани» на
посаді менеджера з питань
регіонального розвитку за
сумісництвом у відповідності до Наказу
№3К від 12.03.2012 року.

У відповідності до Наказу 10К від 23.01.2014
року був звільнений із займаної посади
за згодою сторін.

Починаючи з 01.10.2013 року, у відповідності
до Довідки №118 від 16.05.2014 року,
заробітна плата позивачу не
виплачувалась, у зв'язку з чим,
утворилась сума заборгованості з
виплати заробітної плати у період з
01.10.2013 року по день звільнення 23.01.2014
року у розмірі 6789,09 грн.

Дана сума обраховується у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України №100 від 08 лютого 1995
року «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати» та обґрунтовується наступним.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що у
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Оскільки, станом на день звільнення
працівника, існувала заборгованість по
заробітній платі, яка станом на день
подачі позовної заяви не погашена,
відповідач повинен відшкодувати
позивачу середній заробіток за час
затримки виплат по день фактичного
розрахунку, у даному випадку по день
прийняття судового рішення у даній
справі.

Розмір середнього заробітку за час
затримки заробітної плати становить
суму 8728,83 грн (із розрахунку 88,17 -
середньоденна заробітна плата
позивача Х 99 робочих днів).

Відповідно до ст. 94 КЗпП України,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Згідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24
Закону України «Про оплату праці»
заробітна плата виплачується
робітникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

Також, відповідно до ст. 233 КЗпП України,
у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь - яким строком.

Крім того, у відповідності до ст. 43
Конституції України, право на
своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Згідно до ст. 34 Закону України «Про
оплату праці», компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її
виплати провадиться відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Більше того, судом встановлено, що
Рішенням Конституційного Суду України,
від 22.02.2012 року, у справі за
конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо
офіційного тлумачення положень статті
233 Кодексу законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 117,
2371 цього кодексу, передбачено -
«Установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
то працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП
стягує на користь працівника передній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення. Сама по собі відсутність
коштів у роботодавця не виключає його
відповідальності.

У разі не проведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.» З огляду
на відсутність спору, щодо обсягу
заборгованості, оскільки Відповідач
сам надав довідку, щодо нарахованих
сум, вище наведена сума середнього
заробітку, має бути стягнута з
Відповідача на користь Позивача, за
весь проміжок часу до погашення суми
боргу чи то проголошення Рішення суду.

Нормою статті 83 КЗпП України
встановлено, що «у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі невикористані ним
дні щорічної відпустки. У разі
переведення працівника на роботу на
інше підприємство, в установу,
організацію грошова компенсація за не
використані ним дні щорічних відпусток
повинна бути перерахована на рахунок
підприємства, установи, організації,
куди перейшов працівник».

Враховуючи вищевказані обставини та
норми чинного законодавства, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення завданих йому відповідачем
матеріальних збитків, тому вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК
України з відповідача підлягає
стягненню на користь держави сума
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 215, 214, 367
ЦПК України, ст. 261 ЦК України, ст.ст. 21,
95, 47, 116, 117, 233, КЗпП України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Аверс Компани» () на користь ОСОБА_1 (ІПН:
НОМЕР_1) суму заборгованості по виплаті
заробітної плати у розмірі 6789,09 грн.

Стягнути з ТОВ «Аверс Компани» () на користь ОСОБА_1 (ІПН:
НОМЕР_1) суму середнього заробітку за
час затримки виплати заробітної плати
у розмірі 8728,83 грн.

Стягнути з ТОВ «Аверс Компани» () на користь держави судовий
збір у розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.М. Бойко