У х в а л а

іменем україни

26 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 11 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 14 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому
просила стягнути з ОСОБА_5 18 445 грн 88 коп.
на відшкодування майнової шкоди, 100 000
грн на відшкодування моральної шкоди
та витрати, пов'язані з наданням
правової допомоги у розмірі 4
000 грн.

Позов обґрунтований тим, що з вини
відповідача сталась
дорожньо-транспортна пригода
внаслідок якої позивач отримала
тілесні ушкодження. Вироком
Октябрського районного суду м. Полтави
від 23 серпня 2012 року ОСОБА_5 визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України та призначено покарання у
вигляді двох років обмеження волі без
позбавлення права керування
транспортними засобами. Внаслідок
заподіяних ушкоджень, позивачу 12
листопада 2012 року встановлено третю
групу інвалідності та з 08 квітня 2013
року у зв'язку з неможливістю працювати
вона була звільнена з роботи.
Вказувала, що у зв'язку із втратою
працездатності тривалий час
знаходилась на лікуванні, тому має
право на відшкодування завданих
збитків у вигляді упущеної вигоди за
період з 04 квітня 2012 року по квітень 2013
року у розмірі 14 342 грн 88 коп.,
виходячи із розміру середньої
заробітної плати у розмірі 2 517 грн 12
коп. Крім того, внаслідок тривалого
лікування було здійснено витрати на
придбання ліків, масаж, рентгенівські
знімки, проведення необхідних медичних
процедур на загальну суму 4 103 грн.
Ураховуючи викладене просила позов
задовольнити.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 11 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 14 травня 2014 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 103
грн на відшкодування майнової шкоди, 15
000 грн на відшкодування моральної шкоди
та 1 070 грн 53 коп. витрат, пов'язаних з
наданням правової допомоги. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
із того, що оскільки позивачу, яка
отримала тілесні ушкодження, завдано
майнової та моральної шкоди, розмір
якої суд визначив, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи ступінь
моральних страждань і переживань
позивача, завданих внаслідок
неправомірних дій відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про відшкодування збитків у
вигляді упущеної вигоди, суд
обґрунтовано виходив із недоведеності
цих позовних вимог, оскільки за час
перебування позивача на лікарняному,
їй виплачувалась допомога в зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю Фондом
соціального страхування.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суди правильно
визначились з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідили наявні у справі докази і дали
їм належну оцінку, правильно
встановили обставини справи, в
результаті чого ухвалили законні й
обґрунтовані рішення, які відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для їх
скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
рішення ухвалені з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 11 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 14 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик