Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2014 року

Харцизький міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання
Боровко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харцизьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором та виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» пред'явив до суду позов до
відповідача ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 65,08 кв.м.,
житловою площею 41,6 кв.м. в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № DOXСGК40000029, укладеним між
ними 20 червня 2005 року. Обгрунтовує
позов тим, що відповідач належним чином
не виконує взятих на себе зобов'язань
за вказаним кредитним договором, грубо
порушує його умови, внаслідок чого
заборгувала банку грошові кошти в
розмірі 77417,53 гривень. На виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ними 08 липня 2005 року укладено договір
іпотеки вказаної квартири, відповідно
до умов якого позивач набув право
звернення стягнення на неї. У зв'язку з
цим просить визначити спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
продажу з наданням Публічному
акціонерному товариству комерційний
банк "ПриватБанк" права укладати від
імені відповідача договір
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "ПриватБанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмета
іпотеки. Крім цього, просить виселити
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають із
квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, подала заяву,
згідно з якою позов підтримала, просить
розглянути справу в її відсутності,
проти ухвалення заочного рішення не
заперечує (а.с. 45).

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи, повторно в судове засідання не
з'явився, не повідомивши про причини
неявки. Заяви про розгляд справи за
його відсутності не подавав. За
вказаних обставин суд приходить до
переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1
ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, оскільки позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у
справі докази, встановив такі
обставини :

20 червня 2005 року між позивачем Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № DOXСGК40000029, згідно з
яким відповідачу надано кредит у
розмірі 42989 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14,04% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 19 червня 2020 року
(а.с. 14 - 15).

30 вересня 2011 року між сторонами
укладено додаткову угоду, відповідно
до якої суму заборгованості за
договором, яка виникла з дня укладення
договору до дня підписання угоди,
зменшено на 6812,01 гривень, а суму
наданого кредиту збільшено до 60945,87
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,39% на
рік на суму залишку заборгованості (а.с.
16).

16 серпня 2013 року між сторонами укладено
додаткову угоду № 2, відповідно до якої
суму заборгованості за договором, яка
виникла з дня надання позичальнику
кедиту, зменшено на 16299,97 гривень, а суму
наданого кредиту збільшено до 82890,67
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом, починаючи з 16
серпня 2013 року, в розмірі 18,60% річних на
рік на суму залишку заборгованості (а.с.
18).

За вказаним договором та додатковими
угодами відповідач ОСОБА_2 зобов'язався
здійснювати погашення кредиту,
щомісячно, та сплачувати відсотки за
користування ним.

Однак, як слідує з розрахунку
заборгованості за договором №
DOXСGК40000029 від 20 червня 2005 року,
відповідач ОСОБА_2 умов договору
належним чином не виконував, унаслідок
чого станом на 09 квітня 2014 року основна
сума несплаченого кредиту становить
58386,50 гривень, заборгованість із
процентів за користування кредитом -
3487,66 гривень, заборгованість із комісії
за користування кредитом - 323,19 гривень
та пеня за несвоєчасність виконання
зобовязань за договором - 15220,18 гривень
(а.с. 7 - 10).

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Таким чином судом встановлено
істотне порушення інтересів позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
унаслідок неналежного виконання
відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного
договору, оскільки позивач значною
мірою позбавляється можливості
отримати грошові кошти, на які
розраховував при укладенні договору.

Згідно зі ст. 1050 Цивільного кодексу
України в разі прострочення
позичальником повернення чергової
частини позики позикодавець вправі
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 08 липня між
ОСОБА_2 та Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» був
укладений договір іпотеки квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 65,08 кв.м.,
житловою площею 41,6 кв.м (а.с. 21 - 22).

Відповідно до п. п. 15.7.1, 15.7.2 договору
іпотеки від 08 липня 2005 року, ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" та ст. 589
Цивільного кодексу України позивач
набув право звернення стягнення на
предмет іпотеки, оскільки в момент
настання терміну виконання
забезпеченого іпотекою зобов'язання,
воно відповідачем не виконане (а.с. 21).

Таким чином, позивач, пред'являючи
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
обрав передбачений законом спосіб
захисту своїх порушених прав, оскільки
зобов'язання відповідача за кредитним
договором щодо повернення отриманих
ним у кредит коштів та сплати процентів
за користування ними забезпечені
іпотекою і правовим наслідком його
невиконання є набуття позивачем права
звернення стягнення на її предмет. У
свою чергу звернення стягнення на
предмет іпотеки передбачає його
реалізацію та задоволення вимог
позивача за рахунок отриманих коштів.
Спосіб реалізації предмета іпотеки
слід визначити із застосуванням
процедури продажу, встановленої
статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, вимоги позивача в частині
виселення відповідача та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають із
квартири АДРЕСА_1 до задоволення не
підлягають, оскільки:

Згідно з частиною 2 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя
виносить рішення про виселення
мешканців за наявності підстав,
передбачених законом.

Встановлюючи такі підстави суд бере до
уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК.
Вимога про добровільне звільнення
житлового приміщення може бути
направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку».

Виходячи із аналізу наведених правових
норм закону, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
за умови, якщо мешканці добровільно не
звільнять житловий будинок або житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника, або в інший погоджений
сторонами строк.

Як слідує з реєстру поштових
відправлень рекомендованих листів з
повідомленням претензій до боржників,
08 березня 2014 року Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "ПриватБанк" направлялася вимога
ОСОБА_2 за № 30.1.0.0./2-585 від 03 березня 2014
року, згідно з якою його повідомлено, що
у зв'язку з наявністю заборгованості за
кредитним договором у разі її
непогашення у 30-дениий термін
Приватбанк має намір реалізувати
предмет іпотеки, у зв'язку з чим вимагає
в зазначений строк звільнити квартиру
АДРЕСА_1 разом із іншими мешканцями (а.с.
11 - 13 ).

Втім, банком не надано суду розписки
про отримання відповідачем ОСОБА_2
зазначеної вимоги, хоч у разі відправки
рекомендованого листа повідомлення
про його вручення повертається
відправнику. Тобто доказів про
отримання відповідачем вимоги про
добровільне звільнення квартири, яка є
предметом іпотеки, судом не здобуто.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що з
п. 11.9 договору іпотеки від 08 липня 2005
року, слідує, що особи, які проживають
або зареєстровані в квартирі, яка є
предметом іпотеки, дали згоду на їх
виселення у разі звернення стягнення
на предмет іпотеки (а.с. 21).

Тобто на даний час відсутній факт
порушення, невизнання або оспорювання
прав та свобод іпотекодержателя щодо
звільнення спірного житлового
приміщення їх мешканцями в розумінні
вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для
звернення до суду за їх захистом.

Також суд звертає увагу на те, що вимоги
позивача в частині виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають із
квартири АДРЕСА_1 не конкретизовані.

Судом витребувано від відповідної
житлової організації відомості про
осіб, які зареєстровані у спірному
помешканні.

Як слідує з довідки № 879, виданої
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Харцизька
житлово-будівельна компанія» 05 червня
2014 року, у квартирі АДРЕСА_1
зареєстрований ОСОБА_2, який є
власником, склад сім'ї - дружина ОСОБА_4,
дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43).

Однак, на підставі отриманих судом
відомостей, позовних вимог позивачем
уточено не було.

За вказаних обставин судом
встановлено, що вимоги позивача
підлягають до часткового задоволення
шляхом звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 - в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ DOXСGК40000029 від 20 червня 2005 року в
розмірі 77417,53 гривень.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 212, 213, 218, 224, 226, 228,
233, 294, ч. 4 ст. 295 ЦПК України, ст. ст. 526, 589,
590, 1050 Цивільного кодексу України, ст. 12,
33, 38, 39 Закону України "Про іпотеку", суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором № DOXСGК40000029 від 20 червня 2005
року в розмірі 77417 гривень 53 копійки
звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 65,08 кв.м., житловою
площею 41,6 кв.м.

Визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом продажу з наданням
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк "ПриватБанк" права
укладати від імені ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк "ПриватБанк" всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмета
іпотеки.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" понесений судовий
збір у розмірі 793,93 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Харцизький
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуте
Харцизьким міським судом за умови
подачі відповідачем заяви про перегляд
заочного рішення протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя