Номер провадження: 22-ц/785/4544/14
Головуючий у першій інстанції Добров
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 11 липня 2013року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення права на частку в спільному
майні і зустрічному позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визначення порядку
користування житловим будинком та
земельною ділянкою відповідно частки у
спільній власності, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2012р. ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, який остаточно
уточнив, просив суд:

- припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6
частку від 12 частини житлового будинку
АДРЕСА_1;

- стягнути з нього (ОСОБА_3) на користь
ОСОБА_2 компенсацію за вищевказану
частку будинку в сумі 18809грн.;

- визнати за ним ОСОБА_3 право власності
на 1/6 частку від 12 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с.116).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказав,
що на підставі свідоцтва про право
власності на житло, видане 16 жовтня
2002року йому (ОСОБА_3), його брату
відповідачу по справі - ОСОБА_2 та їх
мати ОСОБА_4 належала в рівних частках 12
частина будинку АДРЕСА_1. Після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 їх мати ОСОБА_4,
він (ОСОБА_3) отримав 19червня 2010року
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на 16 частину вищевказаного
будинку та став власником 13 частини
будинку, а відповідач є власником 16
частини спірного будинку.

Позивач ОСОБА_3 вказав, що відповідач
ОСОБА_2 не мешкає в спірному будинку,
витрати на його утримання і
обслуговування не здійснює та йому їх
не відшкодовує, його частина в спірному
будинку є незначною, тому просив суд
задовольнити його позов (а.с.116-117).

ОСОБА_2 позов не визнав, звернувся до
суду зі зустрічним позовом, який
остаточно уточнив, просив суд:

- визначити порядок користування 12
частиною житлового будинку АДРЕСА_1 між
ним (ОСОБА_2) та ОСОБА_3 відповідно їх
часток, які складають відповідно 16
частину і 13 частину від 12 частини
спірного будинку;

- визначити порядок користування
земельною ділянкою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до рішення
виконкому Новобілярської селищної
ради № 548-У від 06 травня 2010року;

- виділити йому (ОСОБА_2) в натурі 1/6
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

У разі неможливості визначення порядку
користування, позивач ОСОБА_2 просив
суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь
вартість належної йому 16 частки
житлового будинку та земельної
ділянки, хоча він не згоден на
припинення свого права власності на 1/6
частки від 12 частини спірного будинку,
він не має іншого житла, мешкає разом з
дружиною та двома малолітніми дітьми у
її батьків та перебуває на квартирній
черзі за місцем роботи (а.с.163-165).

Ухвалою суду від 17 вересня 2012року
позовні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
об'єднано в одне провадження (а.с.105).

Рішенням суду від 11 липня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено (а.с.220-223).

Суд припинив право власності ОСОБА_2 на
1/6 частки від 12 частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
24621грн. на відшкодування 1/6 частки від 12
частини житлового будинку АДРЕСА_1 та
визнав за ОСОБА_3 право власності на 1/6
частки від 12 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
24621грн. на відшкодування 1/6 частки від 12
частини житлового будинку АДРЕСА_1. У
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 24 грудня 2013року вказану
цивільну справу було повернуто до суду
першої інстанції для вирішення питання
про виправлення арифметичної помилки у
рішенні суду від 11 липня 2013року
(а.с.247-248).

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 03 березня
2014року було виправлено допущену у
судовому рішенні арифметичну помилку і
рішення суду в резолютивній частині
викладено в наступній редакції:

«Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення прав на частку в спільному
майні задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 16
частки 12 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 16
частки 12 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визначення порядку
користування житловим будинком та
земельною ділянкою відповідно частки у
спільній власності задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
54132грн.67коп. на відшкодування 16 частки 12
частини житлового будинку АДРЕСА_1.»
(а.с.254).

Ухвалою суду від 03 березня 2014року суд
зобов'язав ОСОБА_3 внести на депозитний
рахунок 54132грн.67коп, які ОСОБА_3 вніс, що
підтверджується квитанцією (а.с.255, 256).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення його позову в
повному обсязі, посилаючись на те, що
суд безпідставно і в порушені вимог
матеріального і процесуального права
частково задовольнив його позовні
вимоги, не врахував належним чином усі
обставини по справі, не дослідивши всіх
доказів (а.с.226-227).

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
погодився з тим, що на його користь було
стягнуто з ОСОБА_3 54132грн.67коп. за
належну йому частину спірного будинку
та просив суд апеляційної інстанції
також стягнути з ОСОБА_3 на його користь
кошти за належну йому 16 частину
земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, представника апелянта,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд 1 інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 06 серпня 2010р.,
виданого виконавчим комітетом
Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить 12
частина житлового будинку АДРЕСА_1 на
праві спільної часткової приватної
власності, а саме ОСОБА_3 є власником 1/3
частки, а ОСОБА_2 є власником 1/6 частки.
Право власності зареєстровано КП
«Комінтернівське РБТІ» 15 вересня 2010р.,
що підтверджується Витягом № 27325902 від
15 вересня 2010р.

Суд першої інстанції враховуючи, що
згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 28
березня 2013року визначити порядок
користування 12 частиною жилого будинку
АДРЕСА_1, у відповідності до ідеальних
часток саме 13 і 16, не представляється
можливим, а земельна ділянка, на якій
розташовано жилий, будинок, поділу не
підлягає, її частка враховується при
визначенні розміру компенсації, вважав
за можливе припинити право власності
ОСОБА_2 на 1/6 частки спірного житлового
будинку та стягнув на його користь з
ОСОБА_3 компенсацію за належну ОСОБА_2
частку в сумі 54132грн.67коп.

Фактично ОСОБА_2 погодився з рішенням
суду першої інстанції в частині
стягнення на його користь компенсації
за 1/6 частину будинку у сумі 54132грн.67коп.
Тому рішення суду в цій частині слід
залишити без змін.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3
компенсації за належну йому частку
земельної ділянки задоволенню не
підлягають, оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не
отримали державний акт на належні їм
частики земельної ділянки, які
знаходиться лише у їх користуванні.
Згідно рішенням Новобілярської
селищної ради № 348-У було передано
безоплатно у спільну сумісну власність
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку
загальною площею 0,10 га для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться на території
Новобілярської селищної ради за
адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с.55).

У зв'язку з тим, що право власності
ОСОБА_2 на належну йому частину будинку
вказаним рішенням суду припинено,
проти чого він не заперечував, та з
урахуванням відсутності державного
акту на право власності на частину
земельної ділянки на ім'я ОСОБА_2,
судова колегія вважає, що вимоги ОСОБА_2
про стягнення на його користь
компенсації за належну йому часину
земельної ділянки, задоволенню не
підлягають.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_2 після
отримання державного акту на належну
йому частку земельної ділянки, не
позбавлений можливості звернутися з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
компенсація за вказану частку
земельної ділянки.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 11 липня
2013року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
І.П.Сидоренко

Судді
С.О.Погорєлова

Є.С.Сєвєрова