Справа №2/463/1550/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року суддя
Личаківського районного суду м. Львова
Головатий Р. Я., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності
на частку спадкового майна, -

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до
відповідача про визнання права
власності на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3.

В якості забезпечення позову просить
накласти арешт на все майно, яке
зареєстроване на спадкодавця ОСОБА_4,
оскільки вважає, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду
після отримання відповідачем
свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України
клопотання слід розглянути без
повідомлення відповідача.

Оглянувши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст.151 ЦПК
України у заяві про забезпечення
позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов може бути забезпечений
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Частина третя
вказаної статті передбачає, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, наданих у п.4
Постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Разом з тим, позивач в якості
забезпечення позову, просить накласти
арешт на майно, що належало на праві
власності покійному ОСОБА_4, а не
відповідачу, що суперечить вимогам п. 1
ч. 1 ст.152 ЦПК України.

Крім цього, позивачем не надано жодних
доказів, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, та що обраний позивачем вид
забезпечення позову відповідає
позовним вимогам.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що в задоволенні заяви про
забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на частку
спадкового майна відмовити.

На ухвалу суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Львівської області через Личаківський
районний суд м. Львова протягом п'яти
днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя:
Р.Я. Головатий