АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8119/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Всеукраїнської
громадської організації «Фінансова
грамота України», яка подана
представником ЛОСІХІНИМ Олегом
Олеговичем, на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 12 березня 2014
року по справі за позовом
Всеукраїнської громадської
організації «Фінансова грамота
України» до Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» про визнання
дій протиправними щодо невизначеного
кола споживачів і припинення цих дій,

встановила:

У березні 2014 року позивач
Всеукраїнська громадська організація
«Фінансова грамота України» звернувся
до суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк»
про визнання дій протиправними щодо
невизначеного кола споживачів і
припинення цих дій.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року у
відкритті провадження по даній справі
відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник
Всеукраїнської громадської
організації «Фінансова грамота
України» - ЛосіхінО.О. подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду, справу направити до суду першої
інстанції. Вказував, що суд першої
інстанції не врахував положення Закону
України «Про захист прав споживачів»,
оскільки спір стосується захисту прав
невизначеного кола споживачів, тому
позов повинен розглядатись в порядку
цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
березні 2014 року позивач Всеукраїнська
громадська організація «Фінансова
грамота України» звернувся до суду з
позовом, в якому просив:

- визнати дії ПАТ «Родовід Банк», які
виявились у включенні до типового
кредитного договору положення зі
змістом, де позичальник зобов'язується
«за порушення строків повернення
кредитів чи сплати процентів,
сплачувати банку за кожний день пеню у
розмірі подвійної процентної ставки,
встановленої договором, від суми
простроченого платежу» незаконними
щодо невизначеного кола споживачів,
положення укладених кредитних
договорів - недійсними з моменту
укладення;

- зобов'язати ПАТ «Родовід Банк»
виключити із тексту типового
кредитного договору положення зі
змістом «за порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів, сплачувати банку за кожний
день пеню у розмірі подвійної
процентної ставки, встановленої
договором, від суми простроченого
платежу»;

- зобов'язати ПАТ «Родовід Банк»
довести рішення суду у десятиденний
строк з дня набрання рішенням суду
законної сили через засоби масової
інформації або іншим способом до
відома споживачів;

- зобов'язати ПАТ «Родовід Банк»
довести у тридцятиденний строк через
письмове повідомлення кожного клієнта,
що має діючий кредитний договір з
положенням із змістом, де позичальник
зобов'язується «за порушення строків
повернення кредитів чи сплати
процентів, сплачувати банку за кожний
день пеню у розмірі подвійної
процентної ставки, встановленої
договором, від суми простроченого
платежу» про недійсність зазначеного
положення з моменту укладення
кредитного договору.

З позовної заяви вбачається, що
позивач, обґрунтовуючи свої вимоги,
посилається на те, що ПАТ «Родовід
Банк» при надані кредитних послуг
порушує права та інтереси своїх
клієнтів - споживачів кредитних послуг,
оскільки діючі типові кредитні
договори містять положення, зокрема
щодо порушення строків повернення
кредитів чи сплати процентів, умови
яких є несправедливі та такі, що
обмежують права великої кількості
споживачів, які можуть понести
безпідставні збитки.

Вважає, що відповідач ПАТ «Родовід
Банк» свідомо порушує права споживачів
кредитних послуг, користуючись
відсутністю у останніх юридичних та
економічних знань, що є недопустимим та
таким, що не відповідає основним
принципам законодавства України.
Зазначав, що за період з 2005 року по 2014
рік між відповідачем та споживачами
фінансових послуг було укладено велику
кількість кредитних договорів, кожен з
яких містить положення, яке порушує
принцип рівності сторін, права
споживачів та їх законні інтереси.

Постановляючи оскаржувану
ухвалу від 12 березня 2014 року про
відмову у відкритті провадження, суд
першої інстанції виходив з того, що між
сторонами виник спір, який по своїй
правовій природі є приватноправовим, в
даному провадженні позивачем і
відповідачем є юридичні особи, а тому
прийшов до висновку, що позовна заява
підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства.

Однак колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що оскаржувана ухвала прийнята
з порушенням норм процесуального
права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших відносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах зокрема, що виникають при
укладенні, зміні, розірванні й
виконанні господарських договорів.

Відповідно до ст. ст. 1, 12 ГПК України
спори між підприємствами, установами,
організаціями, особами, які
займаються підприємницькою
діяльністю та іншими юридичними
особами розглядаються господарськими
судами.

Тобто, критеріями розмежування
справи цивільного судочинства від
справи господарського судочинства є
одночасно як суб'єктний склад
учасників процесу, так і характер
спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів
справи, звертаючись до суду з позовом,
позивач посилається на те, що предметом
даного позову є надання ПАТ «Родовід
Банк» споживчого кредиту споживачам -
фізичним особам за кредитними
договорами, а тому на такі
правовідносини поширюються норми
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач -
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбати чи
замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника. Споживчий кредит - кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Відповідно п. 9 ст. 25 вказаного Закону,
об'єднання споживачів мають право
звертатися з позовом до суду про
визнання дій продавця, виробника
(підприємства, що виконує їх функції),
виконавця протиправними щодо
невизначеного кола споживачів і
припинення цих дій.

Враховуючи зазначене, судовий
захист прав споживачів здійснюється
загальними судами за правилами
цивільного судочинства в порядку
позовного провадження за позовами
фізичних осіб - споживачів товарів,
робіт і послуг .

Зазначений висновок випливає
також з положень ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 24, п. 9 ч. 1 ст. 25,
п. 10 ч. 1 ст. 26, п. 6 ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про захист прав споживачів» в порядку
цивільного судочинства розглядаються
також позови громадських організацій
(об'єднань) споживачів; спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальних
органів; органів місцевого
самоврядування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає безпідставним висновок суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги ВГО «Фінансова грамота України»
повинні розглядатись в порядку
господарського судочинства.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Таким чином, оскаржувана ухвала від
12.03.2014 року постановлена з порушенням
вимог процесуального права, тому
ухвалу необхідно скасувати, а
матеріали заяви - направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
щодо відкриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу
Всеукраїнської громадської
організації «Фінансова грамота
України» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 12 березня 2014 року -
скасувати, питання щодо відкриття
провадження передати на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: