Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі :

Головуючого судді
Василевича В.С.

Суддів :Малько О.С., Демянчук
С.В.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представника ПАТ КБ
«ПриватБанк»

Лукашина Є.В.,
представників відповідачки ОСОБА_2

ОСОБА_3 і ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Рівненського
районного суду від 02 червня 2014 року в
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного
суду від 02 червня 2014 року позов у даній
справі задоволено.

В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 21.02.2007 року, в розмірі 33706,16 дол. США,
що за курсом 7,99 відповідно до
службового розпорядження НБУ від 15.08.2013
року складає 269312 грн.26 коп. звернуто
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
загальною площею 45,00 кв.м., житловою
площею 31,00 кв.м, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки на
підставі договору іпотеки від 21.02.2007
року, укладеним між Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк „ПриватБанк" з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державноу реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ „ПриватБанк" всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмета іпотеки.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, з
квартири, яка є предметом іпотеки, та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних
осіб.

________________________________________________________________________
______

Провадження № 22-ц /787/1526/2014
Головуючий суддя 1 інстанції: Остапчук
Л.В.

Суддя-доповідач : Василевич В.С.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ПАТ
КБ „ПриватБанк" сплачений ним при
подачі позову судовий збір в сумі 2922
грн.52 коп.

В поданій на це рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводить про
незаконність та необгрунтованість
рішення через неправильне
застосування норм матеріального та
порушення норм процесуального права,
неповне з"ясування обставин, що мають
значення для вирішення справи.

Вказує, що суд дійшов помилкового
висновку про те, що на момент укладення
іпотечного договору у спірній квартирі
не було зареєстровано малолітніх
дітей, не прийнявши при цьому до уваги,
що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, була
зареєстрована та фактично у ній
мешкала, а згода органу опіки та
піклування при укладенні правочину
отримана не була.

Зазначає, що судом порушено
вимоги ч.1, 4 ст. 12 ЗУ „Про основи
соціального захисту бездомних осібі
безпритульних осіб", та не взято до
уваги роз"яснення, що містяться у
пунктах 42, 44 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03 2012 року № 5 „Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин".

Судом всупереч ст. 39 ЗУ „Про
іпотеку" надано Банку право щодо
проведення дій з коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови. Такі повноваження були
надані Банку безпідставно, оскільки
жодними нормами чинного законодавства
не передбачені, крім того, можуть
безпосередньо вплинути й на початкову
ціну реалізації іпотечного майна.

В мотивувальній частині рішення,
суд першої інстанції не вказав
початкову ціну реалізації предмета
іпотеки та шляхів її визначення.

По наведених підставах та з
урахуванням положень Закону України
"Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" просить рішення скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, що з'явились у судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги і зміну
рішення з таких підстав.

Як вбачається зматеріалів справи,
21 лютого 2007 року між ПАТ КБ
„ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № ROHPGA00000129,
відповідно до якого відповідачці
надано грошові кошти у сумі 13000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 11,04 %
на рік на суму залишку
заборгованостіза кредитом з кінцевим
терміном повернення до 20.02.2017 року.

З метою забезпечення виконання
зобов"язання між позивачем та ОСОБА_2
було укладено догорів іпотеки,
відповідно до якого остання передала
ПАТ КБ „ПриватБанк" в іпотеку квартиру
загальною площею 45,00 кв.м., житловою
площею 31, 00 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і належить їй на праві
власності.

У зв'язку з порушенням
відповідачкою зобов'язань щодо
погашення кредиту та відсотків
утворилась заборгованість в сумі 33706
доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів
приймає до уваги, що після ухвалення
вказаного рішення 7 червня 2014 року
набув чинності Закон України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті",
відповідно до п.1.1 якого не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове
майно, яке вважається предметом
застави згідно із статтею 4 Закону
України "Про заставу" та/або предметом
іпотеки згідно із статтею 5 Закону
України "Про іпотеку", якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
громадянина України (позичальника або
майнового поручителя) за споживчими
кредитами, наданими йому кредитними
установами - резидентами України в
іноземній валюті.

Встановлено, що предметом іпотеки є
жила нерухомість - квартира АДРЕСА_1,
яка використовується як місце
постійного проживання позичальника
ОСОБА_2

Про зазначену обставину ствердили як
представники відповідачки так і
представник позивача.

Відповідачка згоди на відчуження
іпотечного майна не давала, вона не є
особою, на яку поширюється дія Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", а тому протягом дії
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" вказане іпотечне
майно не може бути примусово відчужене.

З урахуванням наведеного колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність зміни рішення.

Керуючись ст.303, ст.307, ст.309, ст.316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного
суду 02 червня 2014 року змінити.

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий :
Василевич В.С.

Судді :
Малько О.С.

Демянчук С.В.