АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №759/15004/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/801/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Мазур
І.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 05
лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Пікуль А.А., Невідомої Т.О.
при секретарі
Коваленко Н.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Святошинський районного суду м. Києва
від 11 грудня 2013 року по справі за
позовом Державної інноваційної
фінансово - кредитної установи до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної при виконанні трудових
обов'язків,-

В С Т А Н О В И Л А :

Державна інноваційна фінансово -
кредитна установа звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, заподіяної при виконанні
трудових обов'язків в розмірі 1 368 грн.
та судові витрати. Посилається на те, що
27.12.1999 року між Київським обласним
відділенням Державного інноваційного
фонду України в особі Плетеня В.І. та
Комітетом України з питань
гідрометеорології, в особі голови
комітету Громового  В.О. укладена угода
№ 01 щодо надання коштів з наступним їх
поверненням на виконання
інноваційного проекту «Модернізація
програмно-технічного комплексу
Головного
інформаційно-обчислювального центру
Гідрометкому», тому на рахунок
Комітету України з питань
Гідрометеорології перераховані кошти
в розмірі 980 000 грн.. В період 3 01.08.2000 року
по 22.11.2001 року ОСОБА_3 працювала головою
Київського міського регіонального
відділення Української державної
інноваційної компанії, яку Постановою
КМУ від 08.08.2007 року № 107 перейменовано в
Державну інноваційну фінансово -
кредитну установу. Зазначають, що в
порушення ст.16 ЦК України, ст.216 ГК
України, відділенням в межах терміну
позовної давності не було вжито
заходів по стягненню заборгованості з
боржника, чим завдано збитків державі в
розмірі 980 000 грн., оскільки кошти надані
для реалізації проекту є державним
фінансуванням і повинні бути повернуті
в обов'язковому порядку.

Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 11 грудня 2013
року позов задоволено; стягнуто з
ОСОБА_3 на користь Державної
інноваційної фінансово - кредитної
установи в рахунок відшкодування шкоди
1 368 грн. та судовий збір у розмірі 229,40
грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, посилаючись на
порушення норм процесуального та
матеріального права. Зазначає, що
спірна угода укладена в той період,
коли вона ще не працювала в компанії, а
на момент її звільнення позивачу було
відомо про існування заборгованості за
договором, строк позовної давності для
стягнення 980 000 грн. ще на той час не
сплинув, а тому і шкоди станом на день
її звільнення, а саме 22.11.2001 року, не
існувало. Крім того, відповідно до
положень ч.3 ст.233 КЗпП України,
позивачем пропущено строк звернення з
позовом до суду.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_3 та представника
Державної інноваційної фінансово -
кредитної установи - Бєлова А.Г.,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України,
для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди.

Згідно ч.1 ст.132 КЗпП України, за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
порушеного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.258 ЦК України, для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

За умовами ч.1 ст.261 ЦК України,
перебіг позовної давностіпочинається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права, або про особу, яка його порушила.

Згідно ст.267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.11.1999 року Кабінетом Міністрів України
видано Розпорядження № 1321-р, яким,
зокрема, виділено Гідрометкому 980 000
грн. на модернізацію
програмно-технічного комплексу
Головного
інформаційно-обчислювального центру
та дозволено Державному інноваційному
фонду укласти з Гідрометкомом угоду
про використання коштів зазначеного
Фонду без розгляду інноваційного
проекту (а.с.18).

27 грудня 1999 року між Київським
обласним відділенням Державного
інноваційного фонду України, в особі
Плетеня В.І. та Комітетом України з
питань гідрометеорології, в особі
голови комітету Громового В.О. була
укладена Угода № 01 щодо надання коштів
з наступним їх поверненням на
виконання інноваційного проекту
«Модернізація програмно - технічного
комплексу Головного
інформаційно-обчислювального центру
Гідрометкому» (а.с.19-21).

Судом встановлено та сторонами не
заперечується, що 28.12.1999 року на рахунок
Комітету України з питань
Гідрометеорології було перераховано
кошти в розмірі 980 000 грн..

За умовами п.2.3 вищевказаної Угоди,
кінцевий термін виконання проекту
становив 27.12.2000 року, проте у визначений
термін кошти надані для реалізації
проекту не були повернені.

08.08.2012 року Державною фінансовою
інспекцією України відповідно до плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції України на ІІ квартал
2012 року проведено ревізію фінансово -
господарської діяльності Державної
інноваційної фінансово-кредитної
установи за період з 01.09.2009 року по
31.03.2012 року, за результатами якої
складено Акт № 06-21/59 (а.с.10-17).

21.09.2012 року Державною фінансовою
інспекцією України виставлена вимога
про усунення порушень, а саме:
відшкодування за рахунок винних осіб
шкоди, заподіяної Державній
інноваційній фінансово-кредитній
установі, яка є правонаступником
Державного інноваційного фонду,
внаслідок не проведення претензійно -
позовної роботи по стягненню
дебіторської заборгованості (а.с.8-9).

Як вбачається з матеріалів справи,
Наказом № 66 від 01 серпня 2000 року ОСОБА_3
призначена на посаду голови Київського
обласного відділення Української
інноваційної компанії (а.с.6). Наказом
№317 від 21 листопада 2001 року ОСОБА_3
звільнена з вищевказаної посади 22
листопада 2001 року за власним бажанням
(а.с.7).

Судом встановлено, а відповідачем не
спростовано, що 19.11.2001 року був
складений Акт прийому-передачі, за яким
ОСОБА_3 передала всі інноваційні
договори та іншу ділову документацію, у
складі якої знаходилися усі матеріали
щодо взаємовідносин з Комітетом
України з питань гідрометеорології за
угодою № 01 від 27.12.1999 року, якому було
перераховано суму 980 000 грн..

Таким чином, на момент звільнення
ОСОБА_3 Державній інноваційній
фінансово - кредитній установі було
відомо про існування заборгованості за
договором, строк позовної давності для
стягнення 980 000 грн. ще не сплинув, а
тому шкоди на 22.11.2001 року не існувало.

Враховуючи вищезазначене, в
правовідносинах, що склалися між
сторонами, перебіг строку позовної
давності розпочався 19.11.2001 року і
закінчився 19.11.2002 року, в разі, якщо б
ОСОБА_3 така шкода була завдана.

Проте, із вказаним позовом Державна
інноваційна фінансово - кредитна
установа звернулася лише 20.09.2013 року.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить
застосувати наслідки спливу позовної
давності. В свою чергу позивачем жодних
заяв про поновлення зазначеного строку
до суду не надано.

Керуючись ст. ст. 307,309,313,314,317,319 ЦПК
України, колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 11 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове, яким в задоволенні
позову Державної інноваційної
фінансово - кредитної установи до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної при виконанні трудових
обов'язків відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-