РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року Бабушкінський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді - Решетніка М.О.

при секретарі - Тиханській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 "Про захист
честі, гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди", -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, в якому вказує, що наглядовою
надою Дніпропетровської обласної
організації Всеукраїнського
об'єднання ветеранів (далі ДОО ВОВ) у
складі голови ОСОБА_2, членів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, 25.03.2009р. було складено акт про
перевірку організаційної і фінансової
діяльності, в якому викладені
відомості, що ганьблять його честь та
гідність, особисту ділову репутацію, а
також паплюжать авторитет ДОД ВОВ.
Внаслідок цього вважає, що
відповідачами завдано моральну шкоду.
Просить зобов'язати відповідачів
спростувати зміст акту від 25.03.2009р. як
такий, що не відповідає дійсності,
порочить честь, гідність та ділову
репутацію та наносить шкоду авторитету
ДОО ВОВ, принести вибачення за образу,
стягнути моральну шкоду в сумі 5000грн.
та збитки в розмірі 700грн.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день слухання справи
повідомлені належним чином, в зв'язку з
чим справа розглянута за письмовими
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог з з
наступних підстав.

При розгляді справ про захист гідності,
честі фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи
слід застосувати положення
Конституції України, Цивільного
кодексу України, Закони України "Про
друковані засоби масової інформації
(пресу) в Україні", "Про телебачення і
радіомовлення", "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів", "Про
об'єднання громадян" та інші
нормативно-правові акти, що регулюють
вказані суспільні відносини.

Ст.34 Конституції України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань. Разом з тим,
відповідно до ст.68 Конституції України,
кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей. Праву на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань
відповідає обов'язок не поширювати про
особу недостовірну інформацію та таку,
що ганьбить її гідність, честь чи
ділову репутацію. У зв'язку з цим ст.32
Конституції України передбачено
судовий захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї. Ніхто не може
зазнавати втручання в його особисте і
сімейне життя, крім випадків,
передбачених Конституцією. Не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини. Беручи до
уваги зазначені конституційні
положення, при вирішенні справ про
захист гідності, честі та ділової
репутації повинні забезпечуватись
баланс між конституційним правом на
свободу думки і слова, правом на вільне
вираження своїх поглядів та
переконань, з одного боку, та правом на
повагу до людської гідності,
конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя,
судовим захистом права на спростування
недостовірної інформації про особу, з
іншого боку.

Вибір способу захисту особистого
немайнового права, зокрема права на
повагу до гідності та честі, права на
недоторканість ділової репутації,
належить позивачеві. Разом із тим,
особа, право якої порушено, може обрати
як загальний, так і спеціальний способи
захисту свого права, визначені законом,
який регламентує конкретні цивільні
правовідносини.

Таким чином правилами ст. 275 ЦК України
передбачено, що захист особистого
немайнового права здійснюється у
спосіб, встановлений главою 3 цього
Кодексу, а також іншими способами
відповідно до змісту цього права,
способу його поширення та наслідків, що
їх спричинило це порушення. До таких
спеціальних способів захисту
відносяться, наприклад, спростування
недостовірної інформації та/або право
на відповідь (стаття 277 ЦК України),
заборона поширення інформації, якою
порушуються особисті немайнові права
(стаття 278 ЦК України) тощо.

Статтею 277 ЦК України передбачений
порядок спростування недостовірної
інформації, а саме:

- фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації;

- право на відповідь, а також на
спростування недостовірної інформації
щодо особи, яка померла, належить
членам її сім'ї, близьким родичам та
іншим заінтересованим особам;

- негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного;

- спростування недостовірної
інформації здійснюється особою, яка
поширила інформацію. Поширювачем
інформації, яку подає посадова чи
службова особа при виконанні своїх
посадових (службових) обов'язків,
вважається юридична особа, у якій вона
працює. Якщо особа, яка поширила
недостовірну інформацію, невідома,
фізична особа, право якої порушено,
може звернутися до суду із заявою про
встановлення факту недостовірності
цієї інформації та її спростування;

- якщо недостовірна інформація
міститься у документі, який прийняла
(видала) юридична особа, цей документ
має бути відкликаний;

- фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено у друкованих або
інших засобах масової інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування недостовірної інформації
у тому ж засобі масової інформації в
порядку, встановленому законом. Якщо
відповідь та спростування у тому ж
засобі масової інформації є
неможливими у зв'язку з його
припиненням, така відповідь та
спростування має бути оприлюднена в
іншому засобі масової інформації, за
рахунок особи, яка поширила
недостовірну інформацію. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
незалежно від вини особи, яка її
поширила;

- спростування недостовірної
інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" під поширенням
інформації слід розуміти:
опублікування її у пресі, передання по
радіо, телебаченню чи з використанням
інших засобів масової інформації;
поширення в мережі Інтернет чи з
використанням інших засобів
телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Чинне законодавство не містить
визначення понять гідності, честі чи
ділової репутації, оскільки вони є
морально-етичними категоріями й
одночасно особистими немайновими
правами, яким закон надає значення
самостійних об'єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти
визнання цінності кожної фізичної
особи як унікальної
біопсихосоціальної цінності, з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло, а під діловою
репутацією фізичної особи розуміється
набута особою суспільна оцінка її
ділових і професійних якостей при
виконанні нею трудових, службових,
громадських чи інших обов'язків.

Також відповідно до Закону України "Про
об'єднання громадян" громадські
організації мають право проводити
перевірки з метою здійснення контролю
за діяльністю їх місцевих осередків.

Позивачем в порушення вимог ст.60 ЦПК
України не доведено яким чином були
порушені його честь, гідність та право
на повагу до ділової репутації. Зокрема
у своєму позові він просить захистити
честь, гідність та ділову репутації
шляхом спростування змісту акту, а
також шляхом принесення відповідачами
вибачення, однак даний спосіб захисту
не відноситься ні до загального, ні до
спеціального способу захисту права.

Його посилання на нанесення шкоди
авторитету Дніпропетровській міській
організації Всеукраїнського
об'єднання ветеранів не може бути взято
судом до уваги, оскільки відповідно до
п.6 вищезазначеної Постанови Пленуму
Верховного Суду України у разі
поширення недостовірної інформації, що
порушує особисті немайнові права
юридичної особи або її структурного
підрозділу, позов вправі пред'явити
орган цієї юридичної особи.

З огляду на вищевикладене суд
приходить до висновку про те, що
обставини викладені в акті комісії ДОД
ВОВ від 25.04.2009р. не є поширенням, а також
не є такими, що порочать честь, гідність
та ділову репутацію позивача, оскільки
є внутрішнім документом громадської
організації - ДОО ВОВ, який містить лише
інформацію щодо обставин, що зробили
неможливим проведення перевірки
членами наглядової ради ДОО ВОВ
підлеглої міської громадської
організації.

Як наслідок, не підлягають задоволенню
і позовні вимоги про стягнення з
відповідачів моральної шкоди та
збитків за недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.3,10,11,58,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 "Про захист
честі, гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди" -
відмовити.

Строк апеляційного оскарження рішення
10 днів.

Суддя