Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д.,
Кеміня М.П.,

при секретарі :
Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Тячівського районного суду від
25 лютого 2009 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса
Тячівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4, 3-ї особи ЗАТ КБ
«Приватбанк» про розірвання договору
купівлі-продажу житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом, в якому вказував
на те, що 11 вересня 2006 року між ним і
ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу будинку, який
нотаріально посвідчений, згідно якого
він передав, а ОСОБА_3 прийняв у
власність житловий будинок АДРЕСА_1,
Тячівського району Закарпатської
області.

Згідно п.3 договору продаж зазначеного
будинку вчиняється за ціною 249 672,00 грн.,
з яких 148 672,00 грн. оплачені до
підписання цього договору, а 101 000,00 грн.
будуть оплачені покупцем продавцю
після залучення кредитних коштів на
протязі десяти днів.

Однак відповідачем ОСОБА_3 умови п.3
договору щодо оплати продавцю суми 101
000,00 грн. до цього часу так і не виконані.

Крім цього, він за відповідача ОСОБА_3
погасив кредит в сумі 162 000,00 грн., який
останній взяв під вказаний будинок.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконав
умови п.3 договору купівлі-продажу
будинку, тобто не сплатив йому 101 000,00
грн., і що він погасив за відповідача
борг у ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 162 000,00
грн., яка перевищує отримані ним від
відповідача кошти в сумі 148 672,00 грн.,
просив договір купівлі-продажу
житлового будинку від 11 вересня 2006
року, укладений між ним і ОСОБА_3 -
розірвати, а вказаний житловий будинок
повернути йому без виплати покупцеві
ОСОБА_3 суми по договору в розмірі 148 672
грн.

Рішенням Тячівського районного суду
від 25 лютого 2009 року позов ОСОБА_2
задоволено повністю.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, Тячівського району
Закарпатської області, укладений між
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_4 11 вересня 2006 року за
реєстровим №3454.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2
вказаний житловий будинок без
повернення останнім ОСОБА_3 148672 грн.
сплачених коштів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
сплачене державне мито в сумі 1001 грн. та
30 грн. витрат з ІТЗ розгляду справи.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначене рішення, як
постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
і ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_5 апеляційну скаргу
підтримав.

Позивач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Право на зміну позовних вимог, предмета
і підстав позову, згідно ст.31 ЦПК
України надано виключно позивачеві, а
не суду.

Однак, суд першої інстанції в порушення
вище зазначеного закону вийшов за межі
позовних вимог ОСОБА_2, який просив
розірвати спірний договір
купівлі-продажу житлового будинку,
тоді як суд визнав його недійсним, що
вказує на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи з ухваленням по справі нового
рішення, яким позов ОСОБА_2 слід
задовольнити частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
вересня 2006 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3
було укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, який нотаріально
посвідчений приватним нотаріусом
Тячівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим №3454,
згідно якого позивач передав, а ОСОБА_3
прийняв у власність житловий будинок
АДРЕСА_1, Тячівського району
Закарпатської області.

Згідно п.3 договору продаж зазначеного
будинку вчиняється за ціною 249 672,00 грн.,
з яких 148 672,00 грн. оплачені до
підписання цього договору, а 101 000,00 грн.
будуть оплачені покупцем продавцю
після залучення кредитних коштів на
протязі десяти днів.

Однак відповідач ОСОБА_3 умови п.3
договору щодо оплати продавцю суми 101
000,00 грн. на час розгляду справи судом
першої інстанції так і не виконав, що
вказує на істотне порушення ним умов
укладеного договору.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 істотно
порушив умови п.3 договору
купівлі-продажу житлового будинку від
11 вересня 2006 року, а саме не сплатив
позивачу суму 101 000,00 грн. на протязі
десяти днів після залучення кредитних
коштів, як було встановлено договором,
які не сплатив позивачу і на час
розгляду справи судом, внаслідок чого
позивач значною мірою був позбавлений
того, на що він розраховував при
укладенні зазначеного договору, а саме
на одержання від покупця 101 000,00 грн.,
тому колегія суддів вважає, що спірний
договір купівлі-продажу житлового
будинку слід розірвати.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. Якщо договір
змінюється або розривається у судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Враховуючи вищенаведене і те, що
позивач ОСОБА_2 в рахунок погашення
кредитної заборгованості відповідача
ОСОБА_3 по кредитному договору
№MKTWGK00000060 від 07.09.2006 року сплатив ПАТ КБ
«Приватбанк» 21030,00 доларів США, що
еквівалентно 162 000,00 грн., що
стверджується довідками КБ
«Приватбанк» №275 та №276 від 08.12.2008 року
(а.с. 5,6), які перевищують одержані ним
від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 148 672,00
грн., тому договір купівлі-продажу
будинку від 11 вересня 2006 року,
укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, слід
розірвати. А у вимогах ОСОБА_2 про
повернення йому вище вказаного будинку
відмовити, оскільки позивач вказаним
будинком користується і проживає в
ньому.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення,
яким позов ОСОБА_2 слід задовольнити
частково.

Заходи забезпечення позову, вжиті
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 18 червня 2014
року, на підставі ст.154 ЦПК України слід
скасувати.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від
25 лютого 2009 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Договір купівлі-продажу житлового
будинку від 11 вересня 2006 року,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який
посвідчений приватним нотаріусом
Тячівського районного нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим №3454 -
розірвати.

Заходи забезпечення позову, вжиті
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 18 червня 2014
року, скасувати.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
на протязі двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді: