АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
29 квітня 2014 року в справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 29.04.2014 року позов ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут»
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги у розмірі 11
954 грн.27 коп. та судовий збір у сумі 243
грн. 60 коп., а всього 12 197 грн. 87 коп.

ОСОБА_2 вважаючи, що рішення
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального
права‚ без з'ясування обставин, які
мають значення для справи, в
апеляційній скарзі просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволені позову.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те‚ що у нього відсутні
вказані у рішенні суду зобов'язання
перед позивачем у зв'язку з відсутністю
з ним будь-яких договірних відносин
щодо надання житлово-комунальних
послуг. Суд не надав оцінки наявним у
матеріалах справи доказам щодо
невиконання позивачем своїх обов'язків
по утриманню будинку та прибудинкової
території та порушення останнім норм
чинного законодавства. Зазначає, що
надані ним суду рішення звільняють
його від доказування обставин ухилення
позивача від належного утримання його
квартири, позивачем не доведено факт
реагування на звернення відповідача,
судом не було встановлено
достовірність суми заборгованості.

В судовому засіданні ОСОБА_2апеляційну
скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Представник ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут» в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних дише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут», суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясувавши
обставини, на які сторони послалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
правильно дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог і,
виконавши всі норми цивільного
судочинства, ухвалив законне і
обґрунтоване рішення.

Встановлено судом та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1, крім
власника, в квартирі зареєстровані та
проживають ОСОБА_3 - син позивача та
дружина - ОСОБА_4 Вказаний будинок
утримується ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Статтею 20 вказаного закону
передбачено, що споживачі зобов'язані
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно до ч.1, 2 ст.10 Закону України
« Про приватизацію державного
житлового фонду» від 19 червня 1992 року з
відповідними змінами та доповненнями,
утримання приватизованих квартир
(будинків) здійснюється за рахунок
коштів їх власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них.

Власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утримання
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку.

Власник зобов'язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
322 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 не сплачує плату за
утримання будинку, прибудинкової
території та плату за отримані
комунальні послуги з центрального
опалення з жовтня 2010 року по вересень
2013 року. Заборгованість останнього
становить 11 954 грн.27 коп. згідно
розрахунку ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут». Відповідач,
посилаючись в апеляційній скарзі на те,
що повністю сплачує всі рахунки за
надані житлово-комунальні послуги і
заборгованості по ним не має, будь-яких
належних доказів цьому судам не надав.

Так як судом встановлено, що позивачем
надавались, а відповідачем споживались
послуги по утриманню будинку,
прибудинкової території та квартири,
колегія суддів вважає правильними
висновки суду щодо обґрунтованості
позовних вимог про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за вищезазначений період
згідно розрахунку, наданого ТОВ
«Виробничо-експлуатаційне
підприємство «ВД-Побут», оскільки
відповідачем такий розрахунок не
спростовано.

Доводи апеляційної скарги про
невстановленість достовірності суми
заборгованості перед позивачем не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
належних та допустимих доказів на
підтвердження цьому ОСОБА_2 не надано.

Не ґрунтуються на законі доводи
апеляційної скарги про відсутність
обов'язку щодо сплати
житлово-комунальних послуг у зв'язку з
відсутністю між сторонами договірних
відносин, так, як відсутність
відповідного договору між споживачем
житлово-комунальних послуг та їх
виконавцем не є підставою для відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
згідно із ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають також із
дій осіб, які породжують ці права та
обов'язки, і такою дією є реальне
надання послуг та їх отримання
відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги
правового значення при вирішенні
спору, що був предметом розгляду не
мають, на законність рішення не
впливають.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим. Судом було правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, дана вірна
оцінка зібраним доказам по справі, тому
підстав для скасування оскаржуваного
рішення судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий - суддя:

Судді:

Справа № 753/4556/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7652/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.