Номер провадження: 22-ц/785/1545/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа: СК «Українська
страхова група» про стягнення майнової
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
апеляційною скаргою ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 16 липня 2013 року,-

встановила:

У листопаді 2010 року представник ОСОБА_6,
діючий в інтересах позивача ОСОБА_2,
звернувся до суду з позовом про
відшкодування шкоди і з врахуванням
уточнень в обґрунтування позовних
вимог посилався на те, що 23.02.2010 року о
11.30 год. на перехресті вулиць Генерала
Петрова та Радісної у місті Одеса, з
вини відповідача ОСОБА_3, який керував
автомобілем марки « Toyota Camry» державний
номер НОМЕР_6 ,сталася
дорожньо-транспортна пригода ,
внаслідок чого автомобіль марки «ВАЗ-
21114» державний номер НОМЕР_7 ,що
належить йому на праві приватної
власності та під його керуванням
зазнав механічні пошкодження,
внаслідок чого йому були спричинені
матеріальні збитки на суму 21625,50 грн.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована ПрАТ « Українська
пожежно-страхова компанія» та при
зверненні позивачем до страхової
компанії з заявою про виплату
страхового відшкодування йому було
відмовлено , тому позивач вважає,що
страхова компанія повинна
відшкодувати йому спричинені збитки.

Позивач , уточнивши свої позовні
вимоги, остаточно просив:

- стягнути з Акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» на користь ОСОБА_2 страхове
відшкодування в сумі 21625,50 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
компенсацію моральної шкоди у розмірі
5000 (п'ять тисяч) гривень;

-стягнути з Акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» та ОСОБА_3 судові витрати.

21.03.2011 року ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
майнової та компенсації моральної
шкоди , завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди і в
обґрунтування своїх позовних вимог
посилалися на те, що дана
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини відповідача, що підтверджується
висновком за результатами розгляду
дорожньо-транспортної пригоди від
27.05.2010 р., «висновком № 2290 по
експертному
транспортно-трасологічному обстеженню
обставин контактування автомобілів
ВАЗ-21114 і « Toyota Camry» від 19.05.2010 р.

Внаслідок ДТП був пошкоджений
автомобіль «Toyota Camry» д.н. НОМЕР_6 ,який
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності ,вартість відновлювального
ремонту складає 65 530 грн.

Частково, страховою компанією
«Українська страхова група» , було
сплачено ОСОБА_5 страхове
відшкодування у розмірі 24900 грн. ,решту
збитків вважає повинен відшкодувати
ОСОБА_2

Крім того, в зв'язку з тим, що під час ДТП
ОСОБА_5 знаходилася в пошкодженому
автомобілі «Toyota Camry» д/н НОМЕР_6, а
автомобілем керував ОСОБА_3 ,тому
позивачам спричинена моральна шкода.

Позивачі просили стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування
майнової шкоди 40540,0 (сорок тисяч п'ятсот
сорок) грн., в рахунок відшкодування
моральної шкоди - 5000,0 грн. та стягнути
витрати на сплату судового збору, а
також за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
1700,0 грн. та стягнути витрати на сплату
судового збору, а також за
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
підтримав первісний позов ,просив
його задовольнити , зустрічний позов не
визнав ,просив відмовити у задоволенні
зустрічного позову.

В судовому засіданні представник
відповідача ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» первісний
позов не визнав ,просив задовольнити
зустрічний позов.

Рішенням Малиновського районного суду
м.Одеси від 16.07.2013 року первісний позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі
21651,50 грн. (двадцять одна тисяча шістсот
п'ятдесят одна грн. 50 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на
відшкодування моральної шкоди 1000,0 грн.

Стягнуто в рівних частках з ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 1382,22 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5, ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія», посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення , яким у позові ОСОБА_2
відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_5,
ОСОБА_3 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи
частково первісний позов ОСОБА_2
виходив з того,що дорожньо-транспортна
пригода 23.02.2010 року сталася з вини
відповідача ОСОБА_3 та оскільки
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» ,тому матеріальні збитки має
відшкодувати страхова компанія.
Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 про стягнення компенсації
моральної шкоди , суд першої інстанції
виходив з того,що через неправомірні
дії відповідача ОСОБА_3 , був
пошкоджений автомобіль позивача та
була спричинена позивачу моральна
шкода.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку
,встановленому цим Кодексом
,звернутися до суду за захистом своїх
порушених ,невизнаних або оспорюваних
прав ,свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України
власник, права якого порушені ,має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Вимоги ст.ст. 30, 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961 - VI від 1.07.2004 року щодо
вимог заявника про відшкодування
шкоди ,заподіяної майну пов'язує з
наявністю право власності на
пошкоджене майно .

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, яка
завдана джерелом підвищеної небезпеки
(автомобілем) відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
цим транспортним засобом. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкода була завдана внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

З матеріалів справи вбачається , що
23.02.2010 року о 11-30 на перехресті вулиць
Генерала Петрова та Радісної у місті
Одеса, з вини водія ОСОБА_2, який
керуючи автомобілем ВАЗ 21114 д.н. НОМЕР_7
та рухаючись в м. Одеса по вул. Радісній
, в порушення п.12.4 вимог ПДР , зі
швидкістю 90-99 кмгод. , допустив
зіткнення з автомобілем марки « Toyota
Camry» реєстраційний номер НОМЕР_6, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_5, під керуванням відповідача
ОСОБА_3 ,який закінчував маневр
повороту з вул. Генерала Петрова на вул.
Радісну , внаслідок чого транспортні
засоби отримали технічні пошкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_8 від 01.10.2008
року ,виданого РЕВ № 1 при УДАІ ГУ МВС
України в Одеській області , автомобіль
« Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_6
належить ОСОБА_5 (т.1 а.с.62).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_9 від 25.02.2008
року ,виданого РЕВ № 2 при УДАІ ГУ МВС
України в Одеській області , автомобіль
ВАЗ 21114 реєстраційний номер НОМЕР_7
належить позивачу ОСОБА_2 (т.1 а.с.63).

В момент дорожньо-транспортної пригоди
23.02.2010 року відповідач ОСОБА_3 керував
автомобілем « Toyota Camry» реєстраційний
номер НОМЕР_6, за згодою та в
присутності власника автомобіля
ОСОБА_5 ,яка знаходилася в автомобілі
попереду на місці пасажира ,про що
сторони не заперечують.

Суд першої інстанції вірно визначив ,що
відповідач ОСОБА_3 на час дорожньо-
транспортної пригоди керував
автомобілем на відповідній правовій
підставі.

Відповідно до договору - полісу №
ВС/3511856 від 06.03.2009 р, строком дії до 15.01.2011
року , відповідач ОСОБА_3 застрахував в
ПрАТ «Українська пожежно- страхова
компанія» цивільно - правову
відповідальність за заподіяну шкоду
третім особам під час ДТП ( т.2 а.с.127).

Відповідно до договору - полісу № ВС
3511856 від 06.03.2009 року ,строком дії до
05.03.2010 року , позивач ОСОБА_2 застрахував
в ПрАТ «Українська страхова група»
цивільно - правову відповідальність за
заподіяну шкоду третім особам під час
ДТП ( т.1 а.с.65).

Відповідно до висновку за результатами
розгляду матеріалів дорожньо-
транспортної пригоди ВДАІ м.Одеси при
УДАІ ГУМВС України в Одеській області
від 27.05.2010 року , ДТП сталася з вини
ОСОБА_2 (т.1 а.с.57).

Відповідно до висновку спеціаліста -
автотоварознавця «Про оцінку вартості
матеріальної шкоди ,спричиненої
внаслідок пошкодження автомобіля «
Toyota Camry»» № 03-006 від 05.09.2010 р. вартість
відновлювального ремонту автомобіля «
Toyota Camry» д.н. НОМЕР_6 складає 65530 грн. 72
коп. ,вартість матеріальної шкоди
,спричиненої внаслідок пошкодження
автомобіля « Toyota Camry» д.н. НОМЕР_6
складає 65530 грн. 72 коп. (т.1 а.с.66-69).

Страховою компанією «Українська
страхова група» ОСОБА_5 , в межах
ліміту відповідальності ,було
виплачено страхове відшкодування за
заподіяну шкоду в сумі 24990 грн. про що
сторони не заперечують.

Суд першої інстанції визначаючи вину
ОСОБА_3 у ДТП не врахував те , що
постановою Малиновського районного
суду м.Одеси від 13.08.2010 року ОСОБА_2 був
визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення та
провадження у справі було закрито з
підстав спливу строку притягнення
винної особи до адміністративної
відповідальності за ст. 38 КпАП України
(т.1 а.с.10-11)

Хоча у подальшому постановою
адміністративного суду Одеської
області від 24.09.2010 року , постанова
Малиновського районного суду м.Одеси
від 13.08.2010 року була скасована , проте
резолютивна частина постанови
апеляційного суду Одеської області
тотожна резолютивній частині
постанови Малиновського районного
суду м.Одеси , провадження у справі було
закрито саме з підстав спливу строку
притягнення особи до адміністративної
відповідальності ,а не відсутності
вини ОСОБА_2

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП також
підтверджується висновком за
результатами розгляду матеріалів
дорожньо-транспортної пригоди ВДАІ
м.Одеси при УДАІ ГУМВС України в
Одеській області від 27.05.2010 року ,
відповідно до якої вбачається , що ДТП
сталася з вини ОСОБА_2 (т.1 а.с.57),
висновком експерта судової
транспортно-трасологічної експертизи
№ 2290 від 19.05.2010 року , відповідно до
якої ОСОБА_2 рухався по вул. Радісній в
м.Одесі зі швидкістю 90-99 кмгод. , а
відповідач ОСОБА_3 зі швидкістю 22-25
кмгод., висновком експерта судової
автотехнічної експертизи № 16233 від
13.02.2012 року , відповідно до якої було
встановлено ,що пояснення позивача
ОСОБА_2 про те ,що автомобіль ВАЗ 21114 д.н.
НОМЕР_7 рухався 23.02.2010 р. в момент ДТП
нібито зі швидкістю 50-60 кмгод.
являються неспроможними ,а пояснення
відповідача ОСОБА_3 про те,що
автомобіль « Toyota Camry» д.н. НОМЕР_6
рухався зі швидкістю 30 кмгод. є
спроможними , підтверджується
поясненнями свідків ,допитаних в суді
першої інстанції ОСОБА_3, свідка ОСОБА_9,
ОСОБА_10, а також свідками ОСОБА_8,
ОСОБА_11,ОСОБА_12 ,з сукупності свідчень
яких вбачається , що на перехресті
після зеленого кольору ,жовтий колір
не вмикався ,а за зеленим вмикався
червоний та зіткнення автомобілів
сталося при закінченні ОСОБА_3
повороту ліворуч на перехресті вул.
Радісна та Ген. Петрова м.Одеси.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вищенаведене та помилково визначив
винним у ДТП ,що сталася 23.02.2010 р.
відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ст.1194 ЦК України ,особа
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність,у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За таких підстав , відповідно до ст.
1194 ЦК України , з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 підлягає стягненню різниця між
спричиненою матеріальною шкодою та
виплаченим страховим відшкодуванням
в розмірі 40540 грн.

Через спричинення з вини ОСОБА_2
пошкодження автомобілю « Toyota Camry» д.н.
НОМЕР_6 , власник автомобіля ОСОБА_5
,відповідно до ст.23,1167 ЦК України
набула право на відшкодування
моральної шкоди .

Колегія суддів при визначенні
розміру компенсації моральної шкоди
враховує роз'яснення, які містяться в
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди від 31 березня 1995
року № 4 та виходячи із засад
розумності ,виваженості та
справедливості визнає розмір цієї
шкоди в сумі 3000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з
ОСОБА_2 компенсації моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів враховує те ,що ОСОБА_3
під час виникнення ДТП керував
автомобілем « Toyota Camry» д.н. НОМЕР_6 та в
результаті ДТП переніс стрес,
незручності , був позбавлений
звичайного ритму життя .

При визначенні розміру
компенсації моральної шкоди , колегія
суддів враховує роз'яснення, які
містяться в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди від 31
березня 1995 року № 4 та виходячи із
засад розумності ,виваженості та
справедливості визнає розмір цієї
шкоди в сумі 1000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_5 підлягають
стягненню судові витрати у розмірі 576
грн.

За таких підстав ,відповідно до п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України ,апеляційна скарга
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» підлягає частковому
задоволенню,а рішення суду першої
інстанції скасуванню .

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Українська
пожежно-страхова компанія»
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 липня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення майнової та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 40540 (сорок тисяч п'ятсот сорок )
грн., в рахунок відшкодування
моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн.
та на користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 1000
(одна тисяча ) грн.

В решті позову відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ПрАТ «Українська пожежно-страхова
компанія» про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5
судові витрати у розмірі 576 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

Н.В.Комаровська

В.Д. Коротков