Справа № 521/1042/14-ц
Провадження № 2/521/3447/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі - Паламарчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи - ТДВ СК
«НАСТА» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП, стягнення
витрат на правову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2, за участю третьої особи - ТДВ СК
«НАСТА» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував наступним.

05.09.2013 року сталась ДТП, в наслідок якої
відбулося зіткнення між автомобілями
«SSANG YONG», д/н НОМЕР_1. під керуванням
водія ОСОБА_2 та транспортного засобу
«HONDA ACCORD», д/н НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_1, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Постановою суду від 07.10.2013 року винним в
скоєнні ДТП визнано відповідача.

Згідно проведеного огляду
транспортного засобу «HONDA ACCORD», д/н
НОМЕР_2, про що свідчить «Калькуляція
вартості відновлювального ремонту» та,
згідно до якої - розмір завданої шкоди
по ремонту а/м № НОМЕР_5 позивача,
складає - 17011,20 грн.

Проте, розмір завданої шкоди по ремонту
а/м № НОМЕР_5 , позивачу не сплачено, у
зв'язку з чим, з метою стягнення суми
завданої шкоди з відповідача, позивач
звернувся з позовом до суду.

Позивач у судове засідання не прибув,
надав заяву в якій підтримав позовні
вимоги, просив суд задовольнити їх в
повному обсязі, справу розглянути в
його відсутність та не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час, місце розгляду
справи був неодноразово сповіщений.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день, час,
місце розгляду справи був неодноразово
сповіщений.

Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України,
якщо суд не має відомостей про причину
неявки відповідача, повідомленого
належним чином, або причину неявки буде
визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення).

Отже, ні відповідач, ні третя особа до
суду не надали своїх заперечень, хоча
судом надавався час відповідачу та
третій особі для надання до суду всіх
доказів по справі, але своїми правами
відповідач та третя особа не
скористалися.

Тому, суд вирішує справу за наявності
тих документів, які долучені до
матеріалів справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в
порядку письмового провадження,
прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
05.09.2013 року сталась ДТП, в наслідок якої
відбулося зіткнення між автомобілями
«SSANG YONG», д/н НОМЕР_1. під керуванням
водія ОСОБА_2 та транспортного засобу
«HONDA ACCORD», д/н НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_1, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Постановою суду від 07.10.2013 року винним в
скоєнні ДТП визнано відповідача.

(а.с.12).

Відповідно до посвідчення водія,
прізвище позивача ОСОБА_1. (а.с.10).

Згіднодо свідоцтва про укладення
шлюбу, та паспорту ппозиивача_ прізвище
позивача - ОСОБА_1.(а.с.8-9).

Згідно «Калькуляції вартості
відновлювального ремонту» «HONDA ACCORD»,
д/н НОМЕР_2, розмір завданої шкоди по
ремонту а/м № НОМЕР_5 позивача, складає
- 17011,20 грн.(а.с.14).

Статтею 28 Закону від 01.07.2004 року
встановлено, що шкода, заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну потерпілого, - це шкода,
пов'язана з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу

Згідно ст.36 ч.1 цього Закону, страховик,
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Зазначеного рішення відповідачем до
суду не надано.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно вимог ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Проте, Відповідачем не надано до суду
доказів, що він добровільно виплатив
позивачу суму, згідно визначеного
розміру завданої майнової шкоди.

Враховуючи вищезазначені обставини,
суд приходить до висновку, що стягнення
суми матеріального збитку, завданого
потерпілій у розмірі 17011,20 грн.,
відповідає фактичним обставинам
справи.

Виходячи з викладеного та системного
аналізу наведених норм права,
відповідач не надав заперечень та
доказів на підтвердження своїх
заперечень, отже повинен сплатити суму
визначеного розміру завданої майнової
шкоди за ремонт пошкодженого
транспортного засобу в розмірі 17011,20
грн.

Отже, враховуючи наведене, зібрані по
справі докази та вищевказані норми
цивільного законодавства дозволяють
задовольнити позов щодо стягнення
завданої матеріальної шкоди.

Щодо позовної вимоги в частині
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 3000 грн., суд зазначає
наступне.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Пункт 3 ч.2 ст.23 зазначеного Кодексу
передбачає, що моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Пунктом 2 частини 23 ЦК України
передбачено, що розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст.26-1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» моральна шкода
відшкодовується страховиком
потерпілому лише у разі ушкодження
здоров'я під час дорожньо-транспортної
пригоди.

Суд враховує, що позивач належними та
достатніми доказами не довів ні самого
факту заподіяння йому моральної шкоди,
ні обставин, які визначають її характер
та обсяг.

Не зазначив позивач і того, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір моральної шкоди у сумі 3000грн. та
якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вказані обставини,
виходячи з принципу розумності та
справедливості, суд позовні вимоги в
цій частині визнає безпідставними
необґрунтованими та недоведеними.

Оскільки позивач не надав жодних
доказів на підтвердження наявності
моральної шкоди, вимоги про стягнення
моральної шкоди у розмірі 3000 грн.,
задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги стосовно
стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України,
особа, яка бере участь у справі, має
право на правову допомогу, яка
надається адвокатами або іншими
фахівцями у галузі права в порядку,
встановленому законом.

Право на допомогу також закріплено і
статтею 27 ЦПК України.

Згідно вимог п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких належать і витрати на
правову допомогу.

Статтею 84 ЦПК України передбачено, що
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця у
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

В обгрунтування вимог про
відшкодування витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, позивач
надав суду копію квитанції від 15.01.2014
року про перерахування до АФ
«ІНФОРМАЦІЯ_1» -. 3000 грн. за ведення
справи в суді, ксерокопію свідоцтва про
право на заняття адвокатською
діяльністю ОСОБА_4, копію довіреності
ОСОБА_1 - ОСОБА_5 представляти її
інтереси в судах. (а.с. 18, 19, 31).

Частиною 1 ст. 56 ЦПК України
встановлено, що правову допомогу може
надавати особа, яка є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання
правової допомоги. Частиною 2 цієї ж
статті передбачені права, які має така
особа в цивільному процесі:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні.

Проте, оскільки, розгляд справи
відкладався, у тому числі і в зв'язку з
неявкою позивача та його
представників, представники участі в
судових засіданнях за позовом не
приймали.

Також, розрахунок вартості наданих
юридичних послуг, у відповідності до
зазначених вимог закону про граничний
розмір витрат на правову допомогу, з
належним його обґрунтуванням, при
цьому не було складено та не надано до
суду.

Крім того, Пленум Верховного Суду
України в п. 11 Постанови №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» роз'яснив, що
особа, яка надає правову допомогу, не є
особою, яка бере участь у справі, а
належить до інших учасників цивільного
процесу, тому вона не може замінювати в
процесі особу, якій надає правову
допомогу, та бути її представником і в
ході розгляду справи має лише ті права,
які зазначені в частині другій статті 56
ЦПК.

Особа, яка має право на надання
правової допомоги, допускається
ухвалою суду за заявою особи, яка бере
участь у справі (ч.2 ст. 56 ЦПК України).

Таким чином, необхідною умовою допуску
особи, яка надає правову допомогу, для
участі у справі є волевиявлення особи,
яка бере участь у справі та
постановлення судом з цього питання
ухвали.

Відшкодування витрат на правову
допомогу може мати місце лише за
наявності цих умов.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 надала довіреність ОСОБА_5
представляти її інтереси в судах (а.с. 31)
в якості представника по даній справі і
вона могла брати участь у справі із
повноваженнями представника,
передбаченими ст. 44 ЦПК України. Ухвала
про допуск ОСОБА_5 в якості особи, яка
надає правову допомогу, судом не
постановлялась, а тому вимога позивача
ОСОБА_1 в частині стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу
у розмірі 3000 грн., задоволенню не
підлягає.

Щодо вимоги позивача стосовно
стягнення з відповідача сплаченого
ним судового збору у розмірі 487,20
гривень, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання позову було
сплачено судовий збір.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Якщо позов задоволено частково,
судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з викладеного, вимога
позивача стосовно стягнення з
відповідача сплаченого ним судового
збору, підлягає частковому задоволенню
та стягненню на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 16, 20, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України,
ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60,79, 88, 209, 212, 213-215, 224 -226 ЦПК
Україна, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третьої особи - ТДВ СК «НАСТА» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
ДТП, стягнення витрат на правову
допомогу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ПІН - НОМЕР_3 на
користь ОСОБА_1, ПІН - НОМЕР_4 у
відшкодування завданої їй
матеріальної шкоди - 17011,20 гривень
(сімнадцять тисяч одинадцять гривень 20
копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ПІН - НОМЕР_3 на
користь ОСОБА_1, ПІН - НОМЕР_4, суму
сплаченого судового збору, у розмірі
162,40 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог,
відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя:

Н.В.Мирончук