АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5496/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу заступника
прокурора Дніпропетровської області
Рички Олега Івановича на ухвалу
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року
про відмову в прийнятті заяви про
видачу судового наказу щодо стягнення
з Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
"Дніпроцивільпроект" нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року перший заступник
прокурора м. Дніпропетровська
звернувся в інтересах ОСОБА_2 про
видачу судового наказу щодо стягнення
з Державного підприємства
Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 02 квітня
2014 року відмовлено першому заступнику
прокурора м. Дніпропетровська у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу в інтересах ОСОБА_2 до
Державного підприємства
Дніпропетровський державний проектний
інститут житлового і цивільного
будівництва «Дніпроцивільпроект» про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати у сумі 34
732,03 грн.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Дніпропетровської області
Ричка О.І. просить скасувати ухвалу
суду та справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи першому заступнику
прокурора м. Дніпропетровська у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу в інтересах ОСОБА_2 до
Державного підприємства
Дніпропетровський державний проектний
інститут житлового і цивільного
будівництва «Дніпроцивільпроект» про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати у сумі 34
732,03 грн., суд першої інстанції зазначив,
що в довідці про невиплачену заробітну
плату від 21.03.2014 року не вказано суму
нарахованої заробітної плати, а
вказано невиплачену заробітну плату,
не враховано індексацію заробітної
плати, що дає підстави вважати про
часткову виплату заробітної плати та
наявність спору про право. Крім того, на
думку суду, прокурором не вирішено
питання кримінальної відповідальності
посадових осіб підприємства за тривалу
не виплату заробітної плати.

З такими висновками суду погодитися не
можливо.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати.

Головною умовою стягнення вказаних сум
є безспірність нарахування та
стягнення, при цьому ні вказана норма
законодавства, ні судова практика з
цього питання не містить вимоги щодо
стягнення всіх сум, що належать
працівникові, в тому числі сум
індексації, які за умови їх не
нарахування підприємством можуть бути
стягнені в позовному провадженні.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» визначено, що
до заяви про стягнення нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати має
бути додано докази перебування
заявника у трудових відносинах із
боржником, а підтвердженням суми, яка
стягується, може бути будь-який належно
оформлений документ, що вказує на
розмір нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, яка відповідно до ЗУ «Про
оплату праці» входить до структури
заробітної плати, зокрема, довідка
бухгалтерії боржника, розрахунковий
лист чи копія платіжної відомості тощо.

З урахуванням вказаних вимог
законодавства та судової практики
прокурором було додано до заяви про
видачу судового наказу в якості
доказів копії наказу про прийняття на
роботу, трудової книжки ОСОБА_2 та
довідку Дніпропетровського державного
проектного інституту житлового і
цивільного будівництва
«Дніпроцивільпроект» про
заборгованість з заробітної плати за
підписом в.о. директора та головного
бухгалтера вказаного підприємства.

Відповідно до положень ст. 24 ЗУ «Про
оплату праці» та ст. 1 15 КЗпІІ України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів, та не пізніше семи днів після
закінчення періоду, за який
здійснюється виплата.

Нарахована, але не сплачена у
встановлені вказаними нормами
законодавства заробітна плата є
заборгованістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату
праці» роботодавець зобов'язаний
забезпечити достовірний облік
виконуваної працівником роботи і
бухгалтерський облік витрат на оплату
праці у встановленим) порядку.

Згідно ст. 31 ЗУ «Про оплату праці»
відомості про оплат) праці працівника
надаються будь-яким органам чи особам
лише у випадках, передбачених
законодавством, або за згодою чи на
вимогу працівника.

Таким чином, довідка про наявну
заборгованість з заробітної плати,
надана прокурором до заяви є
відомостями про нараховану
роботодавцем, але не виплачену в
установлений законом строк заробітну
плату.

З огляду на вищевикладене, є
безпідставними доводи суду щодо не
надання прокурором відомостей про
нараховану громадянину ОСОБА_2
заробітну плату.

Що стосується посилання суду на
наявність спору про право, то
відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» визначено, що
наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально- правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.

Однак прокурором до заяви про видачу
судового наказу було додано необхідні
документи, що свідчать про перебування
стягувача з боржником у трудових
відносинах, виникнення у стягувача
права на нараховану, але не трудових
відносинах, виникнення у стягувача
права на нараховану, але не сплачену
заробітну плату, звернення стягувача
до прокурора з заявою про
представництво його інтересів в суді.

Документи не містять суперечливих
відомостей щодо розміру заробітної
плати належної до виплати заявникові,
що свідчить про безпідставність
висновку суду про наявність між
сторонами спору про право та
відповідно відсутність підстав,
визначених ст. 100 ЦПК України для
повернення зави про видачу судового
наказу.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про оплату
праці» за порушення законодавства про
оплату праці винні особи притягаються
до дисциплінарної, матеріальної,
адміністративної та кримінальної
відповідальності згідно з
законодавством.

Факт притягнення посадових осіб за
порушення законодавства про оплату
праці до певного виду відповідальності
не має вирішального значення для
стягнення нарахованої, але не
сплаченої заробітної плати в порядку
наказного провадження, а тому
посилання суду на те, що за не виплату
заробітної плати протягом тривалого
часу передбачена кримінальна
відповідальність, передбачена ст. 175 КК
України, не стосуються предмету спору.

Таким чином, оскаржувана ухвала є
незаконною та немотивованою, а тому
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Дніпропетровської області
Рички Олега Івановича задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 02 квітня 2014
року скасувати та справу направити до
суду першої інстанції для вирішення
питання про прийняття заяви про видачу
судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді