Березівський районний суд Одеської
вул. Миру 17 м. Березівка Березівський
Справа №494/962/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
Березівський районний суд
Одеської області

у складі головуючого - судді Курти
Л. С.

при секретарі - Авдєєвій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання Відділу
державної виконавчої служби
Березівського міжрайонного управління
юстиції в Одеській області про
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Відділ ДВС звернувся до суду із
цим поданням, посилаючись на те, що на
виконанні державної виконавчої служби
знаходяться: виконавчий лист №1504/319/12 р.
від 23.10.2012 року виданий Березівським
районним судом Одеської області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
твердій грошовій сумі в розмірі по 300
гривень на кожну дитину щомісячно,
починаючи з 06.03.2012 року і до досягнення
повноліття другою дитиною повноліття
тобто до 01.07.2029 року. Таким чином
заявник, з огляду на наявність у
боржника невиконаних зобов'язань,
просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до повного
виконання рішення суду.

Відділ ДВС повідомлявся судом
про час і місце судового засідання
(а.с.12), але до суду не з'явився про
причини неявки суд не повідомив. 08.07.2014
року подав до суду заяву про розгляд
справи у відсутність представника
відділу (а.с.13).

Дослідивши матеріали справи і
доводи заявника, викладені у поданні,
суд вважає, що подання не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за поданням
державної виконавчої служби.

Заявник в своїх доводах,
викладених у поданні, посилається на
положення ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та виїзд з
України громадян України».

Отже, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та виїзд з України громадян
України» громадянинові України може
бути тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Тобто, лише у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, державний
виконавець може звернутися з поданням
до суду за місцезнаходженням органу
ДВС щодо встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням.

Інструкція з організації
примусового виконання рішень, що
набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5,
містить окремий розділ XI «Обмеження у
праві виїзду за межі України та
заборона в'їзду в Україну», в якому
передбачено зміст подання державного
виконавця при зверненні до суду. Згідно
даного розділу п.11.1.1., п.11.1.3.
вищевказаної інструкції подання
повинно містити: найменування суду, до
якого направляється подання; реквізити
виконавчого документа, який перебуває
на виконанні; реквізити виконавчого
провадження; прізвище, ім'я та по
батькові особи (боржника), дату
народження (число, місяць, рік);
підтвердження факту ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань, до
подання додаються копії виконавчого
документа, постанови про відкриття
виконавчого провадження та копії інших
документів (за потреби).

До подання державної виконавчої
служби долучений розрахунок
заборгованості по сплаті аліментів
станом на 01.05.2014 року в сумі 15503,25
гривень відносно ОСОБА_1 затверджений
18.06.2014 року (а.с.2), копія виконавчого
документа №1504/319/12 від 23.10.2012 року (а.с.3)
та інші відповіді на запити (а.с.5-8), які
на думку державного виконавця,
підтверджують ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням.

Ухилення боржника від виконання
своїх зобов'язань є оціночним поняттям.
Теоретично їх невиконання може бути
зумовлене об'єктивними причинами,
наприклад, внаслідок відсутності
майна, роботи, незадовільного
фінансового стану, тривалого
відрядження, важкої хвороби тощо. Однак
воно може мати й принципово інше
походження, суб'єктивне, коли боржник
свідомо ухиляється від виконання - має
змогу виконати зобов'язання у повному
обсязі або частково, але не робить
цього без поважних причин. Тобто, на
момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на вказані матеріали
справи не можливо зроби висновок щодо
повноти вчинення виконавчих дій,
натомість вбачається відсутність
доказів на підтвердження факту
ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання
своїх боргових зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи не містяться
беззаперечні докази, яки б свідчили про
існування очевидної небезпеки щодо
невиконання боржником ОСОБА_1
зобов'язання через виїзд до іншої
країни, дані про неможливість захисту
прав, свобод та інтересів третьої особи
без вжиття таких заходів обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України. не містяться

З огляду на викладене можна зробити
висновок про необґрунтованість
подання ДВС через недоведеність
обставин, на які посилається заявник.
Тобто, останній не обґрунтував
необхідність вжиття заходів щодо
обмеження боржника у праві виїзду
відповідно до встановленого
законодавством порядку, не вказав в
чому полягає очевидна небезпека
залишення країни боржником та ухилення
останнього від виконання обов'язків
покладених на нього судовим рішенням.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК вирішення
питання про тимчасове обмеження
конституційного права за поданням
державного виконавця будується на
активній позиції заявника щодо
обґрунтування заявлених вимог,
оскільки саме він зобов'язаний довести
суду, з наданням відповідних
матеріалів виконавчого провадження,
необхідність обмеження
конституційного права боржника у
виконавчому провадженні.

Проаналізувавши викладене, а також
оглянувши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що державним виконавцем не
надано доказів, які свідчили б про те,
що боржник ОСОБА_1 ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судом. Крім того, відсутні докази
про вжиття державним виконавцем
будь-яких заходів щодо розшуку та
встановлення майна боржника, на яке
може бути звернено стягнення.

Керуючись ст.ст. 210, 213, 223, 377-1 ЦПК
України,

УХВАЛИВ:

Подання Відділу державної
виконавчої служби Березівського
міжрайонного управління юстиції в
Одеській області про обмеження у праві
виїзду межі України ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
протягом 5 днів з моменту отримання її
копії.

Суддя

Л. С. Курта