РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/5039/14-ц

Пров. №2/668/1544/14

10.07.2014

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальність «Кредит Плюс» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальність «Кредит Плюс»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості по
кредитному договору № М003163 від 17.03.2011
року, яка становить 46234,15 грн.

Позивач посилається на те, що
відповідач ОСОБА_1 відповідно до
укладеного договору № М003163 від 17.03.2011
року отримала кредит у розмірі 14996,8
грн., строком на 12 місяців на умовах
договору. Відповідно до Додаткової
угоди №1 від 29.02.2012 року до вказаного
кредитного договору відповідачем було
отримано додаткову суму кредиту в
розмірі 11875,69 грн.

Прийняті на себе обов'язки ОСОБА_1 не
виконує, що є підставою для стягнення
заборгованості по кредиту.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
в якій просив розглядати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив суд їх
задовольнити. Проти заочного розгляду
справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не відомі,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Враховуючи, що представник позивача не
заперечує проти заочного розгляду
справи, суд вважає можливим розглянути
справу без участі сторін на підставі
наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредит Плюс» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№ М003163, відповідно до умов якого банк
надав відповідачу грошові кошти в сумі
14996,8 грн. строком на 12 місяців на умовах
договору. Відповідно до Додаткової
угоди №1 від 29.02.2012 року до вказаного
кредитного договору відповідачем було
отримано додаткову суму кредиту в
розмірі 11875,69 грн.

На час звернення до суду відповідач
свої зобов'язання за кредитним
договором не виконала.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, актів цивільного стану.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання, не виконав його
у строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язала його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошові зобов'язання

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та слати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настає правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Таким чином, суд вважає, що належними та
допустимими доказами було доведено те,
що відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання та не сплатив борг за
кредитним договором, а тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, суд вважає
необґрунтованими вимоги позивача в
частині розміру нарахування неустойки
за неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань по поверненню
кредиту.

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України,
викладеній у рішенні від 11.07.2013 року
№7-рп/2013у справі за конституційним
зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо
офіційного тлумачення положень
другого речення преамбули Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", вимога про нарахування та
сплату неустойки за договором
споживчого кредиту, яка є явно
завищеною, не відповідає передбаченим
у пункті 6 статті 3, частині третій
статті 509 та частинах першій, другій
статті 627 Кодексу засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим елементам
загального конституційного принципу
верховенства права. Наявність у
кредитора можливості стягувати із
споживача надмірні грошові суми як
неустойку спотворює її дійсне правове
призначення, оскільки із засобу
розумного стимулювання боржника
виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з
огляду на приписи частини четвертої
статті 42 Конституції України участь у
договорі споживача як слабкої сторони,
яка підлягає особливому правовому
захисту у відповідних правовідносинах,
звужує дію принципу рівності
учасників цивільно-правових відносин
та свободи договору, зокрема у
договорах про надання споживчого
кредиту щодо сплати споживачем пені за
прострочення у поверненні кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою.

Згідно вимог ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення (частина третя статті
551 Кодексу).

Таким чином, пеня є видом неустойки.

Згідно матерів справи розмір пені, яка
нарахована позивачем, складає 29416,12
грн., що перевищує розмір
заборгованості по кредиту та не
відповідає засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права, а також істотно порушує права
відповідача як споживача фінансових
послуг.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України, суму збитків позивача, а також
інші обставини справи, суд вважає, що
сума пені має бути зменшеною до 5000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість у
сумі 21818,03 грн., яка складається з
наступного: сума простроченого тіла
кредиту - 16818,03 грн., пеня в розмірі 5000
грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 88
ЦПК України з відповідачів на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати, які складаються з судового
збору у розмірі 243,6 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 553, 554, 610-612, 625, 629, 1054
ЦК України, ст.ст. 88, 209, 214, 218, 224-233 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальність «Кредит Плюс»
заборгованість за кредитним договором
№ М003163 від 17.03.2011 року в сумі 21818,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальність «Кредит Плюс» судові
витрати, які складаються з судового
збору в сумі 243,6 грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.