АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/5989/13-ц
Провадження №22-ц/792/1184/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі :головуючої - судді Карпусь
С.А.,

суддів : Матковської Л.О., Федорової
Н.О.

при секретарі Терлич А.В.

з участю : представника позивача та
представника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний банк", ОСОБА_1
на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 08 квітня 2014
року за позовом публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний банк" до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В березні 2013 року публічне
акціонерне товариство "Перший
Український Міжнародний банк" (далі
Банк) звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що між Банком та ОСОБА_3
22.07.2008 року укладено кредитний договір
№6656127, відповідно до умов якого
останній отримав кредит в сумі 30 241
доларів США зі сплатою 13,49 % річних за
користування коштами та зобов'язувався
погасити його згідно з графіком до 22
липня 2015 року, сплачуючи відсотки
щомісячними платежами, проте ці умови
позичальником неодноразово
порушувались. Станом на 26.02.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 19
180,68 доларів США по тілу кредиту, 1822,89
доларів США за непогашеними
відсотками, нарахованої пені в сумі 18
019,81 грн., нарахованого штрафу за
невиконання умов страхування
предметів застави в сумі 2417,16 грн.,
штрафу за порушення зобов'язань в сумі
15 600 грн., а всього в розмірі 21 003,57
доларів США та 36 036,97 гривень. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_1 того ж самого дня укладений
договір поруки, за яким остання взяла
на себе повну відповідальність за
виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що
виникають з кредитного договору. У
відповідності з вимогами ст.526, п.1 ст. 530,
п.1 ст. 1054 ЦК України Банк просив
стягнути солідарно з відповідачів
(позичальника та поручителя) на його
користь заборгованість в сумі 21 003,57
доларів США та 36 036,97 гривень., а також
судові витрати.

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції -
Продан Б.Г. Провадження №
22-ц/792/1184/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія №19, 27

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 30 серпня 2008 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 07 листопада
2013 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ „Перший Український Міжнародний
Банк" заборгованість за кредитом в сумі
21003,57 доларів США та 36036,97 грн..

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2014 року
зазначені рішення та ухвалу скасовано
та справу направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Останнім рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 08 квітня 2014
року позов ПАТ "Перший Український
Міжнародний банк" задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на користь ПАТ "Перший Український
Міжнародний банк" заборгованість за
кредитним договором в сумі 21 003,57
доларів США, 18019,81 грн. пені та 1019,60 грн.
судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
"Перший Український Міжнародний банк"
штрафні санкції в сумі 18017,16 грн.. В
решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Перший
Український Міжнародний банк" з
рішенням суду не погоджується, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги Банку в повному обсязі.
Зазначається про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими. Суд безпідставно
відмовив у стягненні з ОСОБА_1 штрафних
санкцій в розмірі 18017,16 грн., залишивши
поза увагою положення п. 1.2 Договору
поруки, згідно яких поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання боржником зобов'язання в
повному обсязі, включаючи сплату
основного боргу, процентів, комісій,
неустойки. З такими умовами кредитного
договору поручитель був ознайомлений,
про що свідчить п.5.1.1 договору поруки.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
з рішенням суду не погоджується,
просить його змінити, відмовивши Банку
в задоволенні позовних вимог до неї,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи. Суд
застосував роз'яснення Пленуму ВССУ,
викладені в п. 24 постанови від 30.03.2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин», згідно яких обчислення
строку пред'явлення кредитором вимоги
до поручителя настає з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково, проте помилково
прийняв рішення про стягнення коштів з
неї як поручителя. Суд залишив поза
увагою той факт, що Банк пред'явивши
21.05.2012 року до ОСОБА_3 вимогу про
дострокове повернення кредиту
протягом 30 днів, фактично встановив
дату настання строку виконання
основного зобов'язання 21.06.2012 року, а до
суду звернувся тільки 27 березня 2013 року
після спливу шестимісячного строку для
звернення до суду, тому порука є
припиненою і відсутні підстави для
стягнення коштів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, будучи належним
чином оповіщеними про розгляд справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Частиною 2
ст. 1050 ЦК України передбачено, що у разі
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено,
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 22 липня 2008 року між ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
та ОСОБА_3 було укладено кредитний
договір № 6656127, відповідно до якого
Банк надав відповідачу кредит у
розмірі 30 241,00 дол. США, зі сплатою 13,49%
річних за користування кредитними
коштами з кінцевим терміном погашення
кредиту до 22 липня 2015 року, а відповідач
зобов'язався повернути Банку кредит
частинами в розмірах, в порядку та
строки, визначені кредитним договором.

Відповідач з моменту видачі кредиту
своєчасно виконував свої зобов'язання
до вересня 2010 року, допускаючи лише
незначні порушення термінів сплати.
Надалі відповідач здійснював часткові
платежі по кредиту. Останній платіж
відповідач здійснив 10 січня 2012 року і з
цього часу припинив виконання
зобов'язання.

Відповідно до підпункту 1 п. 3.5.7.
кредитного договору затримання сплати
частини кредиту та/або сплати
процентів за користування кредитом на
строк понад 1 календарний місяць є
подією, настання якої надає позивачу
право вимагати від відповідача
дострокового повернення всього
кредиту разом із нарахованими
процентами.

Внаслідок неналежного виконання
ОСОБА_3 грошового зобов'язання
утворилась заборгованість, яка станом
на 26.02.2013 року згідно розрахунків
позивача становила 21003,57 доларів США та
36036,97 грн., з них 19 180,68 доларів США по
тілу кредиту, 1822,89 доларів США за
непогашеними відсотками, нарахованої
пені в сумі 18 019,81 грн., нарахованого
штрафу за невиконання умов страхування
предметів застави в сумі 2417,16 грн.,
штрафу за порушення зобов'язань в сумі
15 600 грн..

Вказані обставини
підтверджуються матеріалами справи,
сторонами не заперечуються.

Також судом встановлено, що засобом
забезпечення повернення кредиту є
договір поруки № 6656134 від 22 липня 2008
року, укладений між ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк» та
ОСОБА_1, згідно з умовами якого остання
поручається перед кредитором за
належне виконання ОСОБА_3 взятих на
себе зобов'язань за кредитним
договором. Позичальник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Відповідальність
поручителя настає з моменту
невиконання позичальником будь-якої
частини зобов'язання, так і при
невиконанні позичальником
зобов'язання у цілому.

Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

ОСОБА_1 поручилась перед Банком
відповідати за виконання ОСОБА_3
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати відсотків та пені, що
підтверджується умовами укладеного
договору поруки.

Договором поруки не передбачено
обов'язку поручителя щодо сплати
нарахованого штрафу.

Так, згідно п.1.1. ст. 1 укладеного між
сторонами договору поруки поручитель
поручається перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань,
вказаних в ст. 2 цього договору.

Пунктом 2.1. ст. 2 цього договору сторони
погодили, що порукою забезпечується
виконання наступних зобов'язань
божника перед кредитором:

2.1.1. зобов'язань, що випливають з
кредитного договору, а саме:

щомісячно здійснювати повернення
кредиту частинами в розмірах та строки,
передбачених графіком повернення
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом;

у випадках, передбачених кредитним
договором, повернути кредит в повному
обсязі достроково на вимогу кредитора;

щомісячно в строки, передбачені
графіком повернення кредиту та сплати
процентів за користування кредитом,
сплачувати кредитору проценти за
користування кредитом за ставкою 7,77%
річних, а також сплатити проценти за
вказаною в цьому пункті договору
ставкою на суму простроченого
основного боргу за весь час
прострочення;

у разі порушення боржником строків
виконання зобов'язань з повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом, сплатити на
користь кредитора пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НацБанку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, за кожен день
прострочення.

Таким чином поручитель ОСОБА_1
відповідає перед кредитором за
невиконання боржником сплати
основного боргу, процентів та пені.

Давши належну оцінку дослідженим
доказам в їх сукупності та врахувавши
наведені вимоги закону, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що на користь ПАТ "Перший Український
Міжнародний банк" солідарно з
відповідачів підлягає стягненню 21003,57
доларів США заборгованості за тілом
кредиту та непогашеним процентам, 18019
грн. 81 коп. пені та 1019 грн. 60 коп. судових
витрат, особисто з відповідача ОСОБА_3 -
18017 грн. 16 коп. штрафу згідно з пунктами
5.4 та 5.5 укладеного кредитного договору.

Тому доводи апеляційної скарги ПАТ
"Перший Український Міжнародний банк"
щодо необхідності стягнення також з
поручителя нарахованих сум штрафу є
безпідставними, оскільки такі не
узгоджуються з матеріалами справи та
не ґрунтуються на законі. Сам по собі
факт ознайомлення поручителя з умовами
договору кредиту при наявності
укладеного договору поруки з
визначенням меж його відповідальності,
не зобов'язує останнього виконувати
всі умови кредитного договору, а в разі
їх невиконання позичальником
сплачувати штрафні санкції.

Правильними є висновки суду про
відсутність підстав для припинення
поруки ОСОБА_1.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до роз'яснень пленуму
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладених в п. 24 постанови від 30
березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», відповідно
до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. При
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором, строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Отже, підставою для припинення
договору поруки може бути недотримання
кредитором строку звернення до суду з
вимогами до поручителя.

Як вірно встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи, Банк
надіслав на адресу позичальника та
поручителя листи вимоги № 1737/1 та № 1736/1
від 21 травня 2012 року про погашення
всієї суми заборгованості протягом 30
календарних днів та попередив про
наслідки невиконання вимог Банку,
зокрема про право Банку достроково
вимагати повернення кредиту, проте
зазначені листи відповідачами не були
отримані, повернуті поштовим
відділенням до Банку у зв'язку із
закінченням терміну їх зберігання. У
зв'язку з цими обставинами Банк не
змінив дати настання строку виконання
основного зобов'язання, залишивши її
попередньою погодженою з
позичальником 22 липня 2015 року.

Банку було відомо, що вимога № 1736/1 від 21
травня 2012 року (а.с.27-28) поручителю
ОСОБА_1 не була вручена, а тому він не
направляючи їй повторно такої вимоги,
пред'явив до поручителя позов в межах
строку дії кредитного договору.

Тому посилання ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі на те, що шестимісячний строк
пред'явлення вимоги про стягнення
боргу до неї як поручителя почався з 22
червня 2012 року і на час пред'явлення
позову про повернення боргу 27 березня
2013 року такий сплив, є безпідставними.

Інші доводи апеляційних скарг не
містять посилання на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи, ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційних скарг не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний банк" та
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 08 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя
апеляційного суду
С.А. Карпусь