Справа № 158/730/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Пономарьова О.М. Провадження
№ 22-ц/773/1141/14 Категорія: 43 Доповідач:
Лівандовської-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської -
Кочури Т.В.

суддів -Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

при секретарі Черняк О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивач ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, який діє
самостійно та в інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи на
стороні позивачів, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_5, Орган опіки та піклування
Ківерцівської районної державної
адміністрації до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
Ківерцівської міської ради про
усунення перешкод в користуванні
житлом, шляхом вселення, за апеляційною
скаргою відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 на
рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 02 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

02 червня 2014 року рішенням
Ківерцівського районного суду позов
задоволено.

Ухвалено усунути ОСОБА_1 та його
малолітнім дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8
перешкоди в користуванні квартирою
АДРЕСА_1, шляхом їх вселення.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_1 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 та його малолітнім
дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із вищезгаданим
рішенням суду відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_1 подали спільну апеляційну
скаргу, в якій вважають оскаржуване
рішення незаконним із-за неповноти
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просили його
скасувати, і ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції відповідачі
апеляційну скаргу із наведених у ній
мотивів підтримали, тоді як позивач
просив її відхилити, з огляду на
безпідставність наведених у ній
доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції - залишенню без
змін з наступних мотивів.

Відповіднодо ст. 47 Конституції України,
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Так, відповідно до ст.ст. 64, 65 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. До членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Особи, що вселилися в
жиле приміщення як члени сім'ї наймача
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено і це відповідає матеріалам
справи, що відповідачі зареєстровані у
квартирі АДРЕСА_1 з 1993 року, тоді як
позивач ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_7 з
2009 року, а ОСОБА_8 з 2010 року, зі згоди
ОСОБА_5, який на момент їх реєстрації
був власником квартири.

Рішенням Ківерцівського районного
суду від 25 липня 2011 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 19 вересня 2011
року розпорядження Ківерцівської
міської ради щодо приватизації ОСОБА_5
права власності на спірну квартиру,
свідоцтво про право власності, видане
на його ім'я та державна реєстрація
квартири визнані недійсними.

Рішенням Ківерцівського районного
суду від 20 вересня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 23 жовтня 2013 року
в позові ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання
ОСОБА_1, ОСОБА_8 та їх малолітніх дітей
такими, що не набули права користування
жилим приміщенням та зняття їх з
реєстрації відмовлено. Зазначеними
судовими рішеннями зроблено висновок
про те, що скасування права власності
ОСОБА_5 на спірну квартиру не свідчить
про неправомірність реєстрації
відповідачів у ній, оскільки така
реєстрація не суперечить нормам ЖК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
учать ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Рішенням Ківерцівського районного
суду від 22 лютого 2013 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано, а рішенням
органу опіки та піклування
Ківерцівської райдержадміністрації
від 20 квітня 2913 року № 20/2.18 визначено
місце проживання малолітніх дітей
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1

Також матеріалами справи об'єктивно
встановлено, що, починаючи з 2010 року
позивач ОСОБА_1 систематично звертався
до правоохоронних органів із заявами
та скаргами з приводу неправомірних
дій позивачів, які усіляко чинять йому
та членам його сім'ї перешкоди в
користуванні спірним житлом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України
ніхто не можу бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
позивач разом з дітьми є законними
користувачами спірної квартири,
оскільки зареєстровані у ній та
вселені на законних підставах, і
продовжують перебувати у такому ж
статусі, тоді як відповідачі чинять їм
перешкоди у реалізації свого житлового
права, яке підлягає захисту у обраний
позивачем спосіб, що не суперечить
закону, шляхом вселення його та
малолітніх дітей в спірне житло.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й ухвалив рішення, що
відповідає вимогам закону, тому
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 02 червня 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді