Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/447/14-ц

Провадження №2/377/200/14

02 липня 2014 року Славутицький міський
суд Київської області у складі:
головуючої - судді Малишенко Т.О., при
секретарі Купрієнко В.О., сторони не
явилися.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визначення
розміру спадкової частки, -

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1, з позовними
вимогами до ОСОБА_2, про визначення, що
частка у житловому приміщенні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, яка
залишилася як спадок після смерті її
батька, складає ? частку цієї квартири,
та ? частку після смерті її матері.

На слухання справи позивач не явилася,
подала заяву про проведення розгляду
справи за її відсутності, просила
позовні вимоги задоволити в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з,явилася, до суду надано письмову
заяву про розгляд справи без її участі,
позовні вимоги визнала повністю.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється. З огляду на викладене
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 01 червня 1995р., виданого на
підставі розпорядження генерального
директора ВО „Чорнобильська АЕС" за №
200 пр. від 01.06.1995 року, копія якого
долучена до справи, батькам позивача -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було передано у
спільну сумісну власність житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1. ЇХ
право спільної сумісної власності на
це приміщення було зареєстровано 18
липня 1995 року у Славутицькому міському
бюро технічної інвентаризації
Київської області за реєстровим № 377/77.
Відповідно до вищевказаного
правовстановлюючого документу вони
вдвох стали співвласниками житлового
приміщення у рівних долях (частках),
оскільки між ними не було ніякої
домовленості щодо частки кожного у
спільній сумісній власності під час
передачі вищевказаного житлового
приміщення у приватну власність за
приватизацією.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Славутицького міського управління
юстиції у Київській області, ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 149.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Славутицького міського управління
юстиції у Київській області, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №
150.

Після смерті батьків у позивача
виникло питання щодо прийняття та
оформлення спадщини. З наданих
документів вбачається, що при
зверненні до державного нотаріуса з
питанням про відкриття спадкової
справи позивачу повідомлено, що вона не
зможе оформити своє право на спадщину у
даному житловому приміщенні, яка
залишилася після смерті її батьків, так
як в Свідоцтві про право власності на
житло не було вказано розмір частки
/долі/ кожного з них.

На даний час відповідно до наданих суду
документів вбачається, що
співвласниками цієї квартири є ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис
№ 149 і ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
актовий запис № 150. Відповідно
свідоцтва про народження позивача -
ОСОБА_1, батьками записані вказані
особи, як батько ОСОБА_3, мати - ОСОБА_4.
Згідно свідоцтва про шлюб позивача
вона 28.08.1976 року як ОСОБА_1, вступила у
шлюб і узяла прізвище ОСОБА_1. Позивач
оформити належним чином спадщину по
даний час не має можливості, так як під
час отримання житла у спільну сумісну
власність її батьками під час його
приватизації не були визначені частки
кожного з співвласників.

Відповідно до ст. 12 Закону „Про
приватизацію державного житлового
фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ
(далі Закон № 2482-ХІІ) власник
приватизованого майна має право
розпоряджатися квартирою на свій
власний розсуд: продати, подарувати,
заповісти, здати в оренду, укласти інші
угоди, не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ
передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), у тому числі тих, що тимчасово
відсутні і за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Оскільки Законом № 2482-ХІІ не визначено
умов, за яких один із членів сім'ї
матиме більшу або меншу частку в
приватизованому житлі, то частки
кожного є рівними.

Виходячи з кількості співвласників
спірної квартири, кожен з них має право
на одну другу частку приватизованої
квартири.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у
праві спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Згідно заповіту від 18 жовтня 2004 року,
посвідченого державним нотаріусом
Славутицької державної нотаріальної
контори, ОСОБА_3 заповідав в рівних
частках кожному - ОСОБА_1- позивачеві у
справі, та ОСОБА_2, відповідачеві у
справі належну йому частку квартири
АДРЕСА_1

Згідно заповіту від 18 жовтня 2004 року,
посвідченого державним нотаріусом
Славутицької державної нотаріальної
контори, ОСОБА_4 заповідала в рівних
частках кожному - ОСОБА_1- позивачеві у
справі, та ОСОБА_2, відповідачеві у
справі належну їй частку квартири
АДРЕСА_1

З матеріалів спадкової справи № 22/2014
про прийняття спадщини померлого
ОСОБА_3 видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
спадщину прийняли. Осіб, які відповідно
до ст. 1241 ЦК України мають право на
обов'язкову частку у спадщині, немає.

З матеріалів спадкової справи № 23/2014
про прийняття спадщини померлої ОСОБА_4
видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину
прийняли. Осіб, які відповідно до ст. 1241
ЦК України мають право на обов'язкову
частку у спадщині, немає.

Спадкове майно, на яке нотаріусом не
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом, складається з однієї
другої частки спірної квартири.

У відповідності до вимог ст.372 ЦК
України, у разі поділу майна, що є
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.
Ніякої домовленості, ні усної, ні
письмової, щодо часток кожного з
співвласників у житловому приміщенні,
під час отримання його у власність, у
батьків не було. Інше законом також не
встановлено. Відповідно з цього
виникло право кожного з них як
співвласників на ? частку
вищевказаного житлового приміщення.

Виходячи з викладеного, слід визначити,
що частка у житловому приміщенні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, яка
залишилася після смерті ОСОБА_3 складає
? частку цієї квартири, та ? частку
після смерті ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. ст.ст.209,215,218 ЦПК
України, ст.ст. 364, 368-370, 372, 1258, 1261, 1267-1270 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити, що частка у житловому
приміщенні, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, яка залишилася як спадок після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у
м.Славутичі Київської області, складає
? частку цієї квартири.

Визначити, що частка у житловому
приміщенні, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, яка залишилася як спадок після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
у м.Славутичі Київської області,
складає ? частку цієї квартири.

Копію рішення направити сторонам для
ознайомлення.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Славутицький міський суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Т. О. Малишенко