Справа № 256/5462/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

18 червня 2014 року

Калінінський районний суд м.
Донецьку Донецької області в складі:

головуючої судді
- Токарєвої Н.М.,

при секретарі
- Дегтярьової І.О.,

за участю:

представника позивача

ПАТ «Родовід Банк»
- Мішкурової К.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Донецьку цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» в особі відділення
«Донецький регіональний департамент»
АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
за кредитним договором № ДО13/МБ -002.08.1
від 30 квітня 2008 року, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Родовід Банк» в особі
відділення «Донецький регіональний
департамент» звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № ДО13/МБ -002.08.1 від 30 квітня
2008 року.

У позовній заяві, позивач посилався на
те, що 30 квітня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «РОДОВІД
БАНК» і ОСОБА_6 було укладено кредитний
договір № ДО13/МБ -002.08.1. Кредитний
договір укладався ОСОБА_3, яка діяла від
імені ОСОБА_6 на підставі довіреності
від 26 жовтня 2007 року. Відповідно до умов
кредитного договору банк взяв на себе
зобов'язання надати в майбутньому
кредитів відповідачу ОСОБА_6 в межах
загальної суми 25 000 гривень (пункт 1.1.
кредитного договору). Пунктом 1.2.
кредитного договору встановлюється, що
кредитні зобов'язання банку та
зобов'язання відповідача ОСОБА_6 щодо
погашення кредитів, сплати процентів, а
також інші права та зобов'язання
сторін, передбачених кредитним
договором, виникають з моменту
укладання додаткових угод до
кредитного договору про надання
кредитів, що є його невід'ємними
частинами. Відповідно додаткової угоди
№1 до кредитного договору від 30 квітня
2008 року банк надав відповідачу ОСОБА_6
кредит в сумі 25 000 гривень зі сплатою
процентів за користування кредитом за
ставкою 32% річних строком по 20 жовтня
2009 року.(п. 1 додаткової угоди №1 до
кредитного договору). Відповідно до п. 1
додаткової угоди до кредитного
договору від 20 серпня 2009 року сторони
дійшли згоди про зміну п. 3.4.4.
кредитного договору та виклали його в
наступній редакції: «3.4.4. Повністю
погасити заборгованість за кредитами
не пізніше 20 жовтня 2010 року на рахунки
банку, що вказані у додаткових угодах».
Сума кредиту в повному обсязі (тобто, в
сумі 25 000 гривень) була надана
відповідачу ОСОБА_6 банком у
відповідності з положеннями пункту 2.5.
кредитного договору, тобто готівкою з
каси банку. Факт видачі кредиту
відповідачу ОСОБА_6 за кредитним
договором підтверджується заявою на
видачу готівки № 44б_7 від 30 квітня 2008
року, що містить підпис боржника. Таким
чином, банк в повному обсязі виконав
свої обов'язки перед відповідачем
ОСОБА_6 за кредитним договором.
Відповідно до пп. 3.4.3. - 3.4.4. кредитного
договору позичальник взяв на себе
обов'язок: - сплачувати банку проценти
за кредитами відповідно до умов
додаткових угод, а також у день повного
погашення заборгованості за кредитами;
- повністю погасити заборгованість за
кредитами не пізніше 20.10.2010 року на
рахунки банку, що вказані у додаткових
угодах. Всупереч обов'язку боржника
повністю погасити заборгованість за
кредитним договором не пізніше 20
жовтня 2010 року (передбачено п.3.4.4.
кредитного договору), відповідач
ОСОБА_6 до теперішнього часу не
виконала зобов'язання щодо: -
повернення в повному обсязі кредитних
коштів, які ним були отримані від банку
та неповернуті банку за кредитним
договором в сумі 10 009,89 гривень, що
підтверджується виписками з
банківських рахунків відповідача
ОСОБА_6 станом на 26 червня 2013 року.
Пунктом 3.4.6. кредитного договору
передбачено, що у разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитами
та процентами відповідач ОСОБА_6
зобов'язується сплатити банку пеню за
кожний день прострочки від суми
простроченої заборгованості в розмірі
1,6 %. Таким чином, загальний розмір
грошових вимог банку, які виникли на
підставі кредитного договору
(складається з суми кредиту, відсотків,
пені, відповідальності за порушення
грошового зобов'язання та інфляційні
витрати), станом на 26 червня 2013 року
складає 239 726 гривень 48 копійок, зокрема:
заборгованість за кредитом - 10 009
гривень 89 копійок; - заборгованість по
сплаті процентів - 1 618 гривень 30
копійок; - пеня, нарахована згідно умов
кредитного договору - пеня за
прострочку виконання грошових
зобов'язань - 225 578 гривень 30 копійок, з
яких: а) пеня за порушення строків
повернення кредиту - 196 341 гривня 21
копійка; б) пеня за порушення строків
сплати відсотків - 29 237 гривень 09
копійок; відповідальність за
порушення грошового зобов'язання,
згідно ч.2 ст. 625 ЦК України - 1 157 гривень
33 копійки, з яких: - 3% річних за
прострочення виконання зобов'язань зі
своєчасного повернення кредиту - 1 007
гривень 35 копійок; - 3% річних за
прострочення виконання зобов'язань зі
своєчасної сплати нарахованих
відсотків - 149 гривень 98 копійок. Сума
інфляційних витрат від суми
простроченої кредитної заборгованості
- 1 362 гривні 66 копійок, з яких: - сума
інфляційних витрат за кредитом - 1 177
гривень 99 копійок; - сума інфляційних
витрат за процентами - 184 гривні 67
копійок. В якості забезпечення
виконання зобов'язань відповідача
ОСОБА_6 перед банком за кредитним
договором, між банком та ОСОБА_3, 30
квітня 2008 року, був укладений договір
поруки № Д013/МБ-002/1.08.1. У відповідності
до пункту 1.1. договору поруки
відповідач зобов'язався солідарно
відповідати перед банком у повному
обсязі за своєчасне і повне виконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором. Згідно з пунктом
2.1. договору поруки у випадку
невиконання відповідачем ОСОБА_6 своїх
зобов'язань за платежами, що
передбачені кредитним договором,
поручитель ОСОБА_3 на підставі
письмового повідомлення позичальника
або банку зобов'язаний погасити в
повному обсязі заборгованість
позичальника за кредитним договором за
рахунок власних коштів на рахунок
банку в строк не пізніше наступного
робочого дня після одержання
вищезазначеного письмового
повідомлення. 06 липня 2010 року банк
надіслав на адресу поручителя ОСОБА_3
лист № 151.6-11-6.6/5454, в якому повідомив
його, що боржник не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором,
сповістив про розмір заборгованості
боржника перед банком за кредитним
договором та вимагав погасити вказану
заборгованість (копія зазначеного
листа додається). Однак поручитель не
виконав зазначену вимогу банку і
внаслідок цього, заборгованість
відповідача ОСОБА_6 перед банком
залишається непогашеною і на даний
момент. Невиконання поручителем ОСОБА_3
своїх зобов'язань за договором поруки
призвело до порушення ним положень
статей 526 та 554 ЦК України. В якості
забезпечення виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_6 перед банком за
кредитним договором, між банком та
ОСОБА_4 20 серпня 2009 року був укладений
договір поруки № Д013/МБ-002/2.08.1. У
відповідності до пункту 1.1. договору
поруки ОСОБА_4 зобов'язався солідарно
відповідати перед банком у повному
обсязі за своєчасне і повне виконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором. Згідно з пунктом
2.1. договору поруки -2 у випадку
невиконання відповідачем ОСОБА_6 своїх
зобов'язань за платежами, що
передбачені кредитним договором,
поручитель ОСОБА_4 на підставі
письмового повідомлення позичальника
або банку зобов'язаний погасити в
повному обсязі заборгованість
позичальника за кредитним договором за
рахунок власних коштів на рахунок
банку в строк не пізніше наступного
робочого дня після одержання
вищезазначеного письмового
повідомлення. Невиконання поручителем
ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором
поруки призвело до порушення ним
положень статей 526 та 554 ЦК України.
Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» заборгованість за кредитним
договором у сумі 239 726 гривень 48
копійок, а також судовий збір у сумі 2 397
гривень 26 копійок.

У судовому засіданні представник
позивача Мішкурова К.П. підтримала
уточнені позовні вимоги і дала
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Відповідачи у судове засідання не
з'явились. Про день, час і місце
розгляду справи були сповіщені у
порядку ст. 74 ЦПК України, що
підтверджується представленими в
матеріалах справи документами. Від
відповідачів не надійшло до суду
повідомлення про причини неявки. У
справі мається достатньо матеріалів
про права і взаємини сторін, суд
приходить до висновку про можливість
розглянути дану справу заочно під час
відсутності відповідачів на підставі
наявних досліджених у судовому
засіданні доказів відповідно до вимог
ст. 224 ЦПК України.

Розглянувши цивільну справу в межах
заявлених вимог, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і докази в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; припинення дії, яка порушує
право.

Стаття 57 ЦПК України
передбачає, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, що мають істотне значення для
вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 60 ч.ч. 1, 4 ЦПК
України, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено у судовому засіданні 30
квітня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «РОДОВІД
БАНК» і ОСОБА_6 було укладено кредитний
договір № ДО13/МБ-002.08.1.

Кредитний договір укладався ОСОБА_3,
яка діяла від імені ОСОБА_6 на підставі
довіреності від 26 жовтня 2007 року.

17 червня 2009 у. назви Банки офіційно
змінено з Відкритого акціонерного
товариства «РОДОВЩ БАНК» на Публічне
акціонерне товариство «РОДОВЩ БАНК»,
що підтверджується Свідоцтвом про
реєстрацію юридичної особи.

Відповідно до умов кредитного договору
банк взяв на себе зобов'язання надати в
майбутньому кредитів відповідачу
ОСОБА_6 в межах загальної суми 25 000
гривень (пункт 1.1. кредитного договору).

Пунктом 1.2. кредитного договору
встановлюється, що кредитні
зобов'язання банку та зобов'язання
відповідача ОСОБА_6 щодо погашення
кредитів, сплати процентів, а також
інші права та зобов'язання сторін,
передбачених кредитним договором,
виникають з моменту укладання
додаткових угод до кредитного договору
про надання кредитів, що є його
невід'ємними частинами.

Відповідно додаткової угоди №1 до
кредитного договору від 30 квітня 2008
року банк надав відповідачу ОСОБА_6
кредит в сумі 25 000 гривень зі сплатою
процентів за користування кредитом за
ставкою 32% річних строком по 20 жовтня
2009 року.(п. 1 додаткової угоди №1 до
кредитного договору).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди до
кредитного договору від 20 серпня 2009
року сторони дійшли згоди про зміну п.
3.4.4. кредитного договору та виклали
його в наступній редакції: « 3.4.4.
Повністю погасити заборгованість за
кредитами не пізніше 20 жовтня 2010 року
на рахунки банку, що вказані у
додаткових угодах».

Сума кредиту в повному обсязі (тобто, в
сумі 25 000 гривень) була надана
відповідачу ОСОБА_6 банком у
відповідності з положеннями пункту 2.5.
кредитного договору, тобто готівкою з
каси банку.

Факт видачі кредиту відповідачу ОСОБА_6
за кредитним договором
підтверджується заявою на видачу
готівки № 44б_7 від 30 квітня 2008 року, що
містить підпис боржника.

Таким чином, банк в повному обсязі
виконав свої обов'язки перед
відповідачем ОСОБА_6 за кредитним
договором.

Відповідно до пп. 3.4.3. - 3.4.4. кредитного
договору позичальник взяв на себе
обов'язок: - сплачувати банку проценти
за кредитами відповідно до умов
додаткових угод, а також у день повного
погашення заборгованості за кредитами;
- повністю погасити заборгованість за
кредитами не пізніше 20.10.2010 року на
рахунки банку, що вказані у додаткових
угодах.

Статтею 509 Цивільного Кодексу України
(надалі за текстом - «ЦК») визначено
поняття зобов'язання та підстави його
виникнення. Зобов'язанням є
правовідносини, в яких одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти.

У відповідності до положень статті 1049
ЦК України «позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого

роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в

порядку, що встановлені договором».

Всупереч обов'язку боржника повністю
погасити заборгованість за

кредитним договором не пізніше 20
жовтня 2010 року (передбачено п.

3.4.4. кредитного договору), відповідач
ОСОБА_6 до теперішнього часу не
виконала

зобов'язання щодо: - повернення в
повному обсязі кредитних коштів, які
ним були отримані

від банку та неповернуті банку за
кредитним договором в сумі 10 009,89
гривень, що підтверджується виписками
з банківських рахунків відповідача
ОСОБА_6 станом на 26 червня 2013 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який

прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані

простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Таким чином, з боку Відповідача мало
місце порушення зобов'язання, що
відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за
собою правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплату
неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (пенею) є грошова сума або
інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Пунктом 3.4.6. кредитного договору
передбачено, що у разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитами
та процентами відповідач ОСОБА_6
зобов'язується сплатити банку пеню за
кожний день прострочки від суми
простроченої заборгованості в розмірі
1,6 %.

Також слід зазначити, що відповідно до
ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України
встановлюється, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, загальний розмір грошових
вимог банку, які виникли на підставі
кредитного договору (складається з
суми кредиту, відсотків, пені,
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання та інфляційні
витрати), станом на 26 червня 2013 року
складає 239 726 гривень 48 копійок, зокрема:
заборгованість за кредитом - 10 009
гривень 89 копійок; - заборгованість по
сплаті процентів - 1 618 гривень 30
копійок; - пеня, нарахована згідно умов
кредитного договору - пеня за
прострочку виконання грошових
зобов'язань - 225 578 гривень 30 копійок, з
яких: а) пеня за порушення строків
повернення кредиту - 196 341 гривня 21
копійка; б) пеня за порушення строків
сплати відсотків - 29 237 гривень 09
копійок; відповідальність за
порушення грошового зобов'язання,
згідно ч.2 ст. 625 ЦК України - 1 157 гривень
33 копійки, з яких: - 3% річних за
прострочення виконання зобов'язань зі
своєчасного повернення кредиту - 1 007
гривень 35 копійок; - 3% річних за
прострочення виконання зобов'язань зі
своєчасної сплати нарахованих
відсотків - 149 гривень 98 копійок. Сума
інфляційних витрат від суми
простроченої кредитної заборгованості
- 1 362 гривні 66 копійок, з яких: - сума
інфляційних витрат за кредитом - 1 177
гривень 99 копійок; - сума інфляційних
витрат за процентами - 184 гривні 67
копійок.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань відповідача ОСОБА_6 перед
банком за кредитним договором, між
банком та ОСОБА_3, 30 квітня 2008 року, був
укладений договір поруки №
Д013/МБ-002/1.08.1. У відповідності до пункту
1.1. договору поруки відповідач
зобов'язався солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне і повне виконання боржником
своїх зобов'язань за кредитним
договором.

Згідно з пунктом 2.1. договору поруки у
випадку невиконання відповідачем
ОСОБА_6 своїх зобов'язань за платежами,
що передбачені кредитним договором,
поручитель ОСОБА_3 на підставі
письмового повідомлення позичальника
або банку зобов'язаний погасити в
повному обсязі заборгованість
позичальника за кредитним договором за
рахунок власних коштів на рахунок
банку в строк не пізніше наступного
робочого дня після одержання
вищезазначеного письмового
повідомлення. 06 липня 2010 року банк
надіслав на адресу поручителя ОСОБА_3
лист № 151.6-11-6.6/5454, в якому повідомив
його, що боржник не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором,
сповістив про розмір заборгованості
боржника перед банком за кредитним
договором та вимагав погасити вказану
заборгованість (копія зазначеного
листа додається). Однак поручитель не
виконав зазначену вимогу банку і
внаслідок цього, заборгованість
відповідача ОСОБА_6 перед банком
залишається непогашеною і на даний
момент.

Невиконання поручителем ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за договором поруки
призвело до порушення ним положень
статей 526 та 554 ЦК України.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань відповідача ОСОБА_6 перед
банком за кредитним договором, між
банком та ОСОБА_4 20 серпня 2009 року був
укладений договір поруки №
Д013/МБ-002/2.08.1. У відповідності до пункту
1.1. договору поруки ОСОБА_4 зобов'язався
солідарно відповідати перед банком у
повному обсязі за своєчасне і повне
виконання боржником своїх зобов'язань
за кредитним договором.

Згідно з пунктом 2.1. договору поруки -2 у
випадку невиконання відповідачем
ОСОБА_6 своїх зобов'язань за платежами,
що передбачені кредитним договором,
поручитель ОСОБА_4 на підставі
письмового повідомлення позичальника
або банку зобов'язаний погасити в
повному обсязі заборгованість
позичальника за кредитним договором за
рахунок власних коштів на рахунок
банку в строк не пізніше наступного
робочого дня після одержання
вищезазначеного письмового
повідомлення.

Невиконання поручителем ОСОБА_4 своїх
зобов'язань за договором поруки
призвело до порушення ним положень
статей 526 та 554 ЦК України.

На підставі вищевикладеного та
враховуючи ті обставини, що у
відповідності до положень ЦК України
(статті 546-548. 553) порука має похідний
характер від забезпеченого нею
зобов'язання і вимоги банку до
відповідача ОСОБА_6 за кредитним
договором, до відповідача ОСОБА_3 та
відповідача ОСОБА_4 за договором
поруки 1 та договором поруки 2 пов'язані
між собою єдиною підставою виникнення
(порушення відповідачем ОСОБА_6 своїх
грошових зобов'язань перед банком за
кредитним договором), то банк
обґрунтовано має право одночасно
пред'явити позовні вимоги до
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
метою погашення заборгованості
відповідача ОСОБА_6 перед банком за
кредитним договором, в тому числі - і за
рахунок грошових коштів відповідача
ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 і
відповідно зазначені позовні вимоги
підлягають розгляду судом в рамках
провадження у одній справі - згідно
положень статті 126 ЦПК України.

Враховуючи викладене, в силу ст.ст. 543, 554
ЦК України суд приходить до висновку,
що відповідач відповідно до умов
кредитного договору, зобов'язаний
виплачувати платежі в строки, вказані в
кредитному договорі, проте він свої
обов'язки не виконав, внаслідок чого
утворилася заборгованість за
кредитним договором на момент
звернення у суд, загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем складає 239 826, 48 гривень.

Також, суд приходить до висновку, що
діями відповідача були порушені
вищезгадані договірні зобов'язання,
виконання яких було прострочене, у
зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 526, 546, 549
ЦК України, вказана сума
заборгованості по кредиту, по
відсотках, по пені повинна бути
стягнута з відповідача на користь
позивача, при цьому обставин, що
звільняють відповідача від
відповідальності за прострочення
виконання даного зобов'язання судом не
встановлено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України всі
судові витрати, пов'язані з розглядом
справи покладаються на відповідачів,
тому сплачена позивачем сума судового
збору в доход держави у розмірі 2397, 26
гривень підлягає стягненню солідарно
з відповідачів на користь позивача.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 509, 526, 543, 546, 549, 554, 610-612,
617, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,
212, 213, 214, 215 ЦПК, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» в особі відділення «Донецький
регіональний департамент» АТ «Родовід
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № ДО13/МБ -002.08.1 від 30 квітня
2008 року - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1; ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн. НОМЕР_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» заборгованість у
розмірі 239726 гривень 48 копійки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1; ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн. НОМЕР_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» суму судового збору у
розмірі 2397 гривень 26 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області протягом десяти днів
з дня його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Токарєва Н.М.

18.06.2014