Справа №
Номер провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

« 10» липня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

Головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, в якому просить визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування 202/1000 частинами квартири
за адресою: АДРЕСА_1 та в усуненні
перешкод в користуванні та
розпорядженні вказаною частиною
квартири, посилаючись в обґрунтування
своїх вимог на такі обставини.

У позові позивачка вказує, що їй згідно
договору дарування № 8-5876 від 24.11.2004
року, посвідченого Першою Одеською
державною нотаріальною конторою,
належить 202/1000 частин квартири АДРЕСА_1.

Нещодавно позивачці стало відомо, що в
цій квартирі зареєстровані також
відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Про цей факт ОСОБА_1 дізналася
випадково, коли почала оформляти
субсидію для оплати комунальних
послуг.

При укладенні договору дарування
квартири, попередньою власницею не
було повідомлено позивачці, що в
квартирі зареєстровані інші особи, а
згідно довідки ЖЕО від 30.11.2004 року було
підтверджено, що за даною адресою ніхто
не зареєстрований.

Окрім того, з моменту набуття
позивачкою права власності на дану
квартиру остання жодного разу не
зустрічалася з відповідачами,
встановити їх місце знаходження не
являється можливим, їх речей в квартирі
немає, комунальні послуги вони не
сплачують, ремонт квартири не
проводять.

Даний факт підтверджується актом
складеним комісією в складі майстрів
дільниці № 8 КП ЖКС
«Порто-Франківський» від 27.02.2014 року, в
якому йдеться про те, що в квартирі
АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_1,
встановлено, що відповідачі не
мешкають за цією адресою щонайменше з
2004 року.

Оскільки відповідачі досі залишаються
зареєстрованим в даній квартирі,
останні створюють перешкоди позивачці
у здійсненні нею права розпорядження
квартирою.

У зв'язку з цим позивачка звернулась до
суду та просить визнати осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням за вказаною адресою.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась, подала заяву про розгляд
справи за її відсутністю, підтримуючи
позовні вимоги, крім того зазначивши,
що заперечень проти заочного розгляду
справи не має.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, повідомлялися про день та
час розгляду справи, відповідно до
судової повістки вбачається, що
вручити її не удається можливим через
не проживання за зазначеною адресою.

Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання в
порядку статті 169 ЦПК України,
враховуючи відсутність відповідних
заперечень від позивачки, ухвалив
слухати справу за відсутності сторін,
що не з'явились, у порядку заочного
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлено, що згідно договору
дарування № 8-5876 від 24.11.2004 року,
посвідченого Першою Одеською
державною нотаріальною конторою,
ОСОБА_1 належить 202/1000 частин квартири
АДРЕСА_1.

В цій квартирі зареєстровані також
відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до акту, складеного
комісією в складі майстрів дільниці № 8
КП ЖКС «Порто-Франківський» від 27.02.2014
року, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1,
власником якої є ОСОБА_1, відповідачі не
мешкають щонайменше з 2004 року.

Беручи до уваги представлені стороною
документи та доводи, суд вважає
доведеним той факт, що відповідачі
більше десяти років у квартирі АДРЕСА_1
не проживають.

Оскільки розрахунок експлуатаційних
платежів і платежів за надання
комунальних послуг здійснюється,
виходячи з кількості зареєстрованих за
адресою цієї квартири, це створює
перешкоди для позивачки в здійсненні
права користування щодо неї.

Враховуючи те, що відповідачі на
спірній житловій площі не проживають
більш як шість місяців, а також той
факт, що судом не встановлено поважних
причин відсутності відповідачів у
спірному житловому приміщенні, суд
дійшов висновку про втрату
відповідачами права користування ним,
тому питання про збереження цього
права користування відповідачами
ставитись перед судом не може.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, проводиться
в судовому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового
кодексу УРСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Зазначена норма має бути застосована
судом до спірних правовідносин,
оскільки початок встановленого
законом строку не проживання у спірній
квартирі, з яким пов'язується втрата
права на житло, а також його закінчення
протікали в період дії саме цієї норми
закону.

Також суд враховує, що відповідно до ст.
3 Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.
Оскільки відповідач за вказаною
адресою не проживає, ця житлова
квартира не є його місцем проживання
або місцем перебування, він має бути
знятий з реєстрації за цією адресою.

Відповідно до ст.7 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, …. остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою), свідоцтва про
смерть.

Враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне визнати позов
обґрунтованим та визнати відповідачів
такими, що втратили право користування
приміщенням.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів. Згідно ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися в суд за захистом свого
цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
16 ЦК України, ст. ст. 71, 72 Житлового
кодексу УРСР, ст.ст. 3, 7 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні ", ст.
ст. 10. 11. 61, 74, 76, 169, 209, 212, 214-215, 217, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.В. Суворова

10.07.2014