№ 2/269/885/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 червня 2014 року Совєтський
районний суд міста Макіївка Донецької
області в складі:

головуючої судді Слабкіної
О.А.

при секретарі Савоськіній
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу по розписці, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу та судового збору.
Свої позовні вимоги викладені в
позовній заяві обґрунтовує тим, що
24.02.2014 року вона з відповідачці надала
кошти у позику строком до 15.04.2014 року,
про що відповідачкою була написана
власноруч розписка, тобто таким чином
був фактично укладений договір
позики. Після спливу зазначеного в
розписці строку - 15.04.2014 року
відповідач гроші добровільно не
повернула. Вона неодноразово
зверталась до відповідача щодо
повернення грошей, тобто просила
виконати взяті на себе зобов'язання та
повернути своєчасно взяті в борг
грошові кошти, але відповідач
посилалась на скрутне матеріальне
становище.

В судовому засіданні позивачка
підтримала викладені в позовній заяві
вимоги і суду пояснила, що її
приятелька ОСОБА_3 порекомендувала
відповідачку, як добру людину,
фактично поручилася за відповідачку і
попросила, щоб її невістка, яка має
власний магазин взяла відповідачку на
роботу. Коли вона запропонувала
невістці взяти на стажування в магазин
відповідачку, невістка погодилась і
відповідачка приступила в лютому до
стажування продавцем. Через деякий час,
відповідачка попросила позичити
гроші в сумі 8600.00 грн. Вона погодилась
зайняти грошові кошти, тому що ОСОБА_3,
яка є її доброю приятелькою запевнила
її, що відповідачка віддасть позичені
кошти, тому що чоловік відповідачки
має отримати регресні виплати. Вона
24.02.2014 року передала відповідачці
грошові кошти у сумі 8600.00 грн., а
відповідачка власноруч написала
розписку, при цьому надала ксерокопію
паспорту, який вона долучила разом із
копією розписку до матеріалів справи.
Після спливу строку зазначеного в
розписці і до наступного часу
відповідачка борг не повернула, тому
вона просить суд стягнути з
відповідачки на її користь суму боргу
у розмірі 8600.00 грн. та судові витрати,
які вона понесла при зверненні до суду.

Відповідач в судове засідання
з'явилася та суду пояснила, що вона
ніяких грошей у позивача не брала. Вона
дійсно працювала в магазині, невістки
позивача і їй позивачкою було
повідомлено, що в магазині недостача, і
тому вона написала зазначену
розписку, тому позовні вимоги вона не
визнає в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, встановив
наступне.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона передає у власність другій
стороні грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Згідно ст. 1047 ч 2 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Наявною в матеріалах справи
розпискою підтверджено той факт, що між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 фактично був укладений договір
позики, за якими відповідач отримала
від позивача кошти, а саме вісім тисяч
шістсот гривень 00 коп. та зобов'язалася
повернути зазначені кошти 15 квітня 2014
року.

В судовому засіданні відповідач не
заперечувала тому факту, що
досліджений у судовому засіданні
оригінал розписки щодо отримання
коштів у позику у позивача ОСОБА_1 у
розмірі 8600.00 грн. вона написала
власноруч.

Суд, при постановлені даного
рішення не може прийняти до уваги
доводи відповідача ОСОБА_2 щодо
написання розписки у зв'язку з тим, що
в магазині, де вона працювала була
виявлена недостача, оскільки в силу
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

В судовому засіданні відповідачем не
доведені суду зазначені доводи, ані
письмовими доказами, ані іншими
фактичними доказами.

Тож, суд, проаналізувавши
вищенаведене, вважає за необхідне
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу по розписці задовольнити у
повному обсязі та стягнути з
відповідача суму боргу за розпискою
від 24.02.2014 року, тобто за фактично
укладеним договором позики суму у
розмірі 8600.00 гривень.

Крім того, відповідно до вимог ст.
88 ЦПК України з відповідача підлягає до
стягнення сума судового збору у
розмір 243.60 грн. на користь позивача,
який підтверджений квитанцією.

Керуючись ст. 1046 - 1050 ЦК України, на
підставі ст. ст. 11, 60, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу по розписці -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Макіївки Донецької
області, яка зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 суму
боргу у розмірі 8600.00 грн. (вісім тисяч
шістсот грн. 00 коп.) та судовий збір у
розмірі 243.60 грн. (двісті сорок три грн. 60
коп.)

Рішення проголошене і може бути
оскаржене в Апеляційний суд Донецької
області, через даний суд протягом
десяти днів із дня оголошення рішення.

Суддя
О. А. Слабкіна