АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4004/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 640/355/14-ц
Категорія: про відшкодування шкоди
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - Кіся П.В.,
суддів: -
при секретарі - Прийміч А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 17 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» про відшкодування
матеріального збитку та моральної
14.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з
вище зазначеним позовом, який в
подальшому уточнив та просив стягнути
з приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ТАС» (далі - ПАТ СК
«ТАС») відшкодування матеріального
збитку від пошкодження автомобіля Daewoo
Nubira р.н. НОМЕР_1 в сумі - 17 600 грн. 78 коп.,
стягнути з ОСОБА_4 компенсацію
моральної шкоди в сумі 10 000 грн. та
стягнути солідарно з відповідачів
судові витрати в сумі 4658 грн. 32 коп.
В обґрунтування позовної заяви позивач
зазначив, що 06.01.2013 року приблизно о 16
год. 00 хв., керуючи належним йому на
праві власності автомобілем Daewoo Nubira
р.н. НОМЕР_1 він рухався трасою
Харків-Київ-Довжанський, а назустріч
йому рухався автомобіль Daewoo Lanos р.н.
НОМЕР_2 під керуванням відповідача
ОСОБА_4, яка в порушення вимог п.12.1
правил дорожнього руху України невірно
обрала швидкість руху, виїхала на його
смугу руху, в результаті чого допустила
зіткнення автомобілів.
Постановою судді Харківського
районного суду Харківської області від
9.12.2013 року ОСОБА_4 визнана винною у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 124КУпАП. Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 7775 від
24 вересня 2013 року матеріальній збиток
від пошкодження автомобіля Daewoo Nubira
дорівнює вартості виконання його
поновлювального ремонту з урахуванням
зносу, яка на момент оцінки складала
Крім того, вказував позивач, внаслідок
дорожньої пригоди, що виникла в
результаті протиправних дій ОСОБА_4,
позивачу, на його думку, завдана також
значна моральна шкода, розмір
компенсації якої він вважає за
оскільки після зіткнення транспортних
засобів позивач відчув сильний біль
від струсу автомобіля Daewoo Nubira та
контакту його тіла з виступаючими
частинами салону. Він дуже перелякався
за своє життя та життя своєї дружини
ОСОБА_5 та його неповнолітнього сина
ОСОБА_6, які також знаходилися в
автомобілі. Крім того, автомобіль Daewoo
Nubira був одним з найбільш коштовних
об'єктів його власності. Протягом
тривалого часу він не мав можливості
користуватися індивідуальним
транспортним засобом, що призвело до
виникнення неабияких незручностей,
необхідності докладати додаткові
зусилля для вирішення повсякденних
побутових та робочих питань. В зв'язку з
цим змінився увесь уклад його життя,
яке раніше включало напружену працю та
активний відпочинок. Оскільки його
робота вимагає постійного пересування
містом, а автомобіль Daewoo Nubira не
підлягав відновленню, позивач
вимушений був придбати інший
транспортний засіб у кредит, що
негативно вплинуло на його сімейний
бюджет та, в свою чергу, на родинні
стосунки. Незважаючи на те, що
відповідачу добре відомі усі його
проблеми, ОСОБА_4 до цього часу не
відшкодувала належну частину
моральної шкоди та ніяк не сприяла
отриманню ним страхового
відшкодування від її страховика в
особі AT «СГ «TAC» яке в свою чергу
ухиляється від виконання свого
обов'язку згідно полісу ОСЦПВВТЗ №
ВА/6908514 в повному обсязі. Крім того,
після дорожньої пригоди позивачем були
понесені витрати по сплаті послуг
юридичної допомоги - 4000,00 грн.
Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 17 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_4 моральну
шкоду 2 000 грн. та судові витрати у виді
судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. в
іншій частині позовних вимог суд
вирішив відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати вказане рішення і ухвалити
нове, яким стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС»
матеріальний збиток у сумі 12 005 грн. 77
коп., стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду у
розмірі 10 000 грн. та стягнути солідарно
з відповідачів судові витрати у
розмірі 4 658 грн. 32 коп.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідності
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції посилається на те, що суд
першої інстанції посилався в якості
належних доказів на звіт № 29 від 27
травня 2013 року відповідно до якого
вартість матеріального збитку від
пошкодження автомобіля Daewoo Nubira р.н.
НОМЕР_1 становить 33 622 грн. 06 коп., а
вартість автомобіля в пошкодженому
стані відповідно до звіту № 694 від 3
грудня 2013 року складає 8 330 грн.

Однак суд першої інстанції не прийняв
до уваги висновок судової
автотоварознавчої експертизи №7775 від
24 вересня 2013 року, проведеної в межах
кримінального провадження по
вказаному факту дорожньої пригоди,
«оскільки дана експертиза
призначалась та проводилась не по
даній справі, всупереч вимогам ст. 143
ЦПК України». Надаючи критичну оцінку
висновку експертизи, суд без перевірки
дослівно навів в рішенні витяг з
заперечень ПАТ «СГ «TAC» на позов щодо
відсутності у висновку експертизи
показника «Дз» та неправильного
використання експертом Харківського
НДІСЕ ОСОБА_7 Бюлетеню № 68.

При складанні звітів № 29 від 27 травня
2013 року та 3 грудня 2013 року, на думку
апелянта, занижена вартість автомобіля
до пошкодження та завищена його
вартість в пошкодженому стані, що
підтверджується отриманими з мережі
Інтернет відповідними відомостями з
вторинного ринку транспортних засобів
в Україні щодо вартості вживаного та
пошкодженого в дорожній пригоді
автомобіля Daewoo Nubira аналогічного за
станом та строком експлуатації
належному мені.

Вказані викривлення дійсних обставин
справи, пов'язані з неправильним
застосуванням при складанні звітів
оцінювачем ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 змісту
п. 7.12 «Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів», затвердженої
наказом МЮ України, Фондом державного
майна України № 1335/5/1159 від 27 липня 2009
року, що відбилося в наступному. За
відсутності в Бюлетені
автотоварознавця № 68 відомостей щодо
вартості вживаного автомобіля Daewoo Nubira
всупереч вимогам Методики в якості
його аналога був прийнятий «седан» з
об'ємом двигуна 2,0 л., хоча за своїми
параметрами він значно більше
відрізняється від належного апелянту
автомобіля ніж «хечбек» з об'ємом
двигуна 1,6 л. Під час приведення
вартості обраного аналога
використаний самотужки виведений
коефіцієнт - 0,925, замість встановленого
для Харківського регіону - 1,03.
Враховані при обчислені показника Дз
відомості, що не відповідають
дійсності, а саме: сліди попереднього
ремонту, пошкодження салону та обшивки,
пошкодження ЛКП та вітрового скла,
наявність яких ніяк не відображена на
доданих до звітів фотознімках (а.с. 71-75).

Крім того, обґрунтовуючи розмір
компенсації завданої моральної шкоди
апелянт посилався на загальновідомі
негативні наслідки зустрічного
зіткнення транспортних засобів для
потерпілого учасника ДТП та власника
пошкодженого легковика, однак суд
першої інстанції не врахував їх
належним чином під час визначення
розміру стягнення моральної шкоди на
мою користь. Також, на думку апелянта,
квитанція юридичної консультації є
належним фінансовим документом, що
використовується на підтвердження
розміру оплати наданої йому адвокатом
юридичної допомоги, отримання першого
примірника якого він засвідчив своїм
підписом на його копії.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, їх
представників, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, а сторони не
заперечують, що з вини відповідача
ОСОБА_10, яка під час керування
автомобілем порушила ПДР, 06.01.2013 року
зіткнулись транспортні засоби,
пошкоджено автомобіль позивача.
Належний відповідачу ОСОБА_10
автомобіль на час ДТП був
застрахований, а тому страховик - ПАТ СГ
«ТАС» сплатив ОСОБА_5 25292,06 грн.
страхового відшкодування з розрахунку:
33622,06 грн. (вартість матеріального
збитку внаслідок пошкодження
автомобіля) - 8330 грн. (залишкова
вартість пошкодженого автомобіля
позивача ) = 25292,06 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ПАТ СГ
«ТАС» повністю розрахувалося з
позивачем, виходячи з тих зобов'язань,
які виникли у зв'язку з настанням
страхового випадку та оцінки
матеріальної шкоди внаслідок
пошкодження автомобіля позивача, яка
встановлена експертною компанією
«Укравтоекспертиза» (а.с.59-76), а тому в
цій частині вимог позивачу відмовлено,
та з того, що винними діями ОСОБА_10
позивачу заподіяно моральну шкоду,
розмір якої суд встановив у сумі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду в цій частині, оскільки воно
відповідає вимогам закону і ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд першої інстанції надав
правильну оцінку доказам, які сторони
та їх представники визнали за
необхідним надати, взявши за основу при
вирішенні питання щодо суми страхового
відшкодування розрахунки експертної
компанії «Укравтоекспертиза» та
висновок №29 від 27.05.2013 року суб'єкта
оціночної діяльності ОСОБА_11 як такий,
що містить більш повну інформацію про
встановлення суми шкоди, заподіяної
власнику автомобіля «Деу Нубіра»
ОСОБА_3 у відповідності до Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
КТЗ, затвердженої наказом МЮ України та
Фондом державного майна України від
24.11.2003р. №142/5/2092 в редакції від 24.-07.2009р.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апелянта в тій частині, що
висновок №7775 від 24.09.2013р. експерта
ХНДІСЕ ОСОБА_7 має більшу доказову силу,
оскільки вказаний висновок зроблено в
межах іншої справи і, згідно вимог
ст.ст.143,144,147 та глави 5 розділу 1 ЦПК
України, відноситься до інших
«письмових доказів», передбачених ст.64
ЦПК України, а не «висновку експерта»,
передбаченого ст.66 ЦПК України, як це
помилково вважає апелянт.

Оцінюючи вказані письмові докази та
доводи сторін і надані ними в суді
апеляційної інстанції нові письмові
докази, судова колегія приходить до
висновку, що вони в цій частині не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Дійсно, як правильно зазначив апелянт і
чого не заперечують представники
відповідачів, і суб'єкт оціночної
діяльності ОСОБА_11, з яким погодився
суд, і експерт ХНДІСЕ ОСОБА_7, у своїх
розрахунках брали вихідні дані щодо
ринкової вартості найбільш схожого КТЗ
з автомобілем позивача, зважуючи на
відсутність даних про вартість такого
ж КТЗ.

Разом з тим, суб'єкт оціночно
діяльності ОСОБА_11, згідно матеріалів
його звіту №29, огляд пошкодженого
транспортного засобу позивача ОСОБА_3
здійснював 14.01.2013р., тобто через два
тижні після ДТП, у присутності власника
вказаного КТЗ ОСОБА_3, який своїм
підписом в протоколі огляду КТЗ
підтвердив повноту зафіксованих
пошкоджень.(а.с.69-70). При розрахунках СОД
ОСОБА_11 врахував процент корекції
вартості КТЗ з урахуванням пробігу,
який становив 224857 км., і строку
експлуатації, який становить 15 років.

З копії висновку судової
автотоварознавчої експертизи №7775 від
24.09.2013 року експерта ОСОБА_12, яким
визначено матеріальний збиток у
розмірі 42892,84грн., вбачається, що
технічний огляд КТЗ позивача ОСОБА_3
експерт здійснював 22.08.2013р., тобто через
7 місяців після ДТП, дані про
забезпечення участі у огляді КТЗ
відповідачів та їх представників, а
також про ознайомлення їх зі змістом
цього висновку - відсутні.

Ні під час розгляду справи в суді
першої інстанції, а ні в апеляційному
суді сторони не виявили бажання
провести експертизу з метою визначення
розміру матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок пошкодження автомобіля
позивача, та усунення суперечностей в
розрахунках СОД ОСОБА_11 і експерта
ОСОБА_7

З огляду на викладене підстави для
зміни рішення суду в цій частині немає.

Також суд першої інстанції правильно
розмір відшкодування моральної шкоди
позивачу у сумі 2000 грн.. Ця сума є
співмірною з тими даними про душевні
страждання позивача, порушення його
звичайного стану життя та глибину
заподіяної моральної шкоди, які
підтверджуються наданими сторонами
доказами про обставини, на які
посилається позивач, обґрунтовуючи ці
позовні вимоги.

Однак рішення суду першої інстанції в
частині відмови у компенсації витрат
позивача за надану йому правову
допомогу за недоведеністю підлягає
скасуванню у зв'язку з неповним
з'ясуванням судом цих обставин, які
мають значення для справи і
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
якими регулюються ці правовідносини.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

З наявних в матеріалах справи витягу з
угоди і квитанцій №0001 від 06.02.2013р. та
№0016 від 27.12.2013р. вбачається, що 27.12.2013р.
позивач ОСОБА_3 і адвокат ОСОБА_13 уклали
угоду про надання правової допомоги,
що ОСОБА_3 відповідно сплатив двічі по
2000 грн. адвокату за надання правової
допомоги.

В наданих апелянтом актів виконання
робіт та калькуляцій до договорів від
06.02.2013р. і від 27.12.2013р. та його
представником адвокатом ОСОБА_13
детально зазначено перелік, обсяг і
вартість виконаної роботи по наданню
правової допомоги, сума фактично
сплачених коштів - 2069грн. та 2176 грн.
відповідно.

При визначенні суми компенсації витрат
позивачу по оплаті правової допомоги
колегія суддів виходить з того, що
позов задоволено частково, а тому
судові витрати підлягають розподілу,
згідно ст.88 ЦПК України, пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, а
також з урахуванням призначення сплати
06.02.2013р. послуг за ведення кримінальної
справи по факту ДТП, складовою частиною
провадження по якому є встановлення
вини заподіювача шкоди та її розміру.

Враховуючи усі ці обставини судова
колегія приходить до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення вимог позивача і стягнення
з відповідача ОСОБА_10 на його користь
1500 грн. у якості часткового
відшкодування витрат на правову
допомогу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п.1,4
ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного
суду м. Харкова від 17 квітня 2014 року
змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
відшкодування судових витрат
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 1500
грн. у якості відшкодування витрат на
правову допомогу.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, в
касаційному порядку може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: