У х в а л а

іменем україни

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк», третя
особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним
договору застави, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 18 лютого 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 10 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 09 серпня 2007 року між
Публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» (далі
- ПАТ КБ «ПриватБанк») та його дружиною
ОСОБА_5 було укладено договір застави,
предметом якого визначено легковий
автомобіль марки «Деу Ланос», 2007 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, про що він тривалий час,
до травня 2013 року, не знав та не надавав
своєї на те згоди. За таких обставин на
підставі ст. 65 СК України просив
визнати зазначений договір застави
недійсним, поновити строк звернення до
суду з цим позовом.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 18 лютого 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 10 квітня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення та ухвалу судів
першої й апеляційної інстанцій,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_4, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі і надавши їм належну оцінку в
силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а
також, врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду з цим позовом, підстави для
поновлення цього строку відсутні.

При цьому суд правильно виходив з того
що оспорюваний договір застави
укладено на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором,
кредитні кошти від якого було
спрямовано на придбання автомобіля -
предмета застави, який
використовувався в інтересах сім'ї
позивача, що свідчить про обізнаність
позивача про існування як кредитного
договору, так і договору застави.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази,
правильно встановив обставини справи,
в результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 18 лютого 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 10 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик