АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3025/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мороз В.П. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Максюти Ж.І.

суддів - Кочкової Н.О.,
Слоквенка Г.П.

при секретарі - Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 що діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3

на ухвалу Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 01 лютого
2012 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення богу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 18
листопада 2011 року позовні вимоги
ОСОБА_4 задоволено частково, а саме:
стягнуто з ОСОБА_5 (49000, АДРЕСА_1), ОСОБА_6
(49000, АДРЕСА_2) солідарно на користь
ОСОБА_4 560 000,00 грн. (п'ятсот шістдесят
тисяч 00 коп.), 1 820,00 грн. судових витрат, а
всього 561 820,00 грн. (п'ятдесят шістдесят
одна тисяча вісімсот двадцять гривен 00
коп.).

На стадії примусового виконання
судового рішення сторони подали заяву
про затвердження мирової угоди, що
передбачено ст. 372 ЦПК України.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 01 лютого
2012 року було визнано мирову угоду, за
умовами якої в рахунок виконання
грошових зобов'язань за рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2011
року, про стягнення на користь ОСОБА_4 з
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно грошових
коштів у розмірі - 561 820 грн. (п'ятсот
шістдесят одна тисяча вісімсот
двадцять гривень 00 коп.), визнати за
ОСОБА_4 право власності на житловий
будинок та господарські споруду, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2, які
складаються з: Житловий Будинок - Літер
А-1: загальною площею 109,8 кв.м., житловою
площею 70,2 кв.м., з них: Коридор, площею 9,0
кв.м., Житлова, площею 15,2 кв.м, Кухня,
площею 18,9 кв.м., Санвузол, площею 4,0 кв.м.,
Коридор, площею 7,7 кв.м., Житлова, площею
10,4 кв.м, Житлова, площею 9,3 кв.м., Житлова,
площею 18,6 кв.м., Житлова, площею 16,7 кв.м.,
Літній душ - Літер Б, площею 2,3 кв.м.,
Вбиральня - Літер В, площею 1,6 кв.м.,
Гараж - літер Г, площею 33,5 кв.м., №1-4
споруди (Ворота, Огорожа, Хвіртки, Яма
вигрібна).

ОСОБА_4 відмовилася від будь-яких
матеріальних претензій щодо стягнення
грошових коштів у розмірі - 561 820 грн.
(п'ятсот шістдесят одна тисяча вісімсот
двадцять гривень 00 коп.), з ОСОБА_6 у
повному обсязі.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2012
року було виправлено описку в
резолютивній частині оскаржуваної
ухвали, доповненням переліку об'єктів
нерухомості - а саме: житлова прибудова
літ. А2-1, поз. 1-1,1-2,1-9, загальною площею 40,2
кв.м. та житловою площею 31,9 кв.м.;
прибудова літ. а-1, поз. 1-10, загальною
площею 3,5 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, що діє в
інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновку суду обставинам справи,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
суду та прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про
затвердження мирової угоди на стадії
виконання між сторонами (а.с. 30-32).

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду скасуванню,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК
України мирова угода, укладена між
сторонами, або відмова стягувача від
примусового виконання в процесі
виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це суперечить закону або порушує
права чи свободи інших осіб. За
результатами розгляду мирової угоди
або відмови від примусового виконання
суд постановляє ухвалу відповідно до
положень цього Кодексу.

Зазначеній нормі процесуального права
оскаржувана ухвала не відповідає.

Задовольняючи заяву та постановляючи
ухвалу про визнання мирової угоди від
31.01.2012 року, укладеної між ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що умови укладеної мирової угоди
не суперечать закону, не порушують
права та свободи інших осіб, а тому дана
мирова угода може бути визнана судом.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 12.04.2011 року
задоволено позов ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 22.11.2005
року державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори, відповідно до
якого ОСОБА_7 є власником домоволодіння
АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2,
укладений 28.07.2006 року між ОСОБА_9, яка
діяла за довіреністю від імені ОСОБА_7
та ОСОБА_6, посвідчений приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_10

Встановлено факт прийняття спадщини
неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
після смерті матері ОСОБА_8, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за неповнолітнім ОСОБА_3 право
власності на домоволодіння АДРЕСА_2,
яке розташоване на земельній ділянці
площею 628 кв.м. та складалося з
житлового будинку А-1, житловою площею
34, 0 кв.м., загальною площею 77,4 кв.м.;
споруд 1-4 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_11,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Витребувано із незаконного володіння
ОСОБА_6 та передати ОСОБА_3
домоволодіння АДРЕСА_2, розташоване на
земельній ділянці площею 628 кв.м. та
складалося з житлового будинку А-1,
житловою площею 34, 0 кв.м., загальною
площею 77,4 кв.м.; споруд 1-4.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.08.2011
року рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
12.04.2011 року залишено без змін та набрало
чинності.

Відтак, відповідно до рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.
Дніпропетровська від 12.04.2011 року та
ухвали Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.08.2011
року ОСОБА_6 втратила право власності
на вказаний житловий будинок, так як
договір купівлі-продажу визнаний
недійсним та право власності на
домоволодіння визнано за
неповнолітнім ОСОБА_3, однак суд першої
інстанції не перевірив вказані
обставини та не надав їм належну
оцінку.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, згідно наданої суду 1 інстанції
заяви про визнання мирової угоди між
сторонами від 31.01.2012 року, в рахунок
погашення боргу за рішенням суду в сумі
561 820 грн. ОСОБА_6 передає у власність
ОСОБА_4, а остання приймає у власність
житловий будинок та господарські
споруди, розташовані по АДРЕСА_2

Отже, згідно заяви про затвердження
мирової угоди на стадії виконання,
вищевказане домоволодіння з
господарськими спорудами передається
у власність стягувачу ОСОБА_4, в рахунок
погашення заборгованості боржника -
ОСОБА_6.

Задовольняючи заяву про затвердження
мирової угоди на стадії виконання
рішення суду, районний суд не врахував,
що згідно діючого законодавства
України право власності на нерухоме
майно, яке належить ОСОБА_6, може бути
переоформлено на ОСОБА_4 на підставі
цивільно-правової угоди, оформленої
нотаріально, з послідуючою
перереєстрацією в органах державного
реєстру, що прямо передбачено ст. 376 ЦК
України.

Крім того, домоволодіння, на яке
сторони просили визнати право
власності на підставі мирової угоди не
було предметом спору між сторонами, за
яким проводиться стягнення.

Таким чином, враховуючи встановлені у
судовому засіданні обставини, та
наведені вимоги закону, суд 1 інстанції
дійшов помилкового висновку, про
наявність підстав для затвердження
мирової угоди, оскільки вона винесена з
порушенням норм матеріального права,
та порушує права неповнолітнього
ОСОБА_3, право власності за яким на
спірне домоволодіння визнано рішенням
АНД районного суду м. Дніпропетровська
від 12.04.2011 року, та окрім того, визнання
права власності на домоволодіння та
узаконення самочинного будівництва
ухвалою суду про визнання мирової
угоди суперечить ст. 376 ЦК України, а від
так підлягає скасуванню відповідно до
ст. 312 ЦПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст., 303,307,312, 317 ЦПК України
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 що діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 01 лютого 2012
року - скасувати.

В задоволенні заяви про визнання
мирової угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскарженя
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Судді: