Справа № 2-555/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді
Макарова В.О.,

за участі секретарів
Ісакової Г.А., Шумакової Ю.В., Земськової
К.А., Миколайчук Я.Р., Гриценко М.В.,
Хачатрян О.М., Джулфаєва А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поновлення порушеного права,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В ході розгляду справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення
порушеного права ОСОБА_1 заявлено
зустрічний позов про поновлення
порушеного права, зобов'язання вчинити
певні дії, відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що їй на праві власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями. ОСОБА_2 є
власником сусіднього домоволодіння
НОМЕР_1.

Згідно рішення виконкому
Червонобаварської районної ради № 25
від 20.12.1955 р. батьку ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було
виділено в безстрокове користування
земельну ділянку, площею 600 кв.м по
АДРЕСА_1 Площа виділеної земельної
ділянки підтверджується договором про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності від 20.04.1956,
актом вказання меж від 11.02.1956.

На думку ОСОБА_1, площа земельної
ділянки, яка на час подання позову
складає 589 кв.м., зменшилася через дії
ОСОБА_2, яка самовільно змінила межу.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 просить
зобов'язати ОСОБА_2 відновити межі
земельної ділянки шляхом повернення їй
11 кв.м. з боку ділянки НОМЕР_1, поклавши
витрати на відновлення на ОСОБА_2,
стягнути з відповідача на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої порушенням її прав, що
спричинило моральні страждання,
погіршення стану здоров'я. Розмір шкоди
ОСОБА_1 розцінює в 1000 грн.

Ухвалою суду від 6 червня 2014 року
первісний позов ОСОБА_2 за її заявою
залишено без розгляду.

Крім того, сторонам надавалася судом
можливість врегулювати спір мирним
шляхом, проте в судовому засіданні
учасники процесу заявили про
відсутність компромісу і просили
розглянути справу по суті.

ОСОБА_1 та її представник позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити. ОСОБА_2 та її
представник просили відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на їх необґрунтованість, а
також просили застосувати до спірних
правовідносин строки позовної
давності.

Представник Харківської міської ради,
яка приймала участь у розгляді справи
за позовними вимогами ОСОБА_2, просив
прийняти рішення за позовом ОСОБА_1
згідно вимог діючого законодавства.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судовим розглядом та
матеріалами справи, домоволодіння
АДРЕСА_2 належить на праві власності
ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 21.02.1981
р. та договору дарування від 01.08.1990 р.
Сусіднє домоволодіння НОМЕР_1 належить
на праві власності ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом від 22.12.2011 р.

Згідно рішення виконкому
Червонобаварської районної ради м.
Харкова № 25 від 20.12.1955 р. батьку ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 було виділено в безстрокове
користування земельну ділянку, площею
600 кв.м по АДРЕСА_1.

Батьку ОСОБА_2 - ОСОБА_4 також було
виділено земельну ділянку площею 600
кв.м. по АДРЕСА_2 на підставі рішення
виконкому Червонобаварської районної
ради м. Харкова від 26.01.1956 р.

Зазначені земельні ділянки є сусідніми
між собою.

Відповідно до схематичного плану
будівельного кварталу №402 м. Харкова,
висновку про реєстрацію документів на
право користування земельною ділянкою
НОМЕР_2 у Червонобаварському районі м.
Харкова та пропозицій комісії,
затвердженої постановою виконкому
Червонобаварського райради депутатів
працюючих від 02.03.1954р. №7, зазначено на
підставі даних обміру вільної ділянки
НОМЕР_2 кварталу №402 та згідно діючого
законодавства пропонується виявлену
земельну ділянку розміром 1185 кв. м
зарахувати у районний земельний фонд.

На підставі рішення Виконкому
Червонобаварської районної ради від
20.12.1955р. № 25, ОСОБА_3 (батько ОСОБА_1.),
була надана земельна ділянка по
АДРЕСА_1 розміром 40,00 метрів на 15,00
метрів, площею 0,06 га (600 кв.м). для
будівництва індивідуального житлового
будинку. Також ОСОБА_3 28.01.1956 року був
отриманий проект будинку, план
земельної ділянки на місцевості
(відвід), виданий йому Управлінням
головного архітектора м. Харкова, у
якому також зазначена земельна ділянка
по АДРЕСА_1, розміром 40,00 метрів на 15,00
метрів, площею 0,06 га (600 кв.м), для
будівництва індивідуального житлового
будинку (зараз АДРЕСА_1.

Акт визначення меж (відвід земельної
ділянки на місцевості) від 11.02.1956 року
складений геодезистом Управління
головного архітектора ОСОБА_5, який
закріпив геодезичними знаками та
замірів земельну ділянку на місцевості
по АДРЕСА_1, яку виділили ОСОБА_3, у
результаті заміру площа вказаної
земельної ділянки також складає 600 кв.
м.

Ділянка НОМЕР_2 згідно із даними
будівельного кварталу №402 м. Харкова з
1185 кв. м після виділення ОСОБА_3
земельної ділянки 600 кв. м. АДРЕСА_1
залишилась ще одна вільна земельна
ділянка (1185 кв. м - 600 кв. м = 585 кв. м), що
була виділена пізніше Рішенням
Виконавчого комітету
Червонобаварської районної ради від
26.01.1956 року №37 ОСОБА_4 та складено акт
вказання меж від 25.02.1956 року по АДРЕСА_2.
Геодезистом помилково вказано в акті
вказання меж земельної ділянки по
АДРЕСА_2 площу земельної ділянки 600 кв.
м., незважаючи на те, що фактична площа
цієї земельної ділянки була 585 кв. м. (1185
кв. м - 600 кв. м=585 кв м).

Таким чином, сторони по справі (їх
спадкоємці) фактично документально
отримали рівні за площею земельні
ділянки (по 600 кв.м.), проте фактично їх
площа в сукупності складає менший
розмір, ніж 1200 кв.м., а саме 1185 кв.м.

По справі було неодноразово призначено
судову будівельно-технічну експертизу,
на вирішення якої ставилося, зокрема,
питання визначення наявності та
розміру порушень межі між земельними
ділянками АДРЕСА_2, проте проведена
вона не була, сторони не наполягали на
її проведенні в подальшому.

Суд вважає необхідним зазначити, що з
врахуванням непроведення експертизи
учасниками процесу, зокрема позивачем,
не доведено про наявність та розмір, у
разі наявності, площі земельної
ділянки, яка, на думку ОСОБА_1, захоплена
ОСОБА_2 Крім того, не проведення
експертизи по справі не дозволяє
зробити висновок про можливу зміну
розмірів та меж земельних ділянок з
інших боків, аніж спірні ділянки.

За таких обставин, суд не може вважати
позовні вимоги доведеними через
відсутність достовірних даних щодо
розмірів земельних ділянок на час
розгляду справи.

При цьому також слід мати на увазі, що
ОСОБА_1 має право на повторне звернення
до суду з подібним позовом, але з іншої
підстави, зокрема, ставити питання про
призначення по справі експертизи і за
необхідності в подальшому уточнювати
позовні вимоги в залежності від
висновків експертизи.

В той же час, суд бере до уваги заявлене
ОСОБА_2 в ході судового розгляду
клопотання про застосування до
позовних вимог ОСОБА_1 строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 стала
власником домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Харкові відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 21.02.1981
р. та договору дарування від 01.08.1990 р.,
саме з моменту набуття нею права
власності на домоволодіння почав тікти
строк позовної давності.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_6,
правонаступницею якої в даному процесі
є ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_1 22 листопада 2007 року.

В той же час, до суду з зустрічним
зазначеним позовом ОСОБА_1 звернулася
лише в 2011 році, тобто з багаторічним
пропуском такого строку, а також як
мінімум більш ніж через 3 роки після
того, як до неї був заявлений первісний
позов, та не зазначила поважних підстав
пропущення такого строку, а також, як і
її представник, не змогли заперечити
проти цього і в судовому засіданні
після надання заяви про застосування
строку позовної давності. В той же час,
відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення нею рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Зазначене вище дає суду підстави
прийти до висновку про необхідність
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 як у зв'язку з недоведеністю
позовних вимог, так і у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя