Справа № 452/511/14
Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/4007/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:47
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, міського голови міста Рудки
Курила Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 24 березня
2014 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 і Рудківської
міської ради Самбірського району
Львівської області, в кінцевій
редакції позовних вимог якого просив
суд 1) поновити йому строк звернення до
суду; 2) визнати неправомірним та
скасувати рішення Рудківської міської
ради Самбірського району Львівської
області від 15 липня 2008 року № 24 в
частині передачі ОСОБА_4 у приватну
власність земельної ділянки площею 0,0531
га для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель по
АДРЕСА_1 у місті Рудки Самбірського
району Львівської області та 3) визнати
недійсним Державний акт на право
власності на вище згадану земельну
ділянку серії КЗ № 308587, виданий
Рудківською міською радою 15 квітня 2009
року.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що на початку 2010 року позивач довідався
про те, що ОСОБА_4 на праві власності
належить вище згадана земельна
ділянка, що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку, виданим ОСОБА_4, яка є суміжною
з його земельною ділянкою. Вважає, що у
даному акті невірно зазначено межу
земельної ділянки, яка має проходити
інакше, так як відповідач самовільно
захопив частину даної земельної
ділянки шириною приблизно 2 м - 3 м, що
спричинило для позивача незручності у
заїзді до гаража (а.с. 4-5, 34-36).

Оскаржуваним рішенням за
недоведеністю позовних вимог у
задоволенні позову відмовлено (а.с.
145-147).

Вище згадане рішення оскаржив
позивач.

Апелянт просить оскаржуване
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги,
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вважає, що висновки суду ґрунтуються на
Акті узгоджувальної комісії від 04.06.2008
року, висновки якої є помилковими,
оскільки під час обмірів земельних
ділянок до площі його земельної
ділянки комісією було долучено площу
земельної ділянки, якою йому тимчасово
дозволив користуватися його брат, який
також є його суміжним
землекористувачем, в результаті чого
«відповідач самовільно захопив
частину (його) прибудинкової земельної
ділянки шириною до 3-х метрів» і «був
звужений заїзд до (його) гаражу» (а.с.
81-84).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги та заперечення цих
доводів зі сторони відповідача ОСОБА_4
і міського голови міста Рудки Курила
Т.М., перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи стверджується, що
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будинковолодіння
яких межують, тривалий час існує спір з
приводу користування суміжними
земельними ділянками на яких ці
будинковолодіння знаходяться.

Зокрема, рішенням Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 27 квітня 2006 року ОСОБА_3
було відмовлено у задоволенні його
позову до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в користуванні земельною ділянкою (а.с.
55).

Постановою Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 22 липня 2008 року, залишеною
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11.11.2008 року, ОСОБА_3 було відмовлено
у задоволенні його адміністративного
позову до Управління з контролю за
використанням та охороною земель у
Львівській області про скасування
постанови про накладення на нього
адміністративного стягнення за
самовільне зайняття ним земельної
ділянки площею 34 кв.м. (а.с. 57-58).

В основу вище згаданих судових рішень
покладено обставини, які були
встановлені Актом узгоджувальної
комісії по встановленню межі між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 від 04.06.2008
року (а.с. 8), а відтак Рудківська міська
рада при прийнятті 15.07.2008 року рішення
№ 24 „Про передачу земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_4 у АДРЕСА_3" (яке
оспорюється позивачем) вправі була
керуватися вище згаданим Актом
узгоджувальної комісії від 04.06.2008 року
(а.с. 42).

В подальшому вище згаданий Акт
узгоджувальної комісії від 04.06.2008 року
судом також було визнано належним і
допустимим доказом по іншій справі - за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою та інше, рішення по якій від
16.12.2009 року також набрало законної сили
(а.с. 18-19).

Враховуючи те, що обставини,
встановлені вище згаданим Актом
узгоджувальної комісії від 04.06.2008 року,
неодноразово були предметом
дослідження в ході розгляду судами
інших цивільних та адміністративних
справ за участю ОСОБА_3, рішення по яких
набрали законної сили, то в силу норми,
що передбачена ч. 3 ст. 61 ЦПК України, ці
обставини доказуванню не підлягають, а
тому суд вправі був при вирішенні
даного спору посилатися на вище
згаданий Акт узгоджувальної комісії
від 04.06.2008 року, як на належний і
допустимий доказ по даній справі.

В той же час, незважаючи на те, що
земельний спір між ОСОБА_3 і ОСОБА_4
триває тривалий час (згідно наявних у
справі копій судових рішень - більше
восьми років), ОСОБА_3 (як позивачем і
апелянтом) не було подано до суду
жодних доказів, які можна було б
визнати належними і допустимими, про
його права на земельну ділянку на якій
знаходиться його будинковолодіння, а
також про права на іншу суміжну ділянку
його брата, який (по версії апелянта)
ніби-то „дозволив (ОСОБА_3.) тимчасово
користуватися частиною його земельної
ділянки".

З урахуванням вище наведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити та залишити рішення
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 24 березня 2014
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: