Номер провадження: 22-ц/785/5112/14
Головуючий у першій інстанції Целух А.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради до ОСОБА_4 (третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору комунальне підприємство
житлово-комунальний сервіс
«Черьомушки») про зобов'язання особи
провести демонтаж самовільно
встановленого гаражу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 26 березня 2014 року,

встановила:

17 липня 2013 року Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4
про зобов'язання особи провести
демонтаж самовільно встановленого
гаражу. В процесі розгляду справи
представник позивача уточнив позовні
вимоги та просив суд ухвалити рішення,
яким зобов'язати ОСОБА_4 звільнити
земельну ділянку, на якій розташований
самочинно встановлений гараж, за
адресою: АДРЕСА_1. Встановити наступний
порядок і спосіб виконання рішення
суду, а саме: зобов'язати ОСОБА_4
звільнити земельну ділянку, на якій
розташований самочинно встановлений
гараж, за адресою: АДРЕСА_1. У разі
невиконання рішення суду в
добровільному порядку, застосувати
вимоги ч. 2 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
примусової організації виконавчих дій,
спрямованих на знесення гаражу, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову представник
позивача послався на те, що відповідач
по справі, самовільно, без відповідних
правовстановлюючих документів
здійснила самочинне встановлення
металевого гаражу загальною площею 18
кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. Своїми діями
відповідач порушує вимоги таких норм
законодавства, як ст. 376 Цивільного
Кодексу України, Закону України «Про
архітектурну діяльність», ст. 5 Закону
України «Про основи містобудування»,
ст.ст. 9, 28 Закону України «Про
архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 30, 31,
60 Закону України «Про місцеве
самоврядування», ст.ст. 1, 14, 12, 83, 116
Земельного Кодексу України, «Положення
про Малиновську районну адміністрацію,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 28.02.11 р., та ін.

В судовому засіданні:

- представник позивача Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради підтримав позовні вимоги,
на обґрунтування яких послався на
обставини, викладені у позовній заяві
та просив задовольнити позов в повному
обсязі;

- відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти
задоволення поданого позову, за
мотивами зафіксованими технічними
засобами фіксації процесу та просила
відмовити у задоволенні поданої заяви.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 26 березня 2014 року
позов

Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради задоволено у
повному обсязі.

Суд першої інстанції вирішив:

- зобов'язати ОСОБА_4 звільнити земельну
ділянку, на якій розташований
самочинно встановлений гараж, за
адресою: АДРЕСА_1;

- стягнути з ОСОБА_4 до Спеціального
фонду Державного бюджету України суму
неоплаченого судового збору в розмірі
107,30 грн.;

- встановити наступний порядок
виконання рішення суду, за яким
зазначене рішення, після набрання ним
законної сили є підставою для
зобов'язання ОСОБА_4 звільнити земельну
ділянку, на якій розташований
самочинно встановлений гараж, за
адресою: АДРЕСА_1. У разі невиконання
рішення суду в добровільному порядку,
зазначене рішення є підставою для
застосування вимоги ч. 2 ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо примусової організації
виконавчих дій, спрямованих на
знесення гаражу, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову в позовних вимогах
в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи вищевказаний позов, суд
першої інстанції на підставі ст. 376 ЦК
України, ст. 12 ЗК України, ст. 29 Закону
України «Про планування і забудову
території», Закону України «Про
архітектурну діяльність», Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідемічного благополуччя
населення», Закону України «Про
пожежну безпеку», Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Правил користування приміщеннями
житлових будинків та прибудинковими
територіями», Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт, Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», правомірно виходив з
наступного.

ОСОБА_5, самовільно, без відповідних
дозвільних документів, здійснено
самочинне встановлення металевого
гаражу загальною площею 18 кв. м. за
адресою: АДРЕСА_1.

Факт проведення самовільної забудови
підтверджується: службовою запискою
від 08 червня 2011 року; фотофіксацією;
корінцем припису від 06 червня 2011 року
із вимогою надати дозвільні документи
на вказаний металевий гараж; актом від
07 червня 2011 року, складеним комісією у
складі співробітників Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради; планом-схемою розміщення
об'єкту; копією протоколу про
адміністративне правопорушення №001381
серія ОД від 07 червня 2011 року.

24 липня 2013 року за адресою: м. Одеса, пр.
Адміральський, 6, комісією виробничої
дільниці № 8 КП «ЖКС «Черьомушки» було
складено акт перевірки №005709 про
відсутність у ОСОБА_4
правовстановлюючих документів на
встановлення гаражу.

На припис Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 24 липня 2013 року щодо надання
правовстановлюючих документів на
встановлення гаражу відповідач не
відреагувала, у зв'язку з чим 24 липня 2013
року відносно неї було складено
протокол №001980 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 152 Кодексу України про
Адміністративні правопорушення.

05 серпня 2013 року адміністративною
комісією Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
ухвалено постанову про притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності з накладенням на неї
адміністративного стягнення у вигляді
попередження. Вищевказані документи
набрали законної сили та відомості про
їх оскарження у суду відсутні.

Відповідно до листа комунального
підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-062
від 25 липня 2013 року, на підставі рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради № 443 від 12 грудня 2012 року, договір
№326, укладений між ОСОБА_4 та
комунальним підприємством «ЖКС
«Черьомушки» втратив чинність.

Згідно з листом комунального
підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-563
від 17 жовтня 2013 року, 17 жовтня 2013 року
договір укладений між ОСОБА_4 та
комунальним підприємством «ЖКС
«Черьомушки» був переукладений (а.с.
46-48).

Відповідно до листа комунального
підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-755
від 12 листопада 2013 року, договір №1604
від 17 жовтня 2013 року, укладений між
ОСОБА_4 та комунальним підприємством
«ЖКС «Черьомушки» передбачає лише
використання встановленого гаражу, але
не є документом, що дає право на його
установлення, та не надає права
власності.

Суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку, що спірний
металевий гараж зведений без
фундаменту на земельній ділянці, яка
належить територіальній громаді міста
Одеси і не відведена для цієї мети без
дозвільних документів на виконання
будівельних робіт, що є самочинним
будівництвом.

При цьому, судова колегія зазначає,
що відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
статей 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що
відповідачка не довела ті обставини, на
які вона посилалась як на підставу
своїх заперечень щодо вищевказаного
позову, що є обов'язком сторін згідно з
засадами змагальності процесу за ст. 10
ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 26 березня 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_4 (третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору комунальне
підприємство житлово-комунальний
сервіс «Черьомушки») про зобов'язання
особи провести демонтаж самовільно
встановленого гаражу - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко