У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючого: Власова
С.О.,

суддів :
Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі : Чучка
Н.В.,

з участю : представника позивача
- Гриниха Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», від імені якого діє
представник Шуліка А.В., на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
24 лютого 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому вказувало, що
06.10.2005 року між сторонами було укладено
кредитний договір №MKR0ААЕ00000265, згідно
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 14 039,00 Євро, зі сплатою 15,96% на
рік на суму залишку заборгованості за
користування кредитними коштами, з
кінцевим терміном повернення кредиту
05.10.2010 року. В забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором
07.10.2010 року між сторонами було укладено
договір застави рухомого майна, згідно
якого відповідач надав у заставу Банку
автомобіль марки : VOLKSWAGEN, модель LT35, рік
випуску 1999, тип: автобус, кузов/шасі
НОМЕР_3, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_3
Однак, взяті на себе зобов»язання
відповідач належним чином не виконував
і станом на 03.01.2014 року його
заборгованість перед Банком складає 19
087,79 Євро, з яких: 5184,45
Євро-заборгованість по тілу кредиту,
6380,78 Євро-заборгованість по відсоткам
за користування кредитом, 264,48
Євро-заборгованість по комісії за
користування кредитом, 7260,08 Євро-пеня
за несвоєчасне виконання зобов»язань
за договором кредиту. З цих підстав
позивач просив суд в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором вилучити належне йому рухоме
майно з комплектом ключів від
автомобіля, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та звернути
стягнення на предмет застави -
автомобіль марки : VOLKSWAGEN, модель LT35, рік
випуску 1999, тип: автобус, кузов/шасі
НОМЕР_3, реєстраційний номер: НОМЕР_2,
шляхом продажу вказаного автомобіля
Банком, з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з третьою особою та
зняття вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ, а також надання Банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 24.02.2014 року у
задоволенні позовної заяви
представника ПАТ КБ
«ПриватБанк»-Бордей Р.М. до ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на предмет договору застави
відмовлено.

На вказане рішення представником
ПАТ КБ «ПриватБанк»-Шуліка А.В. подано
апеляційну скаргу, згідно якої сторона
позивача з рішення суду не
погоджується, вважає його незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалено
внаслідок неповного з»ясування
обставин, які мають значення для
справи, та з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
суду від 24.02.2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримала,
просила суд її задовольнити,
посилаючись на доводи, викладені в ній.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Матеріалами справи стверджено, що
06.10.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№MKR0ААЕ00000265, на суму у розмірі 14 039,00
євро, зі сплатою 15,96% на рік на суму
залишку заборгованості за
користування кредитними коштами, з
кінцевим терміном повернення кредиту
05.10.2010 року (а.с.10-13).

На виконання своїх зобов»язань
перед ОСОБА_3 Банк надав останньому
кредит, що стверджується ордером
розпорядженням про надання кредитних
коштів від 06.10.2005 року та заявою на
видачу готівки (а.с.14,15), згідно яких
ОСОБА_3 отримав 11 600 Євро.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3
перед Банком належним чином не
виконував і станом на 03.01.2014 року його
заборгованість перед Банком складає 19
087,79 Євро, з яких: 5184,45
Євро-заборгованість по тілу кредиту,
6380,78 Євро-заборгованість по відсоткам
за користування кредитом, 264,48
Євро-заборгованість по комісії за
користування кредитом, 7260,08 Євро-пеня
за несвоєчасне виконання зобов»язань
за договором кредиту (а.с.5-6).

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов Договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.19 Закону України
«Про заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції послався на той
факт, що у матеріалах справи, зокрема,
доданих позивачем до позовної заяви,
відсутній договір застави рухомого
майна від 07.10.2005 року, згідно якого
предметом застави є автомобіль марки :
VOLKSWAGEN, модель LT35, рік випуску 1999, тип:
автобус, кузов/шасі НОМЕР_3,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_3 і на
який посилався позивач в обґрунтування
позовних вимог. З цих підстав, виходячи
з вимог ст.60 ЦПК України, суд відмовив у
задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»
як необґрунтованих.

Колегія суддів констатує, що
заставний договір на час розгляду
справи у суді першої інстанції дійсно
був відсутній у матеріалах справи і з
цих підстав суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Разом з тим, в апеляційному суді
представником ПАТ КБ «ПриватБанк»
Гриниха Т.Ю. надано суду копію Договору
застави від 07.10.2005 року, укладеного між
позивачем та ОСОБА_3, предметом якого є
автомобіль марки : VOLKSWAGEN, модель LT35, рік
випуску 1999, тип: автобус, номер кузова
НОМЕР_4, об'єм двигуна 2462 см.3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, тобто
номер кузова, а також державний
реєстраційний номер автомобіля, який є
предметом застави згідно заставного
договору не відповідає номеру кузова
та реєстраційному номеру автомобіля,
на який Банк просив звернути стягнення
у позовній заяві, а від так, вимоги
Банку є недоведеними.

Крім того, одночасно з наданням
апеляційному суду договору застави
рухомого майна, представником ПАТ КБ
«ПриватБанк» було подано новий
екземпляр позовної заяви, і вимоги саме
цієї заяви просили врахувати при
вирішенні апеляційної скарги, оскільки
в новій редакції прохальної частини
позову позивачем виправлено описки,
допущені при поданні первісної
позовної заяви до суду першої
інстанції.

З цього питання колегія суддів
констатує наступне.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд не
бере до уваги нову редакцію позовної
заяви, оскільки така фактично є новою
позовною заявою і зазначені у ній
вимоги не були предметом дослідження в
суді першої інстанції, що не
перешкоджає позивачу звернутися із
такою позовною заявою до суду першої
інстанції.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, а від
так апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.1. 308, 314, 315,
317, 319 ЦПК України судова колегія
судової палати ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», від імені якого діє
представник Шуліка А.В.-відхилити.

Рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 24 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :