№ 201/7916/14-ц
провадження 2-з/201/133/2014
УХВАЛА

8 липня 2014 року
м.
Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська Антонюк О.А.,
ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення суми
боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 червня 2014 року звернулася до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про стягнення суми боргу.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 2 липня 2014
року позовну заяву було залишено без
руху та надано позивачу строк для
усунення недоліків в позовній заяві,
які ним було усунуто та подано позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 8 липня 2014
року провадження по цій справі було
відкрито та призначено проведення
судового засідання.

Разом з позовом позивачем до суду було
подано заяву про забезпечення позову
та 8 липня 2014 року подано уточнену заяву
про забезпечення позову, в якій він
просить накласти арешт та заборонити
вчиняти будь-які дії (купівля-продаж,
міна, найм та інше) по відчуженню,
реалізації майна, передачі іншим
особам та переоформленню документів на
інших осіб стосовно нерухомого майна,
що належить відповідачу, а саме:
нежитлового приміщення АДРЕСА_3, літера
А-3, загальною площею 192,8 кв.м, оскільки
сума заявлених позовних вимог є
значною та відповідач під час розгляду
справи судом матиме змогу відчужити
належне йому майно на користь інших
осіб, крім того повернення зазначеної
заборгованості за договором позики
було забезпечене цим майном, а тому в
разі задоволення позову зазначене може
бути утруднити чи зробить неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України
передбачено, що суд, за заявою осіб, що
беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову. Частиною 3
цієї ж статті встановлено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Накладення
арешту на майно та заборона вчиняти
певні дії є видами забезпечення позову,
передбаченими ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суддя має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи і заяву
про забезпечення позову та оцінивши
надані докази, суд вважає можливим
задовольнити заяву про забезпечення
позову, в з в'язку з чим накласти арешт
та заборонити вчиняти будь-які дії
(купівля-продаж, міна, найм та ін.) по
відчуженню, реалізації, передачі іншим
особам та переоформленню документів на
інших осіб стосовно нерухомого майна,
що належить відповідачу ОСОБА_2 на
праві приватної власності, а саме:
нежитлового приміщення АДРЕСА_3, літера
А-3, загальною площею 192,8 кв.м, оскільки
між сторонами дійсно виник майновий
спір з приводу стягнення суми грошових
коштів (1 500 000 гривень), яка є значною,
крім того повернення зазначеної
заборгованості за договором позики від
14 червня 2006 року було забезпечене цим
майном, та зазначені види забезпечення
позову є співмірними із заявленими
позивачем вимогами, а також існують всі
підстави вважати, що відповідачем чи
іншими особами може бути відчужене
зазначене майно на користь інших осіб
або вчинені будь-які інші дії щодо вище
вказаного нерухомого майна, а тому з
урахуванням вище викладеного суд
вважає, що у разі невжиття заходів
забезпечення позову відповідач матиме
можливість здійснити відчуження майна,
що йому належить, на користь інших осіб,
а тому дійсно існує реальна загроза
утруднення або неможливість виконання
рішення суду так як у сторони спору
(відповідача ОСОБА_2) до його вирішення
наявна можливість розпорядитися
об'єктом прав, що йому належать, в
зв'язку з чим невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного,
керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152,
ч. 1 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити
вчиняти будь-які дії (купівля-продаж,
міна, найм та ін.) по відчуженню,
реалізації, передачі іншим особам та
переоформленню документів на інших
осіб стосовно нерухомого майна, що
належить відповідачу ОСОБА_2 на праві
приватної власності, а саме:
нежитлового приміщення АДРЕСА_3, літера
А-3, загальною площею 192,8 кв.м.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 8
липня 2014 року.

Строк пред'явлення ухвали до
виконання - один рік.

Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання.

Суддя -
О.А.
Антонюк