АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5883/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дячков С. В. Доповідач - Котушенко
С.П. Категорія 49
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського
районного суду м.Дніпродзержинська від
16 травня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 21
листопада 2003 року вони перебувають у
шлюбі, від якого дітей не мають. В
останні 2 роки між ними почали виникати
негаразди та сварки, зникло
взаємопорозуміння і злагода. З грудня
2012 року вони припинили сумісне життя,
проживають окремо. Посилаючись на
неможливість збереження сім'ї, позивач
просив про розірвання шлюбу.

Рішенням Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 16 травня 2014
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування
рішення, як постановленого з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та про ухвалення
нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів не
знаходить передбачених законом
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.112 СК України
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини, дитини -
інваліда та інші обставини життя
подружжя.

За правилами ч.2 ст.112 СК України суд
виносить рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з
них, інтересам їхніх дітей, що мають
істотне значення.

Судом встановлено, що сторони з 21
листопада 2003 року перебувають у шлюбі.
Дітей від шлюбу не мають. У грудні 2012
року вони припинили подружні
відносини, ведення спільного
господарства та стали проживати
роздільно.

Ухвалою Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 14 серпня 2013
року сторонам було надано строк шість
місяців для збереження сім'ї, але
безрезультатно. Стійке небажання
позивача проживати з відповідачкою
однією сім'єю та відсутність сімейних
стосунків між сторонами свідчить про
серйозність намірів ОСОБА_3 та його
свідомість.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставин суд обґрунтовано,
відповідно до вимог ст.112 СК України,
прийшов до висновку про те, що зберегти
сім'ю сторін неможливо й ухвалив
рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Посилання апеляційної скарги на
відсутність у справі доказів про те, що
сторони не ведуть спільного
господарства та не підтримують
спільних відносин, спростовуються
запереченням відповідача на позовну
заяву де вона вказала, що позивач живе
окремо і тільки зрідка приходить до неї
(а.с.12-14), а також її поясненнями в
судовому засіданні 14 серпня 2013 року про
те, що з грудня 2012 року вони разом не
проживають.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
наполягала на тому, що шлюбні відносини
з позивачем вона ніколи не припиняла,
їх сім'я існує до цих пір і проживають
вони в належній їй квартирі АДРЕСА_1,
але не змогла назвати причину
протилежних своїх пояснень в суді
першої інстанції, а також чому в
апеляційній скарзі вона зазначила
адресу позивача за місцем проживання
його батьків.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону, що
регулює зазначені правовідносини,
підстав для його скасування не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 16 травня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: