Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/778/3019/14
Головуючий у 1-й інстанції: Яркіна С.В.
Суддя-доповідач: Поляков
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргоюОСОБА_4 на заочне
рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 10 травня 2012
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА :

В січні 2012 року Банк звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що 17
серпня2007 року між Банком та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого останній отримав грошові
кошти у розмірі 8000 грн., зі сплатою
процентів 3% на місяць, строком до 16.08.2010
року включно.

Відповідач не виконував свої
зобов'язання за кредитним договором, в
зв'язку з чим станом на 18.04.2011 року
прострочена заборгованість становить
22347,61 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«КБ «Надра» заборгованість за
кредитним договором у сумі 22347,61 грн. та
судовий збір в розмірі 223,48 грн.

Заочним рішенням Запорізького
районного суду Запорізької області від
10 травня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ
«Надра» заборгованість в розмірі 22347,61
грн. та судовий збір в сумі 223,48 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції і обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,якщо
визнає,що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
17.08.2007 року між ВАТ «Комерційний банк
«Надра», правонаступником якого з
04.02.2011 року є Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №
10/2007/1818Фпкп, відповідно до якого
відповідачу надано кредит на споживчі
цілі в сумі 8 000,00 грн. із розрахунку 3,0 %
на місяць строком з 17.08.2007 року по 16.08.2010
року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір згідно з
вимогами ст. 1055 ЦК України укладається
у письмовій формі.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору, зміна умов зобов'язання,
сплата неустойки, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

За матеріалами справи відповідач не
виконав належним чином договірні
зобов'язання щодо погашення
заборгованості та повернення кредиту в
обумовлені сторонами та визначені
договором строки, що відповідно до
вимог ст. 526 та ст. 610 ЦК України є
порушенням зобов'язання. .

Станом на 18.04.2011 року заборгованість
відповідача відповідно до наданого
розрахунку становить 22 347,61 грн. та
складається з наступного:

непогашеного кредиту в розмірі 7 433,95
грн.;

несплачених відсотків в сумі 9 406,20 грн.;

несплаченої пені за прострочення
строків виконання зобов'язань в
розмірі 5 147,46 грн.;

несплаченого штрафу за прострочення
строків сплати мінімально необхідного
платежу в розмірі 360,00 грн.

На адресу відповідача банком
направлялась вимога про усунення
порушень договірних зобов'язань, які
відповідачем залишені без відповіді та
без задоволення.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Статтею 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. З. 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК
України). Відповідно до ст. 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.
Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору про погашення
боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення. Позовна
давність у таких випадках
обчислюється по кожному простроченому
платежу.

Такий висновок викладений у постанові
Верховного Суду України від 06.11.2013 року
у справі № 6-116 цс 13 і відповідно до ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Заперечення апелянта щодо не
застосування судом строку позовної
давності є недоречними ,так як строк
дії договору згідно до п.1.4 встановлено
- 16.08.2010 року і Банк звернувся до суду за
захистом порушених прав в межах строку
позовної давності 13.01.2012 року.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стягнутий за рішенням суду розмір
неустойки значно менший розміру
непогашеного кредиту і в справі
відсутні докази матеріального
становища відповідача, яки б свідчили
про неможливість виконання зобов"язань
за кредитним договором.

На підставі вищенаведеного,
судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального
права,які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 10 травня
2012 року по цій справі - залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: