АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1296/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2271/14
Головуючий у 1-й інстанції Городівський
Доповідач Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:
головуючого судді: Карпушина Г.Л.;
суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.,
при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 17 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат
на дитину у зв'язку з її хворобою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 17 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 200 (двісті)
гривень щомісячно додаткових витрат на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 викликаних її
хворобою, до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені судові витрати пропорційно до
задоволених позовних вимог в сумі 33
грн.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився ОСОБА_1 та подав на нього
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 17 червня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити. Апелянт вважає
рішення місцевого суду таким, що
постановлено з порушенням норм
матеріального права, оскільки судом
неповністю з'ясовано обставини справи,
що мають значення для вирішення даного
спору, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Судове засідання проводилось за
відсутності сторін, які будучи
належним чином та завчасно
повідомленими про час та місце
слухання справи в судове засідання не
з'явилися з невідомих причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
приходить до висновку, що скарга
підлягає до задоволення за наступних
підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу позовних вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
правильно встановлено судом першої
інстанції, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_1 являються батьками
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
яка проживає разом із позивачкою.

Відповідно до рішення Миргородського
міськрайонного суду від 28 лютого 2014
року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі ?
частини заробітку відповідача, що
згідно пояснень учасників процесу
становить приблизно 1200-1400 грн.

Згідно довідки виданої Комунальним
закладом Миргородського центру
первинної медико-санітарної допомоги,
вбачається, що ОСОБА_3 в 2001 році
перенесла медичне оперативне
втручання на серці, а також має
хронічний гастрит та порушення осанки
тіла, в зв'язку з чим потребує
регулярної противорецедивної терапії,
обстежень в кардіологічному центрі та
санаторно-курортне лікування (а.с.7).

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
стан здоров'я неповнолітньої ОСОБА_3 є
істотною особливою обставиною, яка
потребує додаткових витрат, які
зобов'язані нести її батьки відповідно
до положень ст. 185 СК України, а тому
враховуючи незадовільний стан здоров'я
відповідача, який має ряд хронічних
захворювань, суд прийшов до висновку
про призначення додаткових витрат на
утримання доньки у розмірі 200 грн. до
досягнення нею повноліття.

З таким висновком місцевого суду
колегія суддів не погоджується з
врахуванням наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно, що визначено ч.ч.2, 3 ст.185 СК
України).

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що
до передбаченої ст. 185 СК України участі
в додаткових витратах на утримання
дитини, викликаних особливими
обставинами (розвитком її здібностей,
хворобою, каліцтвом тощо), можна
притягати лише батьків.

У цих випадках ідеться про фактично
зазнані або передбачувані витрати,
тому їх необхідно визначати у твердій
грошовій сумі. При одночасному
розгляді вимог про стягнення аліментів
і додаткових витрат їх має бути
визначено у рішенні окремо.

Беручи до уваги наведені положення
закону та обставини справи, не
дивлячись на те, що вимоги позивачки в
цілому є обґрунтованими, за умови
доведеності факту наявності хвороби у
дитини, вони не підлягають до
задоволення так, як не підтверджені
належними розрахунками витрат, які
позивачці необхідно буде понести в
майбутньому на лікування дитини.
Зважаючи, що з відповідача стягуються
аліменти на утримання доньки
щомісячно, останній зобов'язаний брати
участь у додаткових витратах на дитину,
які фактично зазнані або
передбачаються в майбутньому лише за
умови належного документального їх
підтвердження із зазначенням
відповідних грошових сум.

Тому, враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги є суттєвими і дають підстави для
їх задоволення, скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 17 червня
2014 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у
задоволені ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення додаткових витрат на дитину
у зв'язку з її хворобою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Г.Л. Карпушин