романівський районний суд
житомирської області
2-16-50 - канцелярія
Справа № 290/569/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Романівський районний суд
Житомирської області

у складі:

головуючого судді Лесько М.О.

при секретарі Колосовській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в смт.
Романові цивільну справу за скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленського С.В., -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2014 року скаржник звернувся до суду
зі скаргою на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленського С.В., в якій просить визнати
неправомірними дії державного
виконавця, пов'язані з винесенням 21.05.2014
року постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 43392780 від
21.05.2014 року на підставі дублікату
виконавчого листа від 08.05.2014 року,
виданого Романівським районним судом
Житомирської області, визнати такі дії
державного виконавця, пов'язані з
винесенням вказаної постанови,
неправомірними та зобов'язати
останнього відкрити виконавче
провадження на підставі вищевказаного
дублікату виконавчого листа.

Скаржник обґрунтовує свої вимоги тим,
що 19.05.2014 року Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль"
повторно пред'явило до відділу
державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області для
примусового виконання дублікат
виконавчого листа від 08.05.2014 року,
виданого Романівським районним судом
Житомирської області. 21.05.2014 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленським С.В. на підставі п.7 ч.1 ст.26
Закону України "Про виконавче
провадження" (надалі по тексту - Закон)
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
43392780. Заявник вважає, що при винесенні
даної постанови державним виконавцем
не враховано положення ч.5 ст.47 Закону
України "Про виконавче провадження",
дана постанова прийнята з порушенням
вимог чинного законодавства, у зв'язку
з чим підлягає визнанню неправомірною.
Крім цього, скаржник просить суд
зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленського С.В. відкрити виконавче
провадження на підставі вищевказаного
дублікату виконавчого листа.

Представник заявника у судове
засідання не з'явився. До суду 17.06.2014
року надійшла заява, в якій представник
заявника за довіреністю Іллюшко О.М.
заявляє клопотання про розгляд справи
за його відсутності, викладені у скарзі
вимоги просить задовольнити повністю.

Відділ державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області не
забезпечив участь свого представника у
судовому засіданні. До суду 24.06.2014 року
надійшли письмові заперечення
начальника відділу Мельнічука Ю.В.
проти заявлених скаржником вимог, у
яких він також просить розглядати
справу без участі представника відділу
державної виконавчої служби.

Згідно поданих заперечень начальник
відділу державної виконавчої служби
вважає, що скарга ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" задоволенню не підлягає,
оскільки, керуючись п.7 ч.1 ст.26, п.1 ч.1
ст.47 Закону України "Про виконавче
провадження" та п.3.15 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень № 489/20802 від 02.04.2012 року,
державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленський С.В. виніс постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження №43392780 від 21.05.2014 року, а
тому дії державного виконавця є
законними та правомірними.

На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд
вважає можливим розглядати справу за
відсутності сторін та постановити
ухвалу за результатами розгляду скарги
на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, дослідивши та
оцінивши зібрані у справі докази,
виходячи зі свого внутрішнього
переконання, яке ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи, суд дійшов висновку,
що заявлені вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.11.2012 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленським С.В. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
3523079 на підставі виконавчого листа від
26.10.2012 року, виданого Романівським
районним судом Житомирської області
(а.с. 26).

Згідно заяви представника Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" за довіреністю Пащенка С.М.
про повернення виконавчого документа
стягувачу від 30.04.2013 року вихідний
номер №140-0-0-00/8/702 старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області Хом’яком І.В.
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
08.05.2013 року (а.с. 10, 11).

Згідно заяви представника Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" за довіреністю Матенчук Л.В.
про відкриття виконавчого провадження
від 19.05.2014 року на підставі дублікату
виконавчого листа від 08.05.2014 року,
виданого Романівським районним судом
Житомирської області, державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області Каленським С.В.
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
43392780 від 21.05.2014 року (а.с. 6, 7).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання,
передбачений цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
визнання судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.26 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі, якщо
виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України
"Про виконавче провадження" повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до пункту 22 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року №6
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах" ураховуючи
положення пункту 1 частини першої та
частини п'ятої статті 47 у взаємозв'язку
з вимогами пункту 7 частини першої
статті 26 Закону про виконавче
провадження, повернення виконавчого
документа стягувачу за його заявою не
означає закінчення (закриття)
виконавчого провадження і не тягне за
собою наслідків у вигляді неможливості
розпочати його знову та не позбавляє
стягувача права повторно звернутися до
органу державної виконавчої служби за
виконанням судового рішення протягом
встановлених законом строків.

У своїх запереченнях начальник відділу
державної виконавчої служби
посилається на пункт 3.15 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012 року (надалі - Інструкція №512/5),
відповідно до якого повернення
виконавчого документа стягувачу
здійснюється за наявності підстав та в
порядку, визначеному у статті 47 Закону.
При цьому в постанові про повернення
виконавчого документа стягувачу
обов'язково роз'яснюється порядок
повторного пред'явлення виконавчого
документа до виконання (крім випадку
повернення виконавчого документа на
підставі пункту 1 частини першої статті
47 Закону, якщо таке повернення надалі є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження).

Однак, у постанові старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області Хом’яка І.В. від
08.05.2013 року не було роз'яснено стягувачу
порядок повторного пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
визначений ч.5 ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження", зокрема,
обов'язкову умову повторного
пред'явлення виконавчого документа до
виконання - його пред'явлення протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону (а.с. 40).

Всупереч як положенням пункту 3.15
Інструкції № 512/5, так і ч.5 ст.47 Закону
державним виконавцем не було
встановлено чи повернення виконавчого
документу стягувачу згідно пункту 1
частини першої статті 47 Закону надалі
було підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження, а саме - чи
закінчились на момент повторного
пред'явлення виконавчого документа до
виконання строки, встановлені статтею
22 Закону.

Обгрунтовуючи вимоги скарги, заявник
посилається на ч.5 ст.47 Закону України
"Про виконавче провадження", відповідно
до якої повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.
Заперечуючи проти заявлених у скарзі
вимог, начальник відділу державної
виконавчої служби посилається на п.7 ч.1
ст. 26 Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до положень
якого державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі, якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів. Єдиним
посиланням на п.7 ч.1 ст. 26 Закону України
"Про виконавче провадження"
обгрунтовано і оспорювану постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 21.05.2014 року.

Проаналізувавши норми Закону,
покладені в основу обгрунтування двох
протилежних позицій, суд встановив, що
положеннями статті 47 Закону
врегульовано порядок повернення
стягувачу виконавчого документа, на
підставі якого вже відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково.

Разом з тим, положення статті 26 Закону
можуть бути застосовані державним
виконавцем лише протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа при вирішенні
питання про відкриття виконавчого
провадження чи про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на підставі
виконавчого листа Романівського
районного суду Житомирської області №
2-294/10 постановою державного виконавця
від 16.11.2012 року було відкрито виконавче
провадження. За період з 16.11.2012 року по
08.05.2013 року державним виконавцем було
вчинено ряд дій, спрямованих на
примусове виконання рішення суду. Отже,
виконання за виконавчим документом
було здійснено частково.

Враховуючи наведений вище системний
аналіз статей 25, 26, 47 Закону України "Про
виконавче провадження" суд приходить
до висновку, що до спірних
правовідносин підлягають застосуванню
норми статті 47 Закону, якими і
обгрунтовано вимоги скарги. Натомість,
суд не приймає до уваги посилання
начальника відділу державної
виконавчої служби на п.7 ч.1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження",
оскільки дана норма права не може
застосовуватись після того, як питання
про відкриття виконавчого провадження
вже було вирішено та було вчинено ряд
виконавчих дій. Тому винесення
оскаржуваної постанови від 21.05.2014 року
з посиланням на п.7 ч.1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження"
свідчить про неправомірність даної
постанови.

Отже, судом встановлено, що право
стягувача повторно пред'явити
виконавчий документ до виконання у
межах встановлених строків закріплено
у ч.5 ст.47 Закону України "Про виконавче
провадження". Заява стягувача про
повернення виконавчого документа
після відкриття виконавчого
провадження не може свідчити про
відмову стягувача від примусового
виконання рішення суду. За час
перебування даної скарги у провадженні
суду учасниками процесу не було подано
судового рішення про визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду, що свідчило б
про наявність у державного виконавця
підстави для закінчення виконавчого
провадження згідно з п.1 ч.1 ст.49 Закону
України "Про виконавче провадження".

Оскаржувана постанова державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 21.05.2014 року
обґрунтована лише посиланням на п.7 ч.1
ст. 26 Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до якого
виконавчий документ вже було повернуто
стягувачу за заявою представника за
довіреністю АТ "Райффайзен Банк Аваль"
Пащенко С.М. №140-0-0-00/8/702 від 30.04.2013 року.
Разом з тим, із оскаржуваної постанови
не вбачається, що державним виконавцем
проводилась перевірка дотримання
стягувачем строків, встановлених
статтею 22 Закону, для повторного
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, як того вимагає норма
частини 5 статті 47 Закону.

На підставі викладеного, враховуючи, що
єдиноможливої підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження -
закінчення на момент повторного
пред'явлення виконавчого документа до
виконання строків, встановлених
статтею 22 Закону, державним виконавцем
не було встановлено, суд вважає, що
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження №43392780 від
21.05.2014 року, винесена державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області Каленським С.В., є
неправомірною.

Що стосується вимог заявника про
зобов'язання державного виконавця
відкрити виконавче провадження на
підставі виконавчого листа
Романівського районного суду, виданого
08.05.2014 року у справі № 2-294/10, то у цій
частині вимог слід відмовити, оскільки
суд не має повноважень у такий спосіб
втручатися в хід виконавчого
провадження, а прийняття виконавчого
документа до примусового виконання
належить виключно до компетенції
відповідного органу виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 статті 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Таким чином, враховуючи, що судом
встановлено обґрунтованість скарги,
суд визнає неправомірними дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленського С.В., пов'язані з винесенням
21.05.2014 року постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
43392780 на підставі виконавчого листа
Романівського районного суду
Житомирської області, виданого 08.05.2014
року по справі №2-294/10 та пред'явленого
до виконання 19.05.2014 року.

Разом з тим, суд приходить до висновку,
що інша частина заявлених вимог
підлягає лише частковому задоволенню,
оскільки у компетенції суду згідно з ч.2
статті 387 ЦПК України лише покладення
на державного виконавця обов'язку
усунути встановлені судом порушення
закону та поновити права стягувача на
повторне пред'явлення виконавчого
документу до виконання. Тому слід
зобов'язати державного виконавця
повторно розглянути заяву стягувача та
вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження чи відмову у
його відкритті з чітким дотриманням
вимог законодавства України.

Відтак, суд задовольняє заявлені
вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
частково.

На підставі наведеного вище та
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 169, 208, 209, 210, 212,
294, 383 - 387 ЦПК України, статтями 19, 25, 26, 47,
49 Закону України "Про виконавче
провадження", суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області Каленського С.В.,
пов'язані з винесенням 21.05.2014 року
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 43392780 на
підставі дублікату виконавчого листа
№ 2-294/10, виданого Романівським районним
судом Житомирської області 08.05.2014 року
та пред'явленого до виконання 19.05.2014
року.

Зобов'язати державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленського С.В. усунути встановлені
судом порушення права стягувача на
повторне пред'явлення виконавчого
документу до виконання, повторно
розглянути заяву стягувача - ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" від 19.05.2014 року
про відкриття виконавчого провадження
та вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження чи відмову у
його відкритті з чітким дотриманням
вимог законодавства України.

Іншу частину заявлених вимог залишити
без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Житомирської
області через Романівський районний
суд Житомирської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:
М.О. Лесько