Справа № 761/3902/14-ц
Провадження №2/761/2604/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої
служби, треті особи ОСОБА_2, Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції AT «Райффайзен
Банк Аваль» про зняття арешту із
заставленого майна, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби. треті особи ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції AT
«Райффайзен Банк Аваль» про зняття
арешту із заставленого майна.

Позивач зазначила, що 25 січня 2010 року
між нею та ОСОБА_2 було укладено Договір
позики про передачу позивачем
позичальнику ОСОБА_2 грошових коштів у
сумі 328.000 грн. із встановленням строку
повернення грошей 25.09.2011 року. (а.с.13).
Додатковими угодами від 20.09.2011року та 20
серпня 2012 року продовжено терміну дії
Договору позики, до 20 вересня 2013 року.

На забезпечення виконання договору
ОСОБА_2 та додаткових угод між
позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір
застави належних позичальнику
транспортних засобів від 13.12.2011 року
(а.с.16), який посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу 13.12.2011 року.
Предметом застави стали належить
ОСОБА_2: автомобіль FORD TRANSIT, 1997 року
випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1,
VIN/ номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 (далі
- FORD TRANSIT), та що належить ОСОБА_2, та
автомобіль MERCEDES-BENZ, 2004 року випуску,
реєстраційний номер: НОМЕР_4 VIN/ Номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 (далі
-MERCEDES-BENZ). (а.с.16)

Договором від 22.08.2012 року внесені зміни
та доповнення до договору застави від
13.12.2011 року стосовно продовження
терміну виконання договору позики, до
20.09.2013 року.

Однак 30 квітня 2013 року Постановою
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречуха О.Я. відкрито виконавче
провадження №37819209 на підставі
виконавчого листа № 2-1151/11 від 27.02.2013
року, виданого Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції AT
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованості за кредитними
договорами у сумі 17.993.189,91 грн. та у
липні 2013 року накладено арешт на
транспортний засіб FORD TRANSIT, 1997 року
випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1,
VIN/ номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 (далі
- FORD TRANSIT), що належить ОСОБА_2, та
заборонено здійснення відчуження
зазначеного майна (Додаток 2) та у
серпні 2013 року - накладено арешт на за
наслідками розшуку майна накладено
арешт на транспортний засіб MERCEDES-BENZ, 2004
року випуску, реєстраційний номер:
НОМЕР_4 VIN/ Номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_5 (далі -MERCEDES-BENZ), що належить
ОСОБА_2 та заборонено здійснення
відчуження зазначеного майна. (Додаток
4)

Постановою державного виконавця ВПВР
ДВС оголошено розшук зазначених
автомобілів.

За таких обставин позивач посилаючись
на її право щодо забезпечення боргу за
договором позики заставою зазначених
транспортних засобів, яке виникло до
прийняття рішення Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
від 26 жовтня 2012 року, вона, як
заставодержатель має переважне перед
іншими кредиторами право забезпечення
зобов'язань ОСОБА_2 щодо повернення
боргу за договором позики за рахунок
заставного майна, вартість якого
оцінена:

- автомобіля FORD TRANSIT, 1997 року випуску,
реєстраційний номер: НОМЕР_1 у сумі
64.792,06 грн.

- автомобіля MERCEDES-BENZ, 2004 року випуску,
реєстраційний номер: НОМЕР_4 у сумі
197.745,03 грн. (а.с.4)

Посилаючись на те, що ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції AT «Райффайзен
Банк Аваль» не є заставодержателем
автомобілів та приймаючи до уваги
положення ст.ст. 54, 60 Закону України
«Про виконавче провадження» позивачка
просила:

- зняти арешт та заборону відчуження із
заставленого майна - транспортних
засобів: FORD TRANSIT, 1997 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN/ Номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 та MERCEDES-BENZ, 2004
року випуску, реєстраційний номер:
НОМЕР_4, VIN/ Номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_5, належних ОСОБА_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_2, що має зареєстроване
місце проживання за адресою: АДРЕСА_1,
накладений постановами державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Гречуха О.Я. від 24.07.2013р.,
22.08.2013р., 08.11.2013р., 21.11.2013р. у виконавчому
провадженні № 37819209, що перебуває у
заставі у позивача.

- зобов'язати Державну виконавчу службу
України винести постанови про
припинення розшуку транспортних
засобів FORD TRANSIT, 1997 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN/ Номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 та MERCEDES-BENZ, 2004
року випуску, реєстраційний номер:
НОМЕР_4, VIN/ Номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_5, належних ОСОБА_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_2, що має зареєстроване
місце проживання за адресою: АДРЕСА_1,
який був оголошений постановами
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречуха О.Я. від 22.08.2013р. та 24.07.2013р. у
виконавчому провадженні № 37819209, що
перебувають у заставі у позивача.

У запереченнях ДВС України (а.с.48)
зазначено, що до ВПВР ДВС надійшов
виконавчий лист Білоцерковського
міськрайсуду виданий 27.02.2013 року, на
підставі якого 30.04.2013 року відкрито
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффазен Банк
Аваль» в особі Київської регіональної
дирекції АТ «Райффазен Банк Аваль»
заборгованості, всього на суму - 17 993 189
грн. 91 коп., а саме::

- за кредитним договором № 010/26/575 від
03.03.2008 року в сумі 423244,18 грн.;

- за кредитним договором № 010/26/672 від
12.06.2008 року в сумі 721 273,57 доларів
США, яка еквівалентна 5 750 917,39 грн.;

- за кредитним договором № 010/26/673 від
12.06.2008 року в сумі 1 482 264,08
доларів США, яка еквівалентна 11 819 028,34
грн.;

При відкритті виконавчого провадження
та послідуючих діях державного
виконавця щодо розшуку майна та
накладення арешту на два автомобілі,
інформацію про належність яких
боржнику ОСОБА_2 надано УДАЇ ГУ МВС
України у Київській області не
допущено порушень законодавства,
оскільки ним вживались заходи
передбачені для виконання судового
рішення.

Що стосується перебування цих
автомобілів у заставі, пов'язаній із
іншим боргом ОСОБА_2, то згідно із ч. 4
ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» та
роз'яснень у п.16 ПП ВСУ від 26.12.2003 року
«якщо державному виконавцю стало
відомо, що арештоване майно боржника
перебуває в заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення
до суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна». З вищенаведених
обставин вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та додатково пояснив, що
позивач не оспорює жодних рішень, дій
чи бездіяльності державного виконавця,
а також не заявляє про своє право
власності на майно. Але на думку
представника позивача дії ДВС України
стосовно накладенню арешту на
заставлене майно (автомобілі)
порушують права Позивача ОСОБА_1, як їх
заставодержателя, який в силу застави
має переважне право перед іншими
особами звернути стягнення на це майно
для забезпечення виконання
зобов'язання боржника (ОСОБА_2.) перед
позивачем.

У судовому засіданні представник
Державної виконавчої служби та третя
особа Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції AT
«Райффайзен Банк Аваль» заперечили
проти позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2, про час і місце
судового розгляду був оповіщений у
встановленому законом порядку, проте у
судове засідання не з'явився, про
поважність причин неявки суд не
повідомляв, заперечення проти позову
не подавалися та не направив заяву щодо
його участі у справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, вважає позовні вимоги такими,
що не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебуває виконавче
провадження ВП № 37819209 з примусового
виконання виконавчого листа
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області, який видано 27.02.2013 у
справі № 2-1151/11 про стягнення з ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Київської регіональної дирекції
АТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованості:

- за кредитним договором № 010/26/575 від
03.03.2008 року в сумі 423244,18 грн.;

- за кредитним договором № 010/26/672 від
12.06.2008 року в сумі 721 273,57 доларів США, яка
еквівалентна 5 750 917,39 грн.;

- за кредитним договором № 010/26/673 від
12.06.2008 року в сумі 1 482 264,08 доларів США,
яка еквівалентна 11 819 028,34 грн., всього 17
993 189 грн. 91 коп.

Постановою державного виконавця від
30.04.2013 року відкрито виконавче
провадження та надано боржнику строк
самостійно виконати рішення суду, але у
цей строк рішення суду боржником не
виконано.

Постановою державного виконавця від
24.07.2013 року зобов'язано боржника
сплатити виконавчий збір ВП № 37819209
згідно з ст. 28 Закону України "Про
виконавче провадження".

За наданою інформацією УДАІ ГУ МВС
України в Київській області ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний код
НОМЕР_2 має на праві власності:

- транспортний засіб марки FORD TRANSIT, 1997
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, VIN/ Номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_3 та транспортний засіб марки:

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, 2004
року випуску, реєстраційний номер:
НОМЕР_4, VIN/ Номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_5.

У зв'язку з тим, що місце знаходження
вищезазначених транспортних засобів
державному виконавцю не було відоме,
згідно із ст. 40 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем винесені постанови від
24.07.2013 року та від 22.08.2013 року про розшук
транспортних засобів.

Постановами головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Гречуха О.Я. від 24 липня
2013 року накладено арешт на
транспортний засіб FORD TRANSIT, 1997 року
випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_1, VIN
/ номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 (далі -
FORD TRANSIT), що належить ОСОБА_2, та
заборонено здійснення відчуження
зазначеного майна (Додаток 2).

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Гречуха О.Я. від 22
серпня 2013 року накладено арешт на
транспортний засіб MERCEDES-BENZ, 2004 року
випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_4 VIN/
Номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 (далі
-MERCEDES-BENZ), що належить ОСОБА_2 та
заборонено здійснення відчуження
зазначеного майна (Додаток 4).

Постановою від 08.11.2013 року у ВП №37819209
було накладено арешт на все майно
ОСОБА_2 та оголошено заборону на його
відчуження;

Постановою від 21.11.2013 року - накладено
заборону відчуження будь-якого майна
боржника.

Звертаючись до суду з позовом про
зняття арешту та заборону відчуження
заставленого майна, автомобілів, на які
накладено арешт та оголошено розшук
державним виконавцем та зобов'язання
ДВС України припинити їх розшук,
позивачка посилалась на переважне
право щодо забезпечення її вимог, як
заставодержателя майна, що є предметом
застави та належить позичальнику
ОСОБА_2, її боржнику за договором позики
від 25 січня 2010 року, дія якого
продовжена додатковими угодами до
20.09.2013 року.

Положеннями ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» покладено на
державних виконавців обов'язок вживати
передбачені цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначалось державним виконавцем
було отримано виконавчого листа
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області виданий 27.02.2013 року у
справі № 2-1151/11 про стягнення з ОСОБА_2,
позичальника, на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Київської
регіональної дирекції АТ «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованості на суму 17
993189 грн. 91 коп. - за кредитним договором
№ 010/26/575 від 03.03.2008 року в сумі 423244,18 грн.;
кредитним договором № 010/26/672 від 12.06.2008
року в сумі 721 273,57 доларів США, яка
еквівалентна 5 750 917,39 грн.; за кредитним
договором № 010/26/673 від 12.06.2008 року в сумі
1 482 264,08 доларів США, яка еквівалентна
11 819 028,34 грн.

Виконані державним виконавцем дії, про
які йшлося вище, щодо прийняття
постанов про відкриття провадження,
надання боржникові права на самостійне
виконання рішення суду, що не було ним
виконано, про розшук майна, за
наслідками якого встановлено
належність боржникові автомобілів FORD
TRANSIT, 1997 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 та MERCEDES-BENZ, 2004 року
випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_4 та
послідуючого накладення арешту на це
майно, відповідають положенням
законодавства про виконавче
провадження.

Згідно із ст.57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. (ч.1). Арешт на майно боржника
може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; (абз.3 ч.2).

Досліджуючи матеріали справи та надані
сторонами докази, яким дана оцінка у їх
сукупності, суд встановив наступне.

Позивачка посилається як на підстави
задоволення її позову на ст.ст. 54,60
Закону України «Про виконавче
провадження»

Як встановлено судом 25 січня 2010 року
між позивачем та ОСОБА_2 було укладено
Договір позики про передачу позивачем
позичальнику ОСОБА_2 грошових
коштів у сумі 328.000 грн. із встановленням
строку повернення грошей 25.09.2011 року.
(а.с.13). Додатковими угодами від
20.09.2011року та 20 серпня 2012 року
продовжено терміну дії Договору
позики, до 20 вересня 2013 року. На
забезпечення виконання договору
ОСОБА_2 та додаткових угод між
позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір
застави належних позичальнику
транспортних засобів від 13.12.2011 року
(а.с.16), який посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу 13.12.2011 року.

Уточнюючи обґрунтування позовних
вимог після ознайомлення із
запереченнями відповідача, позивач
зазначила, що вона не оспорює жодних
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця, а також не
заявляє про своє право власності на
майно і не вимагає у зв'язку із цим
зняти арешт з автомобілів.

Однак на підтвердження її вимог про
зняття арешту та зобов'язання
припинити розшук автомобілів, всупереч
вище заявленому, посилається те, що
діями ДВС України по накладенню арешту
на майно (автомобілі) порушені права
позивача, як заставодержателя.

Між тим, як зазначено у положеннях ч.3
та ч.4 ст.577 ЦК України застава рухомого
майна може бути зареєстрована на
підставі заяви заставодержателя або
заставодавця з внесенням запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна. (ч.3). Моментом реєстрації застави
є дата та час внесення відповідного
запису до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна. (ч.4).

Згідно із ст.15 Закону України «Про
заставу» застава рухомого майна може
бути зареєстрована відповідно до
закону.

У відповідності із ч.4 ст.54 Закону
України «Про виконавче провадження»,
на яку посилається позивач, для
задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення
арешту на майно або якщо йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
перебуває в заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення
до суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна.

Однак, позивачка та власник майна
ОСОБА_2 не скористались положеннями ч.3
та 4 ст.577 ЦК стосовно внесення запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, що могло бути вагомою причиною
для інформації Державної виконавчої
служби про заставу майна на
забезпечення договору позики.

Отже посилання на порушення її прав
діями служби ДВС, як вона зазначає, не
відповідає наданим нею обґрунтуванням
та доказам.

У відповідності до положень п.16
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», вимоги інших
осіб, а не учасників виконавчого
провадження, щодо належності їм, а не
боржнику майна, на яке накладено арешт,
вирішуються шляхом пред'явлення ними
відповідно до правил підвідомчості
позову до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на майно і
звільнення його з-під арешту. В такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах.

Зазначаючи про те, що положеннями ч.5
ст.60 Закону про зняття арешту з майна,
передбачено що «у всіх інших
випадках незавершеного виконавчого
провадження арешт з майна чи коштів
може бути знятий за рішенням суду»
позивач не навела спростувань
заперечень відповідача щодо
вищенаведених роз'яснень у п.16
вищенаведеної постанови, якою
роз'яснені випадки звернення до суду з
позовами до виконавчої служби осіб, які
не є учасниками виконавчого
провадження.

Як зазначалось, позивач, стверджуючи в
поясненнях (а.с.134) на те, що вона не
оспорює жодних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця, а
також не заявляє про своє право
власності на майно і не вимагає у
зв'язку із цим зняти із нього арешт,
водночас посилається на те, що дії ДВС
України по накладенню арешту на майно
(автомобілі) порушують права позивача,
як їх заставодержателя, який в силу
застави має переважне право перед
іншими особами звернути стягнення на
це майно для забезпечення виконання
зобов'язання боржника (ОСОБА_2.) перед
Позивачем.

Згідно із ч. ст.18 Закону України «Про
заставу» якщо предметом застави є
рухоме майно, заставодержатель
зареєстрованої застави має переважне
право на задоволення вимог із
заставленого майна перед
заставодержателями незареєстрованих
застав та заставодержателями застав,
які зареєстровані пізніше.

Отже, питання про переважне право, на
яке позивач посилається,
вирішуватиметься при виконанні
звернення стягнення на автомобілі, які
до того ж знаходяться у розшуку.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд
дійшов висновку про відсутність
порушень з боку ДВС з питання
накладення арешту на автомобілі та
заборону відчуження транспортних
засобів та їх розшуку.

Тому підстав для задоволення позову за
викладеними позивачем обставинами не
вбачається.

З огляду на викладене, на підставі
ст.ст. 1, 6, 11, 28, 32, 54, 57, 60 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст. 16,
572, 576, 577 ЦК України, Закону України «Про
заставу», та керуючись ст.ст. 10, 15, 57, 60,
209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби, треті особи ОСОБА_2,
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції AT
«Райффайзен Банк Аваль» про зняття
арешту із заставленого майна -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.