Справа № 204/3666/2014-ц
Провадження № 2з/204/107/2014 р.
У Х В А Л А

02 липня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська
знаходиться справа за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів.

18 червня 2014 року до суду надійшла заява
позивачки ОСОБА_1 про забезпечення
позову, в якій вона просила забезпечити
позов шляхом накладення арешту на
майно, що належить відповідачу, ОСОБА_2,
що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 і
знаходиться у нього або в інших осіб. В
обґрунтування заяви вказала на те, що
ОСОБА_2 є власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1. На даний час, відповідач, з
метою ухилення від повернення боргу,
може розпорядитися належним йому
нерухомим майном та відчужити його на
користь невідомих осіб, що ускладнить
або взагалі зробить неможливим
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

У період з 11 червня 2014 року по 01 липня 2014
року включно, суддя знаходилась у
щорічній черговій відпустці.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 02
липня 2014 року цивільною канцелярією
суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Відповідно до
п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22 грудня 2006 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» згідно із п. 1 ч. 1
ст. 152 ЦПК України - позов майнового
характеру дозволяється забезпечувати
шляхом накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж
Постанови розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову; з'ясувати обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову позовним
вимогам. При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована як
підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Виходячи із того, що відповідно до п.5.6.1
Інструкції про проведення виконавчих
дій арешт майна полягає у проведенні
його опису, оголошенні заборони
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмеженні права користування майном
або його вилученні в боржника та
передачі на зберігання іншим особам, і
що застосування саме такого засобу
забезпечення позову як арешт -
представником позивача належним чином
не вмотивовано, не викликано
необхідністю при розгляді даного
позову, і може призвести до
безпідставної арешту майна, яке
належить іншим особам.

Так, заявником не надано доказів
належності ОСОБА_2 на момент звернення
до суду будь-якого майна, на яке міг би
бути накладений арешт, а крім того,
вказані заявником обставини, а саме те,
що невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду,
ґрунтуються на самих припущеннях та не
мають відповідних доказів.

На підставі викладеного, керуючись п. п.
3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209
ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми коштів - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя

В.В.Самсонова