Справа № 152/665/14-ц
25 червня 2014 року Шаргородський
районний суд Вінницької області
головуючого судді -
секретаря судового засідання - Бабиної
позивача - Шпак І.О.,
відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
цивільну справу за позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області до
ОСОБА_3 про знесення самовільно
збудованої прибудови,
17.04.2014 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_3 про знесення
самовільно збудованої прибудови.
Мотивуючи позовні вимоги, з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 12.06.2014 року, позивач
посилається на те, що 25.06.2013 року за
зверненням жительки с. Рахни-Лісові
Шаргородського району Вінницької
області ОСОБА_4 було проведено
перевірку законності виконання
будівельних робіт з будівництва
прибудови до квартири за АДРЕСА_1 і
належить відповідачу. За результатами
перевірки встановлено, що сусіду
ОСОБА_4 - ОСОБА_3 надано дозвіл на
добудову до житлового будинку рішенням
за №12 від 21.01.2009 року виконавчого
комітету Рахнівсько-Лісової сільської
ради. Однак ОСОБА_3, в порушення ст. 9 ЗУ
«Про архітектурну діяльність»,
самочинно, без розробленої та
затвердженої в установленому порядку
проектної документації, провів
будівництво прибудови до своєї
квартири розміром 10 м. х 5,20 м., що
зафіксовано в акті перевірки від 25.06.2013
року за №539-ПП. За фактом вчинення
правопорушення ОСОБА_3 винесено припис
з вимогою привести об'єкт самочинного
будівництва у відповідність до вимог
чинного законодавства. За фактом
вчинення правопорушення Інспекцією
було винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення та
накладено штраф на відповідача в
розмірі 170 грн., який 27.06.2013 року було
Вимог припису відповідачем не було
виконано, що підтверджується актом
перевірки за №1154-ПП від 26.11.2013 року.
Невиконанням вимог припису від 25.06.2013
року відповідач порушив вимоги п.3 ч.4
ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної
діяльності», п.п.3 п.11 та абз.3 п.14 Порядку
здійснення архітектурно-будівельного
контролю, внаслідок чого Інспекцією
винесено постанову про
адміністративне правопорушення,
відповідно до якої ОСОБА_3 притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено штраф у
Відповідач до теперішнього часу, не
дивлячись на притягнення до
адміністративної відповідальності та
внесені документи реагування на
порушення законодавства у сфері
містобудування, добровільно не усуває
порушення вимог містобудівного
законодавства, що стало підставою для
звернення позивача до суду з позовом до
ОСОБА_3 про знесення самочинно
збудованої прибудови.
Просить зобов'язати ОСОБА_3 знести за
власний рахунок збудовану прибудову
розміром 10,0 м. х 5,20 м. загальною площею
42,5 кв.м. до квартири АДРЕСА_1, зазначену
у технічному паспорті «кухня VIII площею
21,8 кв.м. та житлова кімната VІІІ-1 площею
В судовому засіданні представник
позивача Шпак І.О., що діє відповідно до
довіреності від 13.03.2014 року (а.с.26),
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 12.06.2014
року (а.с.52). Суду показала, що до
позивача із заявою про перевірку
законності будівництва відповідачем
прибудови до квартири АДРЕСА_1
звернулася жителька цього ж будинку
ОСОБА_4 З метою перевірки вказаної
заяви позивачем було проведено 25.06.2013
року перевірку законності будівництва
прибудови і встановлено, що
будівництво прибудови здійснюється
відповідачем із порушенням вимог ст.9
ЗУ «Про архітектурну діяльність», без
затвердженої проектної документації,
без виділення для цього земельної
ділянки, тобто самочинно. Вона, як
відповідальний працівник позивача,
здійснюючи цю перевірку і встановивши
порушення, склала акт від 25.06.2013 року
№539-ПП та винесла припис відповідачу
ОСОБА_3 з вимогою привести об'єкт
самочинного будівництва у
відповідність до вимог чинного
містобудівного законодавства. Також,
було складено протокол про
адміністративне правопорушення і
притягнуто відповідача до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу в розмірі 170 грн. Штраф
відповідачем сплачено. Так як вимоги
припису відповідачем не виконувалися,
ним не приймалися заходи до приведення
самочинного будівництва у
відповідність до містобудівного
законодавства, то 26.11.2013 року нею було
проведено ще одну перевірку та
встановлено, що припис ОСОБА_3 не
виконано, про що вона склала акт та
протокол про адміністративне
правопорушення. Протягом трьох днів
нею було направлено припис від 25.06.2013
року, акт повторної перевірки від 26.11.2013
року та протокол про адміністративне
правопорушення від 26.11.2013 року в
Інспекцію Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області для прийняття
рішення в порядку ст.188-42 КУпАП. 06.12.2013
року заступником начальника інспекції
Гужва Л.П. винесено постанову про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.188-42 КУпАП і накладено мінімальне
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 5100 грн. Проте
відповідач до даного часу добровільно
не усуває порушення вимог
містобудівного законодавства, у
зв'язку з чим просить позов
задовольнити та винести рішення про
зобов'язання відповідача знести за
його рахунок самочинно збудовану
прибудову.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_2, що діє на підставі
довіреності від 05.12.2013 року, в судовому
засіданні позов не визнали, просили
відмовити в його задоволенні. Суду
показали, що ОСОБА_3 є власником
квартири за АДРЕСА_1. У 2009 році
відповідач отримав дозвіл в
Рахнівсько-Лісовій сільській раді на
будівництво прибудови до належної йому
квартири, так як в його сім'ї проживає
шість осіб і йому потрібна додаткова
житлова площа. Прибудову до квартири
відповідач розпочав будувати у 2009 році,
вимурував стіни, встановив вікна,
двері, дах, але подальше будівництво
припинив через відсутність коштів та
за станом здоров'я. Через юридичну
необізнаність не замовив та не
розробив будівельного паспорту та не
зареєстрував його в сільській раді.
Виконати припис позивача у повному
обсязі відповідач ОСОБА_3 не може, ним
виготовлено тільки технічний паспорт
на квартиру разом із прибудовою до неї,
в якому зазначено, що ця прибудова є
самочинним будівництвом, оскільки
земельна ділянка для цих потреб не
виділялася. В рішенні
Рахнівсько-Лісової сільської ради про
надання дозволу на прибудову до
квартири зазначено, що відповідач має
право здійснити прибудову на власній
земельній ділянці. Проте, земельної
ділянки біля будинку АДРЕСА_1
відповідач не має. Позов не визнають
тому, що на теперішній час відповідач
примирився із сусідами, в тому числі із
ОСОБА_4, остання претензій щодо
прибудови до квартири ОСОБА_3 на
теперішній час не має.

Крім того, представник
відповідача ОСОБА_2 суду показала, що
вона є донькою відповідача, проживає з
останнім у одній квартирі. Разом із нею
у квартирі проживають її онуки, що
позбавлені батьківського піклування,
так як матір і батько дітей покинули їх.
Вона на даний час вирішує питання про
призначення її опікуном онуків, тому
прибудова до квартири дуже потрібна,
оскільки без наявності необхідної
житлової площі онуків їй під опіку не
передадуть.

З наведених вище підстав
відповідач та його представник просять
у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на те, що здійснять
узаконення прибудови.

Вирішуючи спір, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 25.04.1995 року,
виданим Рахнівсько-Лісовою сільською
радою, оглянутим в судовому засіданні,
копія якого знаходиться в матеріалах
цивільної справи (а.с.55).

Згідно з означеним свідоцтвом про
право власності на житло, загальна
площа квартири становить 51,5 кв.м.

Рішенням виконкому Рахнівсько-Лісової
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області за №10 від 21.01.2009
року ОСОБА_3 надано дозвіл на
будівництво добудови до житлового
будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1, на
власній земельній ділянці. Цим же
рішенням виконкому зобов'язано
відповідача замовити розробку
будівельного паспорту, зареєструвати
його в сільській раді, після закінчення
будівництва вийти з клопотанням про
призначення державної комісії для
прийняття рішення про готовність
закінченого будівництва (а.с.44).

Дозвіл на будівництво дає право
замовнику на отримання вихідних даних
на проектування, здійснення
проектно-вишукувальних робіт та
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт у порядку,
визначеному законом. Дозвіл на
будівництво надається на підставі
комплексного висновку щодо
відповідності запропонованого
будівництва містобудівній
документації, державним будівельним
нормам, місцевим правилам забудови.

Відповідач ОСОБА_3 не виконав означене
рішення виконкому і звів у 2009 році
прибудову до своєї квартири за АДРЕСА_1
без розробки будівельного паспорту,
реєстрації його в сільській раді, що
стверджувала в судовому засіданні
представник позивача Шпак І.О. та не
заперечували відповідач ОСОБА_3 і його
представник ОСОБА_2

Крім того, як вбачається із пояснень в
судовому засіданні відповідача та його
представника, прибудувавши у 2009 році до
квартири АДРЕСА_1, прибудову, тобто
звівши три зовнішніх стіни,
встановивши вікна, двері та дах,
будівництво не було завершене,
прибудоване приміщення відповідачем
та його сім'єю не використовується
через те, що не можливо узаконити його,
що не заперечувала в судовому
засіданні представник позивача Шпак
І.О.

Також, судом встановлено, що рішенням
виконкому Рахнівсько-Лісової
сільської ради від 21.01.2009 року за №10
здійснення будівництва прибудови до
квартири дозволено відповідачу на
власній земельній ділянці, проте,
власної земельної ділянки по АДРЕСА_1,
відповідач не має, відповідна земельна
ділянка під будівництво прибудови до
квартири Рахнівсько-Лісовою сільською
радою йому не виділялася, так само - не
передавалася в оренду чи у
користування на певний строк.

Зазначені обставини підтверджені в
судовому засіданні представником
позивача та відповідачем і його
представником, а також стверджуються
спробами відповідача отримати у
власність чи користування земельну
ділянку біля будинку за АДРЕСА_1, що
вбачається із заяви ОСОБА_3 від 31.10.2013
року до Рахнівсько-Лісової сільської
ради про надання йому в оренду
земельної ділянки, на якій розміщена
прибудова до його квартири (а.с.17) та із
відповіді Рахнівсько-Лісового
сільського голови від 03.12.2013 року на
означену заяву про неможливість
передачі земельної ділянки в
користування тільки відповідачу,
оскільки не створене об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку (а.с.43).

Отже, судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 здійснив будівництво прибудови
до своєї квартири, що знаходиться в
будинку за АДРЕСА_1, на земельній
ділянці, що не належить йому на праві
власності, не перебуває у його
користуванні, не була відведена для
цієї мети, а також без відповідних
документів, що дають право виконувати
будівельні роботи та належно
затвердженого проекту, тобто
самочинно.

25.06.2013 року головним державним
інспектором відділу по Південному
регіону Управління контролю за
будівництвом об'єктів, якістю
будівельних матеріалів та державного
ринкового нагляду №1 Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області Шпак І.О.
проведено перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ОСОБА_3
при будівництві прибудови до квартири
за АДРЕСА_1, за зверненням жительки того
ж будинку ОСОБА_4 (а.с.5).

В ході перевірки встановлено, що
ОСОБА_3, отримавши рішення виконкому
Рахнівсько-Лісової сільської ради на
добудову до житлового будинку АДРЕСА_1
на власній земельній ділянці, не
продовжив оформлення дозвільних
документів на прибудову, у 2009 році
самочинно здійснював будівництво
прибудови до квартири за №3, що є
порушенням вимог ст.9 ЗУ «Про
архітектурну діяльність», що
підтверджується актом перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
25.06.2013 року №539-ПП (а.с.5).

На підставі проведеної перевірки
головним державним інспектором
відділу по Південному регіону
Управління контролю за будівництвом
об'єктів, якістю будівельних
матеріалів та державного ринкового
нагляду №1 Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області Шпак І.О. складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 25.06.2013 року щодо
ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.96 КпАП України
(а.с.45-46).

27.06.2013 року, на підставі вказаного вище
протоколу про адміністративне
правопорушення від 25.06.2013 року, т.в.о.
начальника Інспекції Гужва Л.П.
винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення за №557,
відповідно до якої відповідача ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за здійснення
самочинного будівництва добудови до
квартири АДРЕСА_1, що є порушенням ст.9
ЗУ «Про архітектурну діяльність»,
відповідальність за що передбачена ч.1
ст. 96 КпАП України, та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.7).

Штраф відповідачем сплачено 27.06.2013 року
(а.с.8).

Крім того, за наслідками перевірки від
25.06.2013 року головним державним
інспектором відділу по Південному
регіону Управління контролю за
будівництвом об'єктів, якістю
будівельних матеріалів та державного
ринкового нагляду №1 Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області Шпак І.О.
внесено відповідачу припис про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил (а.с.4).

З означеного припису вбачається
встановлення того, що будівництво
прибудови розміром 10,0 м. х 5,20 м. до
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 здійснюється
самочинно, що є порушенням вимог ст.9 ЗУ
«Про архітектурну діяльність».

Цим приписом відповідача ОСОБА_3
зобов'язано, в строк до 25.10.2013 року
привести об'єкт самочинного
будівництва до вимог чинного
законодавства, про що письмово
повідомити Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області (а.с.4, на звороті).

Припис є обов'язковим до виконання на
підставі підпункту 3 пункту 11 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю, що
затверджений постановою КМУ від 23.05.2011
року за №553.

Відповідач ОСОБА_3 вимоги припису від
25.06.2013 року не виконав, що встановлено
актом перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
26.11.2013 року за №1154-ПП головного
державного інспектора відділу по
Південному регіону Управління
контролю за будівництвом об'єктів,
якістю будівельних матеріалів та
державного ринкового нагляду №1
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області Шпак І.О. (а.с.9).

На підставі проведеної перевірки
головним державним інспектором
відділу по Південному регіону
Управління контролю за будівництвом
об'єктів, якістю будівельних
матеріалів та державного ринкового
нагляду №1 Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області Шпак І.О. складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 26.11.2013 року щодо
ОСОБА_3 про обвинувачення у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.188-42 КпАП України
(а.с.11-12).

06.12.2013 року, на підставі вказаного вище
протоколу про адміністративне
правопорушення від 26.11.2013 року,
заступником начальника Інспекції
Гужва Л.П. винесено постанову по справі
про адміністративне правопорушення за
№1528, відповідно до якої відповідача
ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної
відповідальності за невиконання вимог
припису від 25.06.2013 року щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
будівництва прибудови до квартири
АДРЕСА_1, а саме: не приведення об'єкту
самочинного будівництва до вимог
чинного законодавства до 25 жовтня 2013
року, що є порушенням вимог підпункту
«а» пункту 3 частини 4 статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»,
відповідальність за що передбачена ч.1
ст. 188-42 КпАП України, та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 5100 грн. (а.с.10).

Як вбачається із пояснень в
судовому засіданні представника
позивача, відповідача та представника
відповідача означена постанова від
06.12.2013 року відповідачем в судовому
порядку не оскаржувалася, штраф
відповідачем до теперішнього часу у
повному обсязі не сплачено,
відрахування штрафу в розмірі 5100 грн.
здійснюється відділом ДВС
Шаргородського РУЮ з пенсії ОСОБА_3

Припис головного державного
інспектора відділу по Південному
регіону Управління контролю за
будівництвом об'єктів, якістю
будівельних матеріалів та державного
ринкового нагляду №1 Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області Шпак І.О.
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
25.06.2013 року з вимогою привести об'єкт
самочинного будівництва до вимог
чинного законодавства з визначенням
строку для добровільного виконання до
25.10.2013 року, на час розгляду справи
судом відповідачем ОСОБА_3 не
виконано.

З оглянутого в судовому засіданні
технічного паспорта на квартиру
відповідача ОСОБА_3 за АДРЕСА_1,
виготовленого 03.09.2013 року Комунальним
підприємством «Могилів-Подільське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації», вбачається, що до
квартири наявна самочинна прибудова
під літерою А1 загальною площею 42,5 кв.
м.: кухня VІІІ площею 21,8 кв.м. та житлова
кімната VІІІ-1 площею 20,7 кв.м., за рахунок
чого загальна площа квартири
збільшується до 94,1 кв.м. (а.с.18, 40-42).

Встановленим судом фактам
відповідають цивільно-правові
відносини щодо правового режиму
самочинного будівництва, які
регулюються Конституцією України, ЦК
України, ЗК України, ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності», ЗУ «Про планування і
забудову територій», Конвенцією про
захист прав людини та основоположних
свобод.

Так, згідно із ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9
Конституції України, ратифікована
Законом від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів №2,4,7
та 11 Конвенції» і є частиною
національного законодавства України,
встановлено, що кожен при вирішенні
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків... має право на справедливий
і відкритий розгляд упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних
прав розуміють закріплені законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України
встановлено перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
шкоди; 9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди; 10) визнання
незаконним рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу,
зокрема, з позовом про припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Виходячи з аналізу вказаної норми,
самочинними забудовниками можуть бути
як власники та інші титульні
володільці земельних ділянок, так і
суб'єкти, які взагалі не мають належним
чином оформлених прав на земельну
ділянку.

Відповідно до ст.78 ЗК України,
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельною ділянкою.

Згідно із вимогами ст.81 ЗК України,
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі: а) придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Статтею 126 ЗК України ( в редакції, що
існувала на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом.

Суд констатує той факт, що
відповідач ОСОБА_3 на жодній із
передбачених ст.81 ЗК України підставі
не набув права власності на земельну
ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,

капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до

затвердженої проектної документації,
державних стандартів, норм і

правил у порядку, визначеному Законом
України «Про регулювання

містобудівної діяльності» (ст.9 ЗУ «Про
архітектурну діяльність»).

Відповідно до ст.29 ЗУ «Про планування і
забудову територій», дозвіл на
виконання будівельних робіт
визначається як документ, що засвідчує
право забудовника та підрядника на
виконання будівельних робіт,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд, видачу
ордерів на проведення земляних робіт.
Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які ведуть реєстр наданих дозволів.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього (ч.2 ст.376 ЦК України).

Частиною 9 статті 30 ЗУ «Про планування і
забудову територій» визначено, що
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом.
Зазначеним законом передбачено
одержання суб'єктом забудови дозволів
на будівництво та виконання
будівельних робіт.

Статтею 26 ЗУ «Про планування і
забудову територій» встановлено, що
забудова територій здійснюється
шляхом розміщення об'єктів

будівництва. Суб'єкти містобудування
зобов'язані додержуватися

містобудівних умов та обмежень під час
проектування і будівництва

об'єктів. Виконавчий орган сільської,
селищної, міської ради вживає

заходів щодо організації комплексної
забудови територій відповідно

до вимог цього Закону. Право на
забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки

відповідно до вимог містобудівної
документації. Проектування та
будівництво об'єктів здійснюється
власниками або користувачами
земельних ділянок у такому порядку: 1)
отримання замовником або
проектувальником вихідних даних; 2)
розроблення проектної документації
та проведення у

випадках, передбачених статтею 31 цього
Закону, її експертизи; 3) затвердження
проектної документації; 4) виконання
підготовчих та будівельних робіт; 5)
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів; 6) реєстрація
права власності на об'єкт
містобудування.

Абзацом першим частини 1 статті 38
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»
передбачено, що у разі виявлення
факту самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності,

будівельних норм, державних
стандартів і правил з визначенням

строку для добровільного виконання
припису.

В силу вимог п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», означений припис
обов'язковий для виконання.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво (абзац 2 ч.1 ст.38 ЗУ «Про
регулювання містобудівної
діяльності»).

У разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду
підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво (ч.7
ст.376 ЦК України).

Відповідно до п.п.4, 5, 22, 26 постанови №6
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», самочинним вважається
будівництво, житлового будинку,
будівлі, споруди, іншого нерухомого
майна, якщо вони збудовані (будуються)
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснює
будівництво; або відведена не для цієї
мети; або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту; або з істотним порушенням
будівельних норм і
правил…Будівництвом об'єкта
нерухомості на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети,
вважається спорудження таких об'єктів
на земельній ділянці, що не віднесена
до земель житлової й громадської
забудови, зокрема, наданій для ведення
городництва, сінокосіння, випасання
худоби тощо, цільове призначення або
вид використання якої не змінено в
установленому законом порядку. Під
наданням земельної ділянки слід
розуміти рішення компетентного органу
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно-правових договорів
із фізичною чи юридичною особою… Під
метою надання земельної ділянки слід
розуміти вид використання земельної
ділянки (ст.19 ЗК, Класифікація видів
цільового призначення земель,
затверджена наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 23 липня 2010 року №548), зазначений у
рішенні відповідного компетентного
органу державної влади чи місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки у користування або передачу у
власність з урахуванням цільового
призначення земельної ділянки. Під
належним дозволом слід розуміти
передбачений ЗУ «Про регулювання
містобудівної діяльності» дозвільний
документ (статті 35-37), що дає право
виконувати підготовчі та будівельні
роботи саме того об'єкту і на тій
земельній ділянці, яка передана з цією
метою певній особі. Під проектом слід
розуміти залежно від категорії об'єкта
будівництва відповідний склад
документації, визначений статтями 1, 7
та 8 Закону України «Про архітектурну
діяльність», отриманої відповідно до
статей 29, 31 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», а також будівельний
паспорт та технічні умови, отримані
відповідно до статей 27, 30 зазначеного
Закону… Відповідно до положень статті
38 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» право на
звернення до суду з позовом про
знесення самочинно збудованих об'єктів
містобудування належить також
відповідним інспекціям державного
архітектурно-будівельного контролю.
Такий позов може бути пред'явлено до
суду у разі, якщо особа в установлений
строк добровільно не виконала вимоги,
встановлені в приписі про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова є неможливою. Розглядаючи
зазначені позови суди мають
встановлювати, чи було видано особі,
яка здійснила самочинне будівництво,
припис про усунення порушень, чи
можлива перебудова об'єкту та чи
відмовляється особа, яка здійснила
самочинне будівництво, від такої
перебудови… Знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності. Під
істотним порушенням будівельних норм і
правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.
Знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови. Притягнення особи до
адміністративної чи кримінальної
відповідальності за самочинне
будівництво не позбавляє відповідні
державні органи, органи місцевого
самоврядування або осіб, права яких
порушено самочинним будівництвом
нерухомого майна, можливості
пред'явити позов про перебудову чи
знесення самовільно збудованого
об'єкта нерухомості, а також про
відшкодування витрат, пов'язаних із
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Отже, факт здійснення відповідачем
ОСОБА_3 будівництва прибудови до
квартири АДРЕСА_1 на земельній ділянці,
що не була відведена для цієї мети, без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи та без
належно затвердженого проекту,
встановлено в судовому засіданні і не
оспорюється сторонами.

З огляду на встановлені
обставини, перебудова об'єкту
самочинного будівництва, з метою
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, є неможливою і це
є підставою для застосування крайньою
заходу - знесення об'єкту самочинного
будівництва, оскільки позивачем
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Отже, позов Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області до ОСОБА_3 про
знесення самовільно збудованої
прибудови підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223
ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 376 ЦК
України, ст.ст. 78, 81, 126 ЗК України, ст.9 ЗУ
«Про архітектурну діяльність», ст.ст.38,
41 ЗУ «Про регулювання містобудівної
діяльності», ст.ст.26, 29, 30 ЗУ «Про
планування і забудову територій», суд

в и р і ш и в:

Позов Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області до ОСОБА_3 про
знесення самовільно збудованої
прибудови - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 знести за
власний рахунок самовільно збудовану
прибудову загальною площею 42,5 кв.м. до
квартири за АДРЕСА_1, що позначена в
плані, який міститься в технічному
паспорті на квартиру від 03.09.2013 року,
виготовленому КП «Могилів-Подільське
МБТІ», як «кухня VІІІ площею 21,8 кв.м. та
житлова кімната VІІІ-І площею 20,7 кв.м.».

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в
сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя