Справа № 645/8509/13-ц
Провадження №
14 липня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
при секретарі Курбатовій А.М.,
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
приватний нотаріус ХМНО - ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором позики,
відшкодування моральної шкоди, -
Позивачі звернулись до суду з позовом
в якому просили стягнути з
відповідачів солідарно суму боргу та
судові витрати: судовий збір та витрати
на правову допомогу у розмірі 1000 грн. В
обґрунтування позовних вимог
посилались на наступне: 11 грудня 2006
року відповідач ОСОБА_3 взяв у позивача
зобов'язався повернути гроші готівкою
у строк до 11 грудня 2007 року, про що був
укладений договор позики грошей,
посвідчений 11 грудня 2006 року приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_1
вказав, що вказані гроші є спільною
сумісною власністю з другим позивачем
ОСОБА_2, з якою він мешкає у цивільному
шлюбі, та остання давала згоду чоловіку
ОСОБА_1 на укладення зазначеного
договору позики. Внаслідок
неповернення боргу у грудні 2007 року,
між сторонами був укладений договір
про внесення змін до договору позики
грошей від 07.12.2007 року, та строк
повернення боргу був визначений 04
грудня 2009 року. У грудні 2009 року
відповідачами також борг був не
повернутий, і тому 04 грудня 2009 року був
укладений договір про внесення змін до
договору позики грошей та строк
повернення був визначений 11 грудня 2010
року. У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся
до позивачів з проханням надати йому
останню відстрочку повернення суми
боргу, та 03 грудня 2010 року також було
укладено договір про внесення змін до
договору позики грошей та строк
повернення був визначений 20 вересня 2012
року. Зазначений договір було укладено
за згодою дружині ОСОБА_3 - ОСОБА_4
Позивачі зазначають, що до часу
звернення до суду відповідачі борг не
повернули, що вимусило позивачів
звернутись до суду. Також позивачі
зазначили, що внаслідок звернення до
суду, втрати на це часу та особистих
коштів, їм спричинена моральна шкоду,
яку вони просять стягнути з
відповідачів по справі.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судовому
засіданні підтримали свої вимоги та
просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог,
посилаючись на їх безпідставність. Так,
відповідач не заперечував факту
отримання у 2006 році грошових коштів від
позивача ОСОБА_1, вказуючи при цьому, що
гроші були отриманні для розвитку
бізнесу, дохід з якого витрачався на
нужди родини. Також зазначив, що на час
отримання грошей та на час розгляду
справи він був у шлюбі з ОСОБА_4, та брав
кошти з її відома та витрачав на нужди
родини. Але відповідач вказав, що всі
кошти були повернути позивачу ОСОБА_1, а
останній повернув йому боргові
розписки, і тому надані договори позики
є підробкою та в них він не
Відповідач ОСОБА_4 підтримала
заперечення відповідача ОСОБА_3 та
просила відмовити у задоволенні
Третя особа - приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_5 у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову,
зазначивши, що вона дійсно
посвідчувала договори позики між
сторонами по справі у грудні 2006 року,
грудні 2007 року, грудні 2009 року, грудні
2010 року. Нотаріальні дії були
проведені відповідно до вимог діючого
Законодавства, ніяких зауважень з боку
сторін не надходило.
Суд, вислухавши пояснення та доводи
сторін, дослідивши надані сторонами
докази у їх сукупності, вважає що
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Судовим розглядом встановлено, що 11
грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був
укладений договір позики грошей,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_3 позичив у
зобов'язався повернути позичені гроші
готівкою у строк до 11 грудня 2007 року. У
договорі зазначено, що договір є
безвідсотковий, гроші ОСОБА_3 одержані
до підписання договору, положення ст.
ст. 1046-1052 ЦК України та правові наслідки
укладення договору сторонам
Оскільки у строк, передбачений
договором від 11 грудня 206 року , гроші
було не повернуто, 07 грудня 2007 року
сторони уклали договір про внесення
змін до договору позики грошей,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_5, згідно якого строк повернення
грошей було визначено - 11 грудня 2009
Також, гроші у строк до 11 грудня 2009 року
повернуто не було, тому сторони 04
грудня 2009 року уклали договір про
внесення змін до договору позики
грошей, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, згідно якого
строк повернення грошей було визначено
- 11 грудня 2010 року.
Також, гроші у строк до 11 грудня 2010 року
повернуто не було, тому сторони 03
грудня 2010 року сторони уклали договір
про внесення змін до договору позики
грошей, посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, згідно якого
строк повернення грошей було визначено
- 20 вересня 2012 року. Зазначений договір
був укладений ОСОБА_1 за згодою гр..
ОСОБА_2, з якою проживає однією сім'єю
без реєстрації шлюбу, з одного боку, та
ОСОБА_3 за згодою своєї дружини ОСОБА_4,
Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї , то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого подружжя, якщо майно, одержане
за договором, використане в інтересах
Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що гроші які були передані до
договору є сумісною власністю
позивачів по справі, про що вони
зазначають у позові, та у своїх
поясненнях, а обов'язок по виконанню
договору позики грошей лежить на
відповідачах по справі.
Стаття 1046 ЦК України визначає
договір позики як договір, за яким одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається в
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК
Згідно ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій саме сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Матеріали справи свідчать, що між
сторонами мав місце факт передачі
ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошових коштів у сумі
нотаріально посвідченим договором від
11 грудня 2006 року.
Надані позивачами як доказ договір
позики та договори про внесення змін до
договору позики містить усі зазначені
у ст. 1046 ЦК України умови.
Доказів того, що відповідачі
повернули борг позивачу, матеріали
справи не містять. Ствердження
відповідача ОСОБА_3 про той факт, що він
у повному обсязі виконав свої боргові
зобов'язання та повернув гроші є
голослівними, та такими, що не знайшли
свого підтвердження під час слухання
справи.
Також, ствердження відповідача, як на
підставу своїх заперечень, про те, що
всі оригінали розписки були позивачем
йому повернути та знищені, а позивачами
надані договори без його особистих
підписів, спростовується проведеною за
клопотання відповідача
судово-почеркознавчою експертизою №
1497 від 24 квітня 2014 року згідно з
висновками якої всі підписи у
договорах від 11.12.2006 року,
зареєстрованому за № 5503; від 17.12.2007
року, зареєстрованому за № 5443; від
04.12.2009 року, зареєстрованому за № 2001;
від 03.12.2010 року, зареєстрованому за № 1850
виповнені ОСОБА_3, знаків навмисної
зміни почерку в досліджених підписах і
рукописних записах не проявилися.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК
Розмір трьох процентів річних від
простроченої суми, в межах заявлених
позовних вимог, становить 1 388 гр. 75 коп.
дн. ((11 міс - час прострочення)) х 3% : 100% : 365
Таким чином, загальна сума
заборгованості, яку суд стягує з
В той час вимоги про відшкодування
моральної шкоди задоволенню не
Відповідно до ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Таким чином, відшкодування
моральної шкоди в договірних
відносинах на відбувається, якщо таке
відшкодування прямо не передбачено
договором, укладеним між сторонами.
Оскільки між сторонами склалися
договірні правовідносини, які
регулюються зобов'язальним правом та
не передбачають стягнення моральної
шкоди, стягнення з відповідачів на
користь позивачів 30 000 грн. 00 коп. на
відшкодування моральної шкоди є
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Суд стягує з
відповідачів на користь позивачів 518
грн. 88 коп. сплаченого судового збору.
Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 27.04.2006 року № 590
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних із розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» затверджені граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ і зазначено, що
граничний розмір не перевищує суму, що
обчислюється, виходячи з того, що особі
виплачується 40 % розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.
Позивачами була надана квитанція
юридичної консультації
Орджонікідзевського району м. Харкова
від 12.08.2013 року, згідно якої позивачем
було сплачено за досудову підготовку
та складання позовної заяви про
стягнення боргу сума у розмірі 1000 грн.,
але ніякого розрахунку щодо зазначено
суми надано не було, тому суд, стягує з
відповідачів витрати на правову
допомогу у розмірі за одну годину
роботу у розмірі 487 грн. 20 коп. (1218 грн.
На підставі наведеного, керуючись
вимогами ст.ст. 8, 10, 14, 18, 88, 209, 213-215, 218, 219
ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК
України, суд -
Позовні вимоги - задовольнити
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІДН
НОМЕР_1), ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 загальну суму заборгованості за
(п'ятдесят одну тисячу вісімсот
вісімдесят вісім) грн. 75 коп.
Стягнути ОСОБА_3 (ІДН НОМЕР_1), ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 сплачений
судовий збір у розмірі 259 (двісті
п'ятдесят дев'ять) грн. 44 коп. з кожного,
а також витрати на правову допомогу у
сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. з
В іншої частині позовних вимог -
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ -