Справа № 362/7270/13-ц
Провадження № 2/362/514/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі: головуючого - судді Корнієнка
С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Барахтівської сільської ради
Васильківського району Київської
області, третя особа - Управління
Держземагенства у Васильківському
районі Київської області, про визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування, скасування державного
акту на землю та кадастрового номеру,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
вимогами про визнання недійсними
рішення органу місцевого
самоврядування, яким було затверджено
технічну документацію по виготовленню
державного акту на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 та її
передачу у власність відповідачеві
ОСОБА_2, та скасування державного акту
на неї.

Свої вимоги позивач
обґрунтувала тим, що їй на підставі
рішення 22 сесії У скликання
Барахтівської сільської ради від 9
жовтня 2008 року за № 235-20-У-2008, був
наданий дозвіл на приватизацію
земельної ділянки площею 0,15 га, проте,
при виготовленні технічної земельної
документації виявилося, що на її
земельну ділянку накладається
земельна ділянка відповідача ОСОБА_2

Під час розгляду справи позивач
вимоги позовної заяви збільшила,
просила визнати незаконними та
скасувати: рішення сільської ради про
визнання недійсним Акту комісії з
питань землевпорядкування
Барахтівської сільської ради від 6
квітня 2012 року; рішення № 293-19-УІ-2012 року
від 19 листопада 2012 року Барахтівської
сільської ради Васильківського району
Київської області, в частині відміни
рішення № 235-20-У-2008 від 09 жовтня 2008 року
про передачу їй у приватну власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1;
скасувати державний акт серії І-КВ №
069213 на право приватної власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що
виданий на ім'я ОСОБА_2 та кадастрового
номеру на неї.

В судовому засіданні позивач та
її представник вимоги позову
підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 вимоги позову
не визнав, вважаючи їх безпідставними
та не обґрунтованими. З його пояснень
вбачається, що ним усунено накладення
його земельної ділянки на земельну
ділянку позивача.

Голова Барахтівської сільської
ради вимоги позову також не визнала,
показала, що земельна ділянка надана
ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 одна й та сама.

Представник третьої особи Управління
Держземагенства у Васильківському
районі в судове засідання не з'явився,
від представника установи надійшла
письмова заява про слухання справи у
його відсутності, поклавшись в
ухвалені рішення на думку суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та
ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, які мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, та повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Положення ст.ст.1 та 3 ЦПК України
передбачають, що завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Згідно до положень ст.1 Протоколу 1
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод, яка відповідно до ч.1
ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону
України „Про міжнародні договори
України" є частиною національного
законодавства, кожна фізична особа має
право мирно володіти своїм майном,
ніхто не може бути позбавлений свого
майна, інакше як у громадських
інтересах і на умовах, передбачених
законом.

Зазначені права гарантовані ст.41
Конституції України.

Цивільне законодавство України
зазначає право власності, як право
особи на володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не буде встановлено судом. Закон
захищає право власності.

Відповідно до положень ч.3 ст.393 ЦК
України та п.10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
правовий акт органу місцевого
самоврядування, що не відповідає
Закону, визнається незаконним та
скасовується судом.

У відповідності до положень ст.126 ЗК
України, право власності на земельну
ділянку посвідчується державними
актами.

Як вбачається з положень ст. 391 ЦК
України, ст.ст.152 і 155 ЗК України, власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. У разі
видання органом виконавчої влади акта,
яким порушуються права особи щодо
користування належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

У відповідності до витягу з рішення
20-ої сесії У скликання Барахтівської
сільської ради Васильківського району
Київської області № 235-20-У-2008 від 9
жовтня 2008 року, позивачеві було
передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку площею 0,15
га для обслуговування житлового
будинку в АДРЕСА_1 (а.с.18, 21), а на
підставі рішення № 251-17-УІ-2012 від 1
серпня 2012 року - надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
приватної власності на земельну
ділянку за вищезазначеною
адресою(а.с.19).

Проте, у відповідності до рішення №
293-19-УІ-2012 року від 19 листопада 2012 року
Барахтівської сільської ради
Васильківського району Київської
області, рішення від 9 жовтня 2008 року за
№ 235-20-У-2008, в частині передачі
земельної ділянки ОСОБА_1 у власність
відмінено.

Як вбачається з листів Барахтівської
сільської ради №№ 116 і 118 від 16 травня
та 7 червня 2013 року, передача земельної
ділянки по АДРЕСА_1, позивачеві
відмінена через невідповідність місця
її розташування та цільового
призначення згідно Генерального плану
с. Барахти, а технічна документація із
землеустрою на ім'я позивача по
АДРЕСА_1, не відповідає оригіналу
рішення Барахтівської сільської ради
№ 235-20-У-2008 від 9.10.2012 року.

Згідно рішення, наданого органом
місцевого самоврядування, 20-ої сесії У
скликання Барахтівської сільської
ради Васильківського району Київської
області № 235-20-У-2008 від 9 жовтня 2008 року,
позивачеві було передано безкоштовно у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,18 га для обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.41).

У відповідності до акту № А331/82 від 5
грудня 2012 року перевірки дотримання
вимог земельного законодавства, витягу
Управлінням Держкомзему у
Васильківському районі за № 554/02-7к від
25.09.2009 року про присвоєння кадастрового
номеру, кадастрового плану,
відповідачеві ОСОБА_2, на підставі
Державного акту, виданого на підставі
рішення виконкому Барахтівської
сільської ради № 3 від 25.09.1998 року, на
праві власності належить земельна
ділянка площею 0,191 га, для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
що розташована в АДРЕСА_1.

Як вбачається з протоколу проведення
перевірки документації із землеустрою
та обмінного файлу Управління
Держземагенства у Васильківському
районі від 18.04.2012 року та листа
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області №
10-20/758 від 18.02.2013 року, межі земельної
ділянки позивача по АДРЕСА_1
перетинаються з межами земельної
ділянки відповідача, кадастровий
№ :01:022:0010, площею
0,2000 га для ведення особистого
селянського господарства. Через
відсутність у позивача права власності
на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, її скарга щодо її самовільного
зайняття відповідачем є безпідставною.

Факт накладення земельної ділянки
відповідача для особистого
селянського господарства на земельну
ділянку позивача підтверджується
графічним звітом з інвентаризаційних
робіт виконаних на території
Барахтівської сільської ради (а.с.43).

Разом з тим, у відповідності до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки від 2014 року, виготовленої
відповідачем за час розгляду
зазначеної цивільної справи в суді, на
підставі рішення Барахтівської
сільської ради № 459-32-УІ-2014 від 6 березня
2014 року ОСОБА_2 у власність для ведення
особистого селянського господарства,
замість попередньої земельної ділянки,
площею 0,2000 га, за той же адресою
передана земельна ділянка площею 0,3000
га, яка лише межує з земельною ділянкою
позивача від точки «Г» до точки «Д», а
від точок «Д»-«А» з іншою земельною
ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1,
площею 0,191 га, для будівництва та
обслуговування житлового будинку, та
належить відповідачеві на підставі
державного акту серії І-КВ № 1 від
28 грудня 1999 року.

Тобто, перетинання меж земельної
ділянки відповідача ОСОБА_2 з межами
земельної ділянки позивача усунуті.

Як вбачається із свідоцтва від 9.01.2002
року, відповідачеві на праві особистої
власності належить будинок по АДРЕСА_1

У відповідності до постанови
Васильківського МВ ГУ МВС України від 23
грудня 2012 року, в порушені кримінальної
справи стосовно відповідача ОСОБА_2 за
вчинення злочину, передбаченого ст.197-1
КК України (самовільне зайняття
земельної ділянки), відмовлено на
підставі п.2 ст.6 КПК України.

Таким чином, з огляду на зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку про не доведення позивачем та
його представником порушення
відповідачами - фізичною особою та
органом місцевого самоврядування,
земельних прав заявниці, оскільки
накладення земельної ділянки
відповідача ОСОБА_2 для особистого
селянського господарства на земельну
ділянка ОСОБА_1 було усунуто ним під час
розгляду цієї цивільної справи в суді
шляхом виготовлення іншої
землевпорядної документації, а вимоги
позову щодо скасування рішення
Барахтівської сільської ради №
459-32-УІ-2014 від 6 березня 2014 року про
передачу суміжному землекористувачу
земельної ділянки, позивач не
пред'являв. Порушення межами земельної
ділянки відповідача площею 0,191 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, позивачем в суді не
доведено.

При цьому ствердження позивача, що їй у
власність передані дві земельні
ділянки в АДРЕСА_1 є помилковими та в
суді нічім не доведені.

У зв'язку з наведеним, вимоги позову є
безпідставними та необґрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. 10, 60, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 294
ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або закінченню апеляційного
провадження.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Корнієнко С.В.