Справа № 383/1610/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2014 року року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді
Плохотніченко Л.І.

при секретарі:
Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Ленінський
районний суд з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди
зазначивши, що 19.06.2009 року ОСОБА_3, яка
діяла від імені ОСОБА_4 за довіреністю з
однієї сторони та позивач з іншої
сторони уклали договір дарування
частини домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вказаного договору
дарування ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 із
загальної 1/8 частини домоволодіння 1/24
частину.

Крім того позивачем зазначається, що
19.01.2011 року Ленінським районним судом м.
Кіровограда винесено рішення,
відповідно до якого було визнано
недійсним та скасовано договір
дарування 1/24 частини домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_2, укладений 19.06.2009 року.
Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 31.05.2011 року
вищезазначене рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда залишено
без змін.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем також вказано, що при
розгляді Ленінським районним судом м.
Кіровограда цивільної справи за
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОКП
«Кіровоградське обласне об’єднане
бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4
, ОСОБА_1 про визнання договору
дарування частини домоволодіння
недійсним та зобов’язання скасувати
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно було встановлено, що
ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 за вказану
частину будинку 5000 грн., тобто
фактично відбувся договір
купівлі-продажу, а предмет звернення
стосувався наслідків визнання угоди
недійсною, яка зачіпала права
співвласників будинку.

У судовому засіданні від 04.06.2014 року
позивачем заявлено клопотання,
відповідно до якого зазначається, що
розрахунок між позивачем та
відповідачем було здійснено у банку
«Надра» в м. Бобринець, де позивач
передав відповідачу 1000,00 доларів США,
що за станом на день розрахунку в
еквіваленті складало 5000,00 грн., та які
відповідач обміняла на гривні й 22.04.2008
року внесла в зазначений банк на
особистий рахунок, позивач просить
направити до вказаного банку запит про
витребування з банку «Надра» в м.
Бобринець банківської квитанції, яка б
свідчила, що відповідачем 22.04.2008 року
здійснено валютного обміну коштів у
сумі 1000,00 доларів США на національну
валюту – гривню, а також квитанцію про
перерахунок коштів в сумі 5000,00 грн. на
особистий рахунок.

Заслухавши дане клопотання, врахувавши
думки представників відповідача суд
вважає клопотання таким, що
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як встановлено матеріалами справи
відповідач отримала від позивача 5000,00
грн., тобто фактично відбувся договір
купівлі-продажу, а клопотання щодо
витребування банківської квитанції не
є обґрунтованим з тих підстав, що
згідно зі ст.58 та 59 ЦПК України докази
повинні бути належними і допустимими.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За вказаних вище обставин суд не вбачає
підстав для задоволення клопотання
позивача.

Керуючись ст. 10,11,58-61 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача щодо
витребування доказів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м.
Кіровограда

Л. І.
Плохотніченко