Справа № 367/2472/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

01 липня 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючої
судді Саранюк Л. П.

при секретарі
Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду Київської області справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4 про виселення без
надання іншого житла, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
він та третя особа по справі - ОСОБА_4, є
подружжям та співвласниками квартири
АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про
право власності на житло №46 від 25.11.2003
року, виданого Коцюбинською селищною
радою Київської області. Згідно
довідки по формі №3 від 17.02.2014 року у
квартирі є зареєстрованими дві особи:
він та дружина ОСОБА_4

Відповідач по справі ОСОБА_2 - його син
від першого шлюбу, а відповідачка
ОСОБА_3 - його дружина. Як йому стало
відомо - відповідачі зареєстрували
шлюб 24.02.2014 року у виконкомі
Коцюбинської селищної ради Київської
області та відповідач ОСОБА_2 після
одруження змінив прізвище на «ОСОБА_2».

Ніхто із відповідачів не
зареєстрований в спірній квартирі. У
січні 2012 року відповідач ОСОБА_2
попрохав його дозволити йому пожити
тимчасово у квартирі так як у нього на
той час виникли непорозуміння із його
першою дружиною по місцю його
постійної реєстрації в с.Вільні,
Житомирської області. Крім того, він з
2010 року по 2012 рік мешкав у
м.Олександрії, створював іншу
громадянську сім'ю, але також без
успіху. Він дозволив відповідачу
тимчасово жити у кімнаті площею 9,2 кв.м
його квартири до того часу, як він
знайде собі орендоване житло. У нього є
свідки такої домовленості між ними, які
будуть допитані в суді.

Але відповідач ОСОБА_2 у травні 2012 року
побив його та його дружину ОСОБА_4, не
бажаючи виселитися із квартири та
вимагаючи зареєструвати його в їхній
квартирі. Він та дружина тривалий час
лікувалися, подавали відповідні заяви
до правоохоронних органів щодо
порушення кримінальної справи
відносно протиправних дій відповідача
ОСОБА_2, але позитивної відповіді вони
не отримали, тим більше, що працівники
міліції підтримують відповідача.

Весь цей час відповідач ОСОБА_2
погрожує йому та дружині фізичною
розправою, залякує. Восени 2013 року з ним
почала мешкати його співмешканка
ОСОБА_3, яка заселилася у квартиру
взагалі самовільно, без їхньої з
дружиною згоди. Відповідачка ОСОБА_3
мешкає у квартирі і зараз. Відповідачі
займають кімнату площею 9,2 кв.м, яку він
раніше дозволив зайняти сину.

Зараз він переконався, що органи
міліції та прокуратури ніяким чином
йому допомогти не можуть і тому
звертається за захистом до суду.

Відповідачі заселилися в їхню з
третьою особою квартиру не як члени
його сім'ї, на момент заселення ОСОБА_2
був повнолітнім, мав постійну
реєстрацію у іншому місці, мав сім'ю,
яка складалася із дружини та двох
дітей. Ні він, ні дружина не надавала
згоди на його постійне проживання у
квартирі, вони за взаємною згодою
дозволили його тимчасове проживання в
жилому приміщення із визначенням
користування однією житловою кімнатою,
без стягнення плати за користування
приміщенням, тобто визначили його
статус, як тимчасового мешканця.

У зв'язку з вищевикладеним, просить суд
виселити без надання іншого житлового
приміщення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
як тимчасового мешканця та ОСОБА_3, як
особу, що самовільно зайняла житлове
приміщення.

Позивач та його представник в судовому
засіданні, позов підтримали в повному
обсязі та просили його задоволити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
що підтверджується оголошенням в
газеті «Ірпінський вісник». Причини
неявки не повідомили, за таких умов, суд
вважає за можливе розглянути справу за
їхньої відсутності та винести заочне
рішення в даному судовому засіданні, на
підставі наявних доказів у справі.

Третя особа по справі в судове
засідання з'явилась, позов підтримала
повністю та просила задоволити.

Суд вислухавши учасників судового
розгляду, пояснення свідків,
дослідивши письмові докази по справі,
вважає позов, підлягаючим до
задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач та третя
особа по справі - ОСОБА_4, є подружжям та
співвласниками квартири АДРЕСА_1
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло №46 від 25.11.2003 року,
виданого Коцюбинською селищною радою
Київської області. Згідно довідки по
формі №3 від 17.02.2014 року у квартирі є
зареєстрованими дві особи: він та
дружина ОСОБА_4

Відповідач по справі ОСОБА_2 - його син
від першого шлюбу, а відповідачка
ОСОБА_3 - його дружина. Як йому стало
відомо - відповідачі зареєстрували
шлюб 24.02.2014 року у виконкомі
Коцюбинської селищної ради Київської
області та відповідач ОСОБА_2 після
одруження змінив прізвище на «ОСОБА_2».

Ніхто із відповідачів не
зареєстрований в спірній квартирі. У
січні 2012 року відповідач ОСОБА_2
попрохав позивача дозволити йому
пожити тимчасово у квартирі так як у
нього на той час виникли непорозуміння
із його першою дружиною по місцю його
постійної реєстрації в с.Вільні,
Житомирської області. Крім того, він з
2010 року по 2012 рік мешкав у
м.Олександрії, створював іншу
громадянську сім'ю, але також без
успіху. Він дозволив відповідачу
тимчасово жити у кімнаті площею 9,2 кв.м
його квартири до того часу, як він
знайде собі орендоване житло. У нього є
свідки такої домовленості між ними, які
будуть допитані в суді.

Але відповідач ОСОБА_2 у травні 2012 року
побив позивача та його дружину ОСОБА_4,
не бажаючи виселитися із квартири та
вимагаючи зареєструвати його в їхній
квартирі. ОСОБА_1 та його дружина
тривалий час лікувалися, подавали
відповідні заяви до правоохоронних
органів щодо порушення кримінальної
справи відносно протиправних дій
відповідача ОСОБА_2, але позитивної
відповіді вони не отримали, тим більше,
що працівники міліції підтримують
відповідача.

Весь цей час відповідач ОСОБА_2
погрожує позивачу та його дружині
фізичною розправою, залякує. Восени 2013
року з ним почала мешкати його
співмешканка ОСОБА_3, яка заселилася у
квартиру взагалі самовільно, без
їхньої з дружиною згоди. Відповідачка
ОСОБА_3 мешкає у квартирі і зараз.
Відповідачі займають кімнату площею 9,2
кв.м, яку він раніше дозволив зайняти
сину.

Зараз він переконався, що органи
міліції та прокуратури ніяким чином
йому допомогти не можуть і тому
звертається за захистом до суду.

Відповідачі заселилися в їхню з
третьою особою квартиру не як члени
його сім'ї, на момент заселення ОСОБА_2
був повнолітнім, мав постійну
реєстрацію у іншому місці, мав сім'ю,
яка складалася із дружини та двох
дітей. Ні він, ні дружина не надавала
згоди на його постійне проживання у
квартирі, вони за взаємною згодою
дозволили його тимчасове проживання в
жилому приміщення із визначенням
користування однією житловою кімнатою,
без стягнення плати за користування
приміщенням, тобто визначили його
статус, як тимчасового мешканця.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 ЖК України,
тимчасові жильці на вимогу наймача або
членів його сім'ї, які проживають разом
з ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмови -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Згідно ч.1 ст. 99 ЖК України, піднаймачі і
тимчасові жильці самостійного права на
займане жиле приміщення не набувають
незалежно від тривалості проживання.

Згідно ст. 116 України, також підлягають
виселенню без надання іншого їм житла і
особи, які самовільно зайняли жиле
приміщення.

Згідно ст. 321 ЦК України право приватної
власності є непорушним.

У відповідності до ст.386 ЦК України
право власності на Україні
охороняється законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення дій, які можуть
порушити його права, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі, зокрема:
заяви особи; судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Таким чином, заявлені позовні вимоги
про виселення без надання іншого житла
підлягають до задоволення.

На підставі наведеного ст.ст. 9, 98, 99, 116
ЖК України, ст.ст. 316, 317. 319, 321, 386. 391 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 119-120,
212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Виселити без надання іншого житлового
приміщення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
як тимчасового мешканця та ОСОБА_3, як
особу, що самовільно зайняла житлове
приміщення.

Повний текст рішення буде виготовлено
05.07.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Л. П. Саранюк