Провадження №2/485/333/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області в
складі: головуючого судді - Лисенко
М.Є.,

при секретарі - Бурбела
І.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

з участю відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 1 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2014 року ОСОБА_1,
звернувся в суд з даною заявою. В заяві
послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
його мати ОСОБА_4 на право приватної
власності мала земельну За життя вона
склала заповіт відповідно до якого
заповідала йому земельну ділянку (пай)
площею 10,91 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Тамаринської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області. Після її смерті дізнався, що цю
земельну ділянку вона заповідала
брату ОСОБА_3. Вважає, що заповіт
посвідчений Тамаринською сільською
радою 08 травня 2012 року є недійсним.
Оскільки мати особисто його не
підписувала, а замість неї підписали 3
свідка працівники Тамаринської
сільської ради.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач позовну заяву
підтримали. Та стверджували, що ОСОБА_4,
за станом свого здоров'я мала
можливість особисто підписати
заповіт.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснив, що мати проживала в нього в
АДРЕСА_1. Оскільки Брат відмовився її
доглядати, він забрав матір до себе.
Мати хворіла на цукровий діабет, їй
відрізали одну ногу, і вона погано
бачила. І це її бажання, тому вона і
переписала заповіт на його ім'я.

Суд, заслухавши пояснення сторін, до
питавши свідків, перевіривши матеріали
справи, вважає, що заява не підлягає
задоволенню.

Судом встановленні такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що і не
заперечується сторонами що їх мати
ОСОБА_4 на право приватної власності
мала земельну ділянку (пай) площею 10,91
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Тамаринської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області. Та за життя 08 квітня 2002 року
все належне їй майно, що належить їй, а
також земельну ділянку заповідала
ОСОБА_3.Заповіт посвідчений секретарем
Томаринської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області.(а.с.10)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що
стверджується Свідоцтвом про смерть
видане виконавчим комітетом
Чкаловської сільської ради
Великоолександрівського району
Херсонської області. (а.с.9).

Як вбачається із тексту заповіту від 08
травня 2012 року ОСОБА_4 на випадок смерті
зробила розпорядження щодо її майна та
земельної ділянки (пай) площею 10,91 га
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Тамаринської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області на користь сина ОСОБА_3. Цей
заповіт посвідчений секретарем
Тамаринської сільської ради
Снігурівського району Миколаївської
області Кухар О.О. У зв'язку з хворобою
ОСОБА_4, тест заповіту підписаний в
присутності ОСОБА_6 Текст заповіту до
його підписання зачитаний уголос
запрошеними заповідачем свідками
ОСОБА_7 ОСОБА_8, та підписали його.(а.с.26)

Допитані в судді свідками ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, суду пояснили, що
ОСОБА_4, знали дуже боре. Останній час
вона проживала в другого сина в
Херсонській області. 08 травня 2012 року
вони були запрошенні нею їй було
зачитано текст заповіту в голос, а
потім вони його підписали. Присутніх
крім їх біля автомобіля в якому
знаходилась ОСОБА_4, Кухар О.О., суду
пояснила, що до неї звернулася мешканка
їх села ОСОБА_4, яка останній час
проживала за межами села в другого
сина. Яка просила підготувати текст
заповіту на сина ОСОБА_3, в якого вона
проживає та бажає все належне їй майно
заповідати йому. Оскільки вона не мала
однієї ноги, погано бачила, вона
запросила знайомих її людей яких
впізнала по голосу. Щоб вони були
присутні при укладені заповіту та які
їй зачитали та підписали його. Її син
який привіз її не був присутній коли
вони робила своє розпорядження щодо
свого майна. Нотаріальна дія була
внесена в журнал за порядковим номером
№29 від 08 травня 2012 року. Про те, що
ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом про
визнання заповіту дізналася з виклику
до суду. ОСОБА_5, що вона є рідною
сестрою ОСОБА_4, та тіткою позивача та
відповідача. Суду пояснила, що ОСОБА_1,
не захотів забрати матір до себе, та
доглядати її хоча живуть у одному селі.
Тоді її забрав ОСОБА_3, в Херсонську
область. Дійсно ОСОБА_4, хворіла на
цукровий діабет і їй відрізали одну
ногу, і вона погана бачила. Коли вона
написала заповіт то казала її, що хто
доглядає, тому залишає своє майно. Це
була її воля, щодо розпорядження своїм
майном. Крім того після смерті матері
позивач не брав участь у її похованні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.1247 ЦК України
заповіт має бути особисто підписаний
заповідачем. Якщо особа не може
особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична
особа у зв'язку з хворобою або фізичною
вадою не може підписатися власноручно,
за її дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК
України, обов'язок доказування певних
обставин лежить на стороні, яка
посилається на них як на підставу вимог
та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності
яких полягає позивач - є підставою для
відмови у позові; а у разі, якщо на тому
полягає відповідач - для відхилення
його заперечень проти позову, а
відповідно, для задоволення вимог
позивача.

У зв'язку з наведеним вище, суд
приходить до висновку про те, що
позивач не довів, як це передбачено
нормами ч.3 ст.10 і ч.1 ст.60 ЦПК України, що
заповіт укладено з порушенням норм ЦК
України. А тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню за
недоведеністю.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги
позивача щодо відшкодування судових
витрат задоволенню не підлягають,
оскільки йому у задоволенні позову
відмовлено.

Керуючись ст. ст.
3,4,5,15,57,60,208,209,213-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним
- відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі протягом 10-ти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги. Особи
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: