Справа № 2-70/11
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.

при секретарі -
Корнієнко Н.І.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поділ
майна, набутого в шлюбі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
з 19.12.1995 року по 08.05.2007 року перебувала з
ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу на спільні кошти
вони набули: земельну ділянку та
будинок з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1; автомобіль ВАЗ 2106, 1977 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;
автомобіль ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, які були
оформлені на ім'я ОСОБА_2

Будучи обізнаним про її наміри
звернутися до суду з позовом про поділ
спільного сумісного майна, ОСОБА_2
всупереч діючому законодавству 05.11.2007
року уклав з ОСОБА_5 угоду до договору
позики від 09.10.1994 року, відповідно до
якої передав у власність ОСОБА_5
житловий будинок АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказаний правочин,
постійно діючий третейський суд при ТБ
«Регіональний Арбітраж» ухвалив
рішення від 10.12.2007 року по справі
№001-12/07, яким визнав право власності за
ОСОБА_5 на: житловий будинок (перша
черга) за адресою: АДРЕСА_1, та на
підставі якого Бердянським
комунальним підприємством з технічної
інвентаризації 12.03.2008 року було
проведено реєстрацію права власності
за ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 23.02.2011 року по
справі №22-577/2011 відповідно до ст. 220 ЦК
України було встановлено факт
нікчемності правочину від 05.11.2007 року.

Ухвалою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 22.10.2013 року по справі
№310/10004/13-ц було скасовано рішення
постійно діючого третейського суду при
ТБ «Регіональний арбітраж» від 10.12.2007
року по справі №001-12/07, яке стало
підставою для реєстрації права
власності на спірний житловий будинок
за ОСОБА_5 Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 22.10.2013 року
ухвала Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 22.10.2013
року залишена без змін.

За змістом зазначених вище ухвал,
підставою для скасування рішення
третейського суду від 10.12.2007 року стало
вирішення третейським судом питання
про її права та обов'язки, як учасника
спільної сумісної власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, без
залучення її до участі в справі.

Крім того, ОСОБА_2 з моменту
реєстрації розірвання шлюбу
користується спільним автомобілем ВАЗ
2106 на власний розсуд та експлуатує його
за власними потребами. Доступу до
вказаного автомобіля вона не має і
домовленостей між нею та ОСОБА_2 щодо
цього автомобіля не існує.

Також ОСОБА_2, нехтуючи правилами
СК України, за біржовою угодою від
16.04.2008 року без її згоди здійснив
відчуження за 100 грн. автомобіля
ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску, на користь
ОСОБА_5

У зв'язку з приховуванням та
відчуженням ОСОБА_2 зазначених вище
автомобілів вона має право на
компенсацію 1/2 частини їх вартості.

Щодо спірної земельної ділянки
зазначила, що для будівництва
житлового будинку, господарських
будівель та споруд рішенням
Бердянської міської ради №46 п.1.1 від
29.01.2004 року ОСОБА_2 було надано у
власність земельну ділянку, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Оскільки будинок, для будівництва
якого надавалася земельна ділянка є
спільною сумісною власністю і її
частка в ньому складає 1/2 , то за
приписами ст. 120 ЗК України вона має всі
підстави для визнання за нею права
власності й на 1/2 частину земельної
ділянки.

Посилаючись на вищезазначене, просила
визнати за нею право власності на 1/2
частину земельної ділянки та
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2
на її користь 1/2 частину вартості
автомобіля ВАЗ 2106, 1977 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2 у сумі 4464
грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2
частину вартості автомобіля ЗАЗ-DAEWOO
NUBIRA, 2003 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 у сумі 29520 грн.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги, просила
позов задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник за
договором про надання правової
допомоги адвокат ОСОБА_3 просили в
задоволені позову відмовити.
Зазначили, що на даний час ОСОБА_2 не є
власником спірних житлового будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_1.
Автомобіль ВАЗ 2106 прийшов у
непридатний стан, проте з
реєстраційного обліку не знімався.
Також просили врахувати, що право
власності на спірну земельну ділянку
ОСОБА_2 набув в порядку приватизації,
використавши своє особисте право як
громадянина України на набуття
безоплатно у власність земельної
ділянки.

ОСОБА_5, належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилася,
причину неявки суду не повідомила,
письмові заперечення на позов не
подала.

ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явилася. До суду не надходило заяв про
неможливість розгляду справи у її
відсутність.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 5, 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах рівності сторін, змагальності
та диспозитивності.

Ст. 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини проголошено
право на справедливий судовий розгляд.

З практики Європейського Суду
випливає, що судовий розгляд
визнається справедливим за умови
забезпечення рівного процесуального
становища сторін, що беруть участь у
спорі. Вимагається, щоб кожній стороні
була надана розумна можливість
представляти свою справу у такий
спосіб, що не ставить її в суттєво менш
сприятливе становище порівняно з
опонентом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2
з 19.12.1995 року по 08.05.2007 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копіями свідоцтв про
укладення шлюбу серії НОМЕР_3 та про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_4.

За час шлюбу на спільні кошти сторони
збудували житловий будинок АДРЕСА_1
(перша черга житлового будинку «А»,
сіни «а», гараж «Б», сарай «В» та
споруди). Право власності на вказаний
будинок було оформлено на ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 11.062003
року, витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
Бердянського КПТІ №757712 від 11.06.2003 року.

На підставі рішення Бердянської
міської ради від 29.01.2004 року № 46 п.1.1.
ОСОБА_2 передана у приватну власність
земельна ділянка площею 0,1 га по
АДРЕСА_1 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
підтверджується державним актом
направо власності на земельну ділянку
від 03.03.2004 року.

Крім того, під час шлюбі на ім'я ОСОБА_2
були придбані автомобілі ВАЗ 2106, 1977
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2, та ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК
України майно набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловіку на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку.

Статтею 61 СК України встановлено,
що об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
вилучені з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 70 СК України , ст.
372 ЦК України частки чоловіка та
дружини в праві спільної сумісної
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними або договором.

Судом встановлено, що між
сторонами ніяких угод щодо розподілу
часток у спільній сумісній власності
не укладалось і відповідно до закону їх
частки є рівними.

Відповідно до п.24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21.12.2007
року до складу майна, що підлягає
поділу включається майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб.

З урахуванням наведеного позовні
вимоги в частині визнання за ОСОБА_4
права власності на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 є основаними на
законі та такими, що підлягають
задоволенню .

З матеріалів справи вбачається, що
вказаний вище житловий будинок,
розташований на земельній ділянці
площею 0,1 га по АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_5 на підставі нотаріально
посвідченого договору дарування.
Зазначений договір дарування
сторонами не оскаржений.

Як встановлено судом, транспортний
засіб ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 26.04.2007 року
був знятий ОСОБА_2 з обліку в
Бердянському ВРЕРУДАІ та
реалізований. Отриманими грошовими
коштами ОСОБА_2 розпорядився на
власний розсуд.

Автомобіль ВАЗ 2106, 1977 року випуску,
знаходиться в користуванні ОСОБА_2

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 30 зазначеної вище
Постанови, коли при розгляді вимоги
про поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

У зв'язку з цим суд вважає
обгрунтованими і доведеними вимоги
позивача про стягнення з відповідача
на її користь ? частини вартості
транспортних засобів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -60 , 212 - 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/2
частину вартості автомобіля ВАЗ 2106, 1977
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2 у сумі 4464 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/2
частину вартості автомобіля ЗАЗ-DAEWOO
NUBIRA, 2003 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 у сумі 29520 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.І. Крамаренко