Справа № 199/1840/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська

в складі:

головуючого судді Руденко
В.В.

при секретарі
Коломієць Я.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 08.11.2005
року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит
у розмірі 1600 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Відповідач належним чином не виконав
умови кредитного договору, порушивши
графік погашення кредиту і сплати
процентів, та своєчасно не повернув
позивачу кредитні кошти та не сплатив
відсотки. У зв'язку з чим, станом на
31.12.2012 року заборгованість останнього
за кредитним договором перед банком
складає 27326,18 грн.: заборгованість за
кредитом - 6514,48 грн.; заборгованість по
процентам за користування кредитом -
19034,26 грн.; штраф (фіксована частина) - 500
грн.; штраф (процентна складова) - 1277,44
грн.

Оскільки до теперішнього часу на
кількаразові вимоги позивача
відповідач заборгованість не гасить,
від виконання своїх зобов'язань
ухиляється, тому позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_1 на його користь
заборгованість в сумі 27326,18 грн., а також
понесені витрати по справі - 273,26 грн. по
сплаті судового збору.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував та зазначив, що строк дії
картки сплинув 08 листопада 2008 року, а
позов позивачем подано лише 13 лютого 2013
року, тобто після закінчення строку
позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено,
що між сторонами 08.11.2005 року був
укладений кредитний договір без номеру
у вигляді встановлення кредитного
ліміту на платіжну картку у розмірі 1600
грн. з кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки зі
сплатою 30% річних за користування
кредитними коштами.

Термін дії кредитної картки був
до 08 листопада 2008 року. Доказів
отримання нової картки чи продовження
договору представник позивача суду не
надав.

Крім того, відповідно до п.9.4 Умов
і правил надання банківських послуг, що
є складовою кредитного договору між
сторонами, у випадку наявності
перевитрат платіжного ліміту по карті
та непогашення їх клієнтом протягом 6
місяців, картка закривається та її
наступне відновлення можливе лише
після повного погашення
заборгованості.

Судом встановлено, що відповідач
здійснила останній платіж 10 жовтня 2007
року, після чого зобов'язання за
кредитним договором не виконувала,
таким чином картка відповідача була
закрита зі збігом шести місяців з того
часу, відповідач позбавлена була
можливості користуватись карткою, що
не заперечувалось сторонами та не
підлягає доказуванню відповідно до
вимог ст. 61 ЦПК України. До суду позивач
звернувся 13.02.2013 року

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік. Згідно ст. 261 ЦК
України, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5, суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Приймаючи до уваги, що трирічний строк
позовної давності для захисту майнових
інтересів позивача минув, підстав для
поновлення таких строків суд не вбачає,
тому суд вважає, що позивачу в позові до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати,
понесені позивачем не відшкодовуються,
доказів понесення судових витрат
відповідачем не надано.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 214, 215, 81, 88
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська
шляхом подачі у десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Головуючий: