АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-2405/14
Головуючий у 1-й інстанції - Лазаренко
Доповідач - Заришняк Г.М
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Іванченка М.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
на рішення Солом'янського районного
суду міста Києва від 16 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4,
третя особа: Служба у справах дітей
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, про усунення
перешкод в користуванні жилим
приміщенням, встановлення сервітуту та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в
інтересах своїх малолітніх синів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_4 та просила
встановити безстроково та безоплатно
сервітут на користь неї та малолітніх
дітей на одну з двох кімнат в квартирі
АДРЕСА_1, а також право користування
місцями загального користування:
коридорами, кухнею, ванною кімнатою,
туалетом; зобов'язати відповідача не
чинити їй та малолітнім дітям перешкод
у користуванні спірною квартирою,
виготовити та передати їй дублікат
ключів від спірної квартири,
заборонити відповідачеві змінювати
замки в спірному жилому приміщені без
погодження з нею.

Зазначала, що спірна квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_4, з яким вона з 05.11.2007
року по даний час перебуває у
зареєстрованому шлюбі. Від даного
шлюбу сторони мають двох малолітніх
синів: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона разом з малолітніми
дітьми постійно проживає в зазначеному
помешканні, як член сім'ї власника
квартири. При цьому вона та їх
малолітні діти з 19.05.2010 року
зареєстровані у квартирі її батьків за
адресою: АДРЕСА_3. Хоча шлюб між
сторонами на сьогодні не розірвано,
проте відносини між ними зіпсувалися з
моменту, коли вона дізналася про
подружню зраду відповідача. Відповідач
з кінця 2011 року проживає окремо від неї
та дітей у своїх батьків за адресою
АДРЕСА_4. З недавнього часу відповідач
бажає, щоб вона з дітьми звільнили
спірну квартиру. Ввечері 24.09.2013 року
відповідач замкнув вхідні двері
квартири на другий замок, який замінив
в серпні 2013 року і від якого навмисно не
дав їй ключі, через що вона з дітьми не
могла потрапити до спірної квартири
протягом доби і змушена була ночувати у
її брата. Наступного дня відповідач
порадив їй та дітям в подальшому
проживати за місцем реєстрації і
відмовився впускати її в квартиру, тим
самим перешкоджаючи їй та дітям в
користуванні спірним житловим
приміщенням.

Вважає, що такими діями відповідач
фактично виганяє її зі спірної
квартири з двома дітьми, що змусило її
звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Солом'янського районного
суду міста Києва від 16 грудня 2013 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково,
зобов'язано ОСОБА_4 виготовити та
передати ОСОБА_1 дублікат ключів від
квартири АДРЕСА_1. В задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Солом'янського
районного суду міста Києва від 30 грудня
2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1, витрати по сплаті судового
збору у розмірі 114,70 грн.

В апеляційній скарзі позивачка просить
скасувати рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 16 грудня
2013 року та ухвалити нове рішення про
задоволення її позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на неповне
з»ясування судом обставин справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції позивачка
та її представник підтримали
апеляційну скаргу з наведених в них
доводів і підстав.

Відповідач та його представник проти
апеляційної скарги заперечували,
вважаючи рішення суду законним.

Представник третьої особи вважав
апеляційну скаргу обґрунтованою.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність й обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 05.11.2007 року по даний
час перебувають у зареєстрованому
шлюбі, що підтверджується копію
свідоцтва про шлюб (а.с.10.

Від шлюбу подружжя має двох малолітніх
дітей: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. а.с. 14, 15).

Спірна квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною
та належить на праві особистої
приватної власності відповідачу
ОСОБА_4

Як видно з довідки Форми № 3 від 15.05.2013
року, у вказаній квартирі
зареєстрований відповідач ОСОБА_4 ( а.с.
25).

Позивачка ОСОБА_1 та малолітні діти
сторін були вселені у спірну квартиру,
як члени сім'ї власника житла та
проживають там по даний час, проте
зареєстровані з 19.05.2010 року за адресою
проживання батьків позивачки в
АДРЕСА_3.

Відповідач за спірною адресою не
проживає, але несе витрати по утриманню
житла та оплаті комунальних послуг.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. Даною
статтею також встановлено, що на
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій ст. 64 ЖК України,
зокрема, дружина (чоловік) власника
житла (якщо стосовно цього житла в
подружжя не виникло право спільної
власності), їхні діти та батьки, а також
інші особи, якщо вони постійно
проживають спільно з власником житла
та ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти члени сім'ї
наймача або власника житлового
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Суд прийшов до правильного висновку
про те, що оскільки позивачка та
малолітні діти сторін були вселені в
спірну квартиру як члени сім'ї власника
квартири, тривалий час проживають
разом з відповідачем в даному
житловому приміщені, а тому мають право
користуватися жилим приміщенням
нарівні з власником квартири.

Позивачка ОСОБА_1 просила встановити
безстроково та безоплатно сервітут на
користь неї та малолітніх дітей на одну
з двох кімнат спірної квартирі, а також
право користування місцями загального
користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволенні іншим способом.

Частиною першою ст. 402 ЦК України
визначено, що сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду.

Разом з тим, ст. 405 ЦК України
закріплено право членів сім»ї власника
житла на користування цим житлом та
визначено порядок користування
житловим приміщенням членами сім'ї
власника, тому встановлювати сервітут
на квартиру рішенням суду немає
підстав.

З огляду на викладене, суд обґрунтовано
відмовив у задоволенні вказаних
позовних вимог та ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам матеріального й
процесуального закону й не може бути
скасованим з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Окрім того, зі справи вбачається, що
відповідач вимагає, щоб позивачка з
неповнолітніми дітьми звільнили
спірну квартиру, неодноразово в
серпні 2013 р. вони не могли потрапити до
помешкання, оскільки відповідач
поміняв один із замків вхідних дверей
квартири, від якого навмисно не дав
позивачці ключа.

Відповідач також застосовує до
позивачки психологічний та фізичний
тиск, бажаючи, щоб вона виселилася з
квартири, вказане підтверджується
зверненнями ОСОБА_1 до Начальника
Солом»янського РУ ГУ МВС України в
м.Києві, Директора Солом»янського
районного у м.Києві центру соціальних
служб для сім»ї, дітей та молоді,
матеріалами перевірки цих звернень та
актами відвідування сім»ї ( а.с. 53-64).

Вказане свідчить про те, що
відповідачем чиняться перешкоди
дружині та дітям в користуванні
спірним жилим приміщенням.

За таких обставин, суд обґрунтовано
зобов»язав з ОСОБА_4 виготовити та
передати ОСОБА_1 дублікат ключів від
квартири.

Разом з тим, суд безпідставно відмовив
у задоволенні позовних вимог щодо
зобов»язання відповідача не чинити
позивачці та малолітнім дітям
будь-яких перешкод у користуванні
спірним помешканням, тому колегія
суддів вважає можливим рішення суду в
цій частині скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення даних позовних
вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 16 грудня 2013 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах
та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким зобов»язати ОСОБА_4 не чинити
будь-яких перешкод ОСОБА_1 та дітям
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні
квартирою АДРЕСА_1.

В решті дане рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді