________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/7183/14-ц
Провадження № 2/520/4887/14
УХВАЛА

про забезпечення позову

19 червня 2014
року

м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого –           судді
Прохорова П.А.,

при секретарі –           Козловій
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі заяву позивача про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна недійсним, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом до відповідача та просив суд
визнати договір купівлі-продажу
нерухомого майна, що укладено між
сторонами 18.04.2014 року, недійсним

19 червня 2014 року було відкрито
провадження у справі.

Разом із позовною заявою позивач
звернувся до суду з заявою про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на будинок №14, по вул.
Євгеніївській, в ж/м «Совіньйон», с.
Мізікевича, Овідіопольського району
Одеської області, право власності на
який зареєстровано за відповідачем по
справі, оскільки вказаний будинок є
предметом оскаржуваного договору та
дізнавшись про відкриття провадження у
справі відповідач може вжити заходів
щодо відчуження вказаного майна, що в
подальшому може призвести до
ускладнення виконання рішення суду у
випадку задоволення заявлених
позивачем вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не
викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
встановив наступні обставини:

В провадженні Київського районного
суду м. Одеси перебуває цивільна справа
№520/7183/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
про визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна недійсним.

Позивач звернувся до суду з заявою про
забезпечення вказаного позову шляхом
накладення арешту на будинок, що є
предметом за оспорюваним договором
купівлі-продажу, мотивуючи це тим, що
відповідач, дізнавшись про відкриття
провадження у справі може вжити
заходів щодо відчуження спірного
майна, що в подальшому ускладнить або
унеможливить виконання рішення суду у
випадку задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв’язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, а також інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Види забезпечення
позову мають бути співрозмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви є наявність причинного зв'язку
між конкретним видом забезпечення
позову, про який йдеться у відповідній
заяві, та наслідком у формі потенційної
загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року у п.4 роз’яснив, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співрозмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

З урахуванням вказаного вище
роз’яснення Пленуму Верховного суду
України, та наданих суду пояснень, суд
доходить висновку про те, що тимчасове
обмеження права ОСОБА_2 розпоряджатися
належним йому нерухомим майном –
будинком №14, по вул. Євгеніївській, в
ж/м «Совіньйон», с. Мізікевича,
Овідіопольського району Одеської
області, з метою забезпечення вимог
позивача на випадок задоволення позову
є співрозмірним та достатнім заходом
забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає заяву позивача
про забезпечення позову такою, що
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву позивача про забезпечення позову
– задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно –
житловий будинок №14 по вулиці
Євгеніївська в житловому масиві
«Совіньйон», с. Мізікевича,
Овідіопольського району, Одеської
області, право власності на який
зареєстровано за ОСОБА_2.

Копію ухвали невідкладно надіслати
Реєстраційній службі Одеського
міського управління юстиції для
виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає
чинності в момент її проголошення,
підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому законом для
виконання судових рішень.

Направлення цієї ухвали до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції доручити
ОСОБА_1 або його представнику.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня її отримання,
однак оскарження ухвали про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя

П.А. Прохоров