У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 08 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання дій
неправомірним та стягнення
безпідставно списаних коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 25
липня 2006 року між ним та Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») укладено кредитний
договір № DNH4KP65240821. Банк без відома
позивача проводив списання коштів з
його заробітних карток в погашення
заборгованості по вказаному кредиту.
Вважав такі дії фінансової установи
незаконними в силу того, що відповідне
списання не мало правових підстав, а
його борг погашено у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Просив визнати незаконними дії
посадових осіб ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо списання коштів на погашення
кредиту із його заробітних карток
№ НОМЕР_1 з 09 лютого 2011 року по 24
грудня 2012 року та № НОМЕР_2 з
28 лютого 2013 року по 28 серпня 2013 року;
стягнути з відповідача на його користь
безпідставно стягнуті кошти у розмірі
3570 грн 70 коп.

Рішенням Кременчуцького районного
суду Полтавської області

від 24 березня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 08 травня

2014 року рішення Кременчуцького
районного суду Полтавської області

від 24 березня 2014 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким визнано
незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк»
щодо списання коштів на погашення
кредитної заборгованості ОСОБА_2 з 26
липня 2012 року. Стягнуто з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_2
безпідставно набуті кошти у розмірі 2137
грн 29 коп. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано частково
задовольнив позов ОСОБА_2
відповідно до вимог ст. 256 ЦК України,
оскільки кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув
(правова позиція висловлена у
постанові Верховного Суду України у
справі № 6-126цс13 від 26 листопада 2013
року).

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству Комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання дій неправомірним та
стягнення безпідставно списаних
коштів.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік