Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/1411/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області у особі
головуючого судді Левко Т.Ю., при
секретарі Роман К.С., за участю
представника ОСОБА_1 яка виступає в
інтересах позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м
.Виноградів цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та КП «Районний
редакційно-видавничий комплекс
«Новини Виноградівщини» про
спростування недостовірної
інформації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в
Виноградівський районний суд із
позовом до ОСОБА_3 та КП «Районний
редакційно-видавничий комплекс
«Новини Виноградівщини» про
спростування недостовірної
інформації.

Обгрнутовуючи свої вимоги позивач
вважає, що оприлюднена в цій статті
інформація є неправдивою щодо його
діяльності як голови села, всупереч
загальноприйнятим журналістським
стандартам та елементарним нормам
моралі та етики у статті були
представлені відомості, що не
відповідають дійсності, а саме:
"…Матеріальну допомогу багатодітним,
одиноким та інвалідам різних категорій
відмінив, а надає її тільки
онкохворим…". Позивач зазначає, що така
інформація була написана та
розповсюджена без перевірки її
об"єктивності та достовірності, а
відтак вона є негативною, оскільки
матеріальна допомога надається не
тільки онкохворим, але і інвалідам 1,2 та
3- ї груп, людям, яким необхідна
термінова операція, учасникам бойових
дій Великої Вітчизняної Війни,
учасникам бойових дій у Афганістані,
учасникам ліквідації наслідків
Чорнобильської аварії, престарілим та
одиноким вдовам, на поховання, що
стверджено численними розпорядженням
голови сільської ради за 2012-2013р.р.

Далі позивач стверджує, що він
звертався до автора даної статті з
проханням протягом 10-ти днів
опублікувати у виданні спростування
вищезазначеної інформації, проте така
заява відповідачем залишена без
задоволення, а відтак, оскільки
поширена інформація не відповідає
дійсності та порушує його особисті
немайнові права- завдає шкоди діловій
репутації як посадової особи Веряцької
сільської ради, позивач просить суд
визнати інформацію, поширену
відповідачем у черговому випуску
громадсько-політичного видання "Новини
Виноградівщини" за НОМЕР_1
"ІНФОРМАЦІЯ_1"- недійною та зобов"язати
відповідача ОСОБА_3 простувати
недостовірну інформацію у такий же
спосіб, у який вона була поширена та
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати в загальній сумі- 4 950,00
грн. за надання юридичних послуг
адвоката.

Представник ОСОБА_1 яка виступає в
інтересах позивача ОСОБА_2, в судовому
засіданні, позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
підстави, викладенні в заяві та просила
суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
заявлені до нього позовні вимоги не
визнав, та просив в їх задоволенні
відмовити, посилаючись на те, що вони
безпідставні та надумані.

Представник КП «Районний
редакційно-видавничий комплекс
«Новини Виноградівщини», в судове
засідання не з»явився, але подав до
суду заяву в якій позовні вимоги не
визнав, та просив в їх задоволенні
відмовити, посилаючись на те, що вони
безпідставні.

Заслухавши сторін, заперечення на
позов відповідачів, а також дослідивши
докази у справі в їх сукупності та
взаємозв"язку, суд приходить до
наступного.

Закон України "Про судоустрій і статус
суддів" визначає правові засади
організації судової влади та
здійснення правосуддя в Україні з
метою захисту прав, свобод та законних
інтересів людини і громадянина, прав і
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів держави згідно з принципом
верховенства права, закріпленим ст.8
Конституції України.

Відповідно до норм ст.ст.1,2 цього Закону
судова влада в Україні здійснюється
незалежними та безсторонніми судами,
утвореними згідно із законом, і
реалізується шляхом здійснення
суддями правосуддя в рамках
відповідних судових процедур та в
межах наданих повноважень.

Стаття 7 зазначеного Закону гарантує
кожному захист його права, свобод та
законних інтересів незалежним і
безстороннім судом, утвореним
відповідно до закону. Право кожного на
справедливий розгляд його справи
судом, встановленим законом, при
вирішенні спору щодо його прав та
обов"язків цивільного характеру
передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка підлягає застосуванню
відповідно до приписів ст.9 Конституції
України та ст.ст.2,8 ЦПК України.

Повноваження суду при вирішенні
цивільних справ визначені ЦПК України,
у тому числі і повноваження по
вирішення спорів щодо захисту честі і
гідності та ділової репутації.

Так, оцінка зібраних по справі доказів
має здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК
України. У відповідності до вимог
ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень. Суд розглядає
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що 21.09.2013р. у черговому
випуску громадсько-політичного
видання "Новини Виноградівщини" за
НОМЕР_1 відповідачем ОСОБА_3 (колишній
голова села Веряця та Горбки) було
опубліковано статтю "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
вказував, що оприлюднена в цій статті
інформація є неправдивою щодо його
діяльності як голови села, всупереч
загальноприйнятим журналістським
стандартам та елементарним нормам
моралі та етики у статті були
представлені відомості, що не
відповідають дійсності, а саме:
"…Матеріальну допомогу багатодітним,
одиноким та інвалідам різних категорій
відмінив, а надає її тільки
онкохворим…", оскільки така інформація
була написана та розповсюджена без
перевірки її об"єктивності та
достовірності, а відтак вона є
негативною.

Вирішуючи даний спір суд виходить з
того, що статтями 32,34 Конституції
України кожному гарантується судовий
захист права спростувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім"ї та право на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань.

Відповідно до вимог ч.ч.3,5 ст.277 ЦК
України негативна інформація, поширена
про особу, вважається недостовірною,
якщо особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Якщо недостовірна
інформація міститься в документі, який
прийняла (видала) юридична особа, цей
документ має бути відкликаний.

Негативною слід уважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо),
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації. Спростування
поширеної недостовірної інформації
повинно здійснюватись незалежно від
вини особи, яка її поширила.

На підставі наведеного, суд не може
погодитись з доводами та аргументами
позивача, викладеними ним в позовній
заяві, оскільки критична оцінка його
діяльності на посаді голови Веряцької
сільської ради у спірній статті не може
визнаватись інформацією, яка принижує
честь або ділову репутацію особи та
підлягає спростуванню, оскільки
викладені в статті висновки та
висловлювання відповідача щодо
позивача як голови села є оціночними
судженнями, право на свободу
висловлення яких гарантоване законом,
ці оцінки висловлені в пристойній
формі, у виразах, які прийняті у
спілкуванні людей.

Так, відповідно до вимог ст.47-1 Закону
України "Про інформацію" та
роз"ясненням, викладеним у п.19
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009р. за №1 "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної чи
юридичної особи", відповідно до яких
предметом судового захисту не є
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб"єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецендентній судовій практиці
Європейського суду прав людини при
тлумаченні положень ст.10 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, згідно якої, зокрема, кожен має
право на свободу вираження поглядів.

Суд виходить з того, що викладення
відповідачем ОСОБА_3 своєї думки у
оскаржуваній статті у черговому
випуску громадсько-політичного
видання "Новини Виноградівщини" за
НОМЕР_1 від 21.09.2013р. "ІНФОРМАЦІЯ_1" про
діяльність позивача як голови села, в
силу положень ст.47-1 Закону України "Про
інформацію", ст.10 Конвенції та судової
практики Європейського суду і по своїй
суті є оціночними судженнями, а відтак
не може вважатися поширенням
відомостей, які порочать честь,
гідність і ділову репутацію позивача,
оскільки вони вчинені не з метою
поширення негативної інформації щодо
діяльності позивача, а з метою
доведення свого бачення зазначеної у
статті проблеми до громадськості села.

Між тим, Конституцією України
гарантовано, що всі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов"язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк (ст.40);
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб (ч.2 ст.55);
кожен має право будь-якими
незабороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч.5
ст.55), а ст.4 закону "Про звернення
громадян" передбачено підстави, які
дають громадянам право оскаржувати
рішення її (бездіяльність) у сфері
управлінської діяльності.

Більше того, рішенням
Європейського суду з прав людини від
29.03.2005р. у справі "Українська Прес-Група
проти України" зазначено: " 41. У своїй
практиці суд розрізняє факти та
оціночні судження. Якщо існування
фактів може бути підтверджене,
правдивість оціночних суджень є
нездійсненою і порушує свободу
висловлення думки як таку, що є
фундаментальною частиною права, яке
охороняється ст.10 Конвенції про захист
прав і основних свобод людини.

Однак, навіть якщо висловлювання
є оціночним судженням, пропорційність
втручання має залежати від того, чи
існує достатній фактичний базис для
оспорюваного висловлювання. Залежно
від обставин конкретної справи
висловлювання, яке є оціночним
судженням, може бути перебільшеним за
відсутності будь-якого фактичного
підґрунтя".

Окрім того, при вирішенні справ
про захист честі і гідності за участю
посадових осіб (позивач є головою
Веряцької сільської ради,
Виноградівського району) суд бере до
уваги та враховує і положення п.3
Рішення Конституційного Суду України у
справі про поширення відомостей від
10.04.2003р. №8пр2003 про проблеми, пов"язані з
особливостями реалізації права
громадян на свободу вираження поглядів
і критику стосовно дій (бездіяльності)
посадових осіб та службових осіб. Так,
межі допустимої інформації щодо
посадових та службових осіб можуть
бути ширшими порівняно з межами такої
інформації щодо звичайних громадян.
Тому, якщо посадові чи службові особи
діють без правових підстав, то мають
бути готовими до критичного реагування
з боку суспільства.

На підставі наведеного суд вважає, що
автор у зазначеній статті щодо
позивача не поширив недостовірну
інформацію, яка принижує його честь,
гідність та ділову репутацію, а
висловлювання, які допущенні в цій
статті, є правом автора вільно
використовувати та обирати в своїх
публікаціях різні мовні звороти,
вживати гіперболи, алегорію, сатиру
тощо та є по своїй суті оціночними
судженнями автора дій голови сільської
ради при здійсненні ним своїх
службових повноважень, які не можна
вважати поширенням недостовірної
інформації.

Отже, суд приходить до висновку, що
позивач не довів суду свого позову, що є
його обов"язком відповідно до засад
змагальності процесу відповідно до
вимог ст.10 ЦПК України, при цьому суд
створив всі умови для змагального
процесу, роз"яснив сторонам їх права та
обов"язки, а відтак, оцінивши у
відповідності до ст.212 ЦПК України
належність, допустимість і
достовірність кожного, наданого
позивачем доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв"язок доказів
у їх сукупності, суд обгрунтовано
дійшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст.32,34
Конституції України, ст.47-1 Закону
України "Про інформацію", п.19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
27.02.2009р. за №1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної чи юридичної особи",
ст.277 ЦК України та керуючись
ст.ст.10,11,60,84,88,209,212-213,215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 та КП «Районний
редакційно-видавничий комплекс
«Новини Виноградівщини» про
спростування недостовірної інформації
- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Закарпатської
області протягом 10-ти днів з дня його
винесення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко