Дата документу 30.04.2014 Справа № 554/6921/13-ц
Провадження № 2/554/1582/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Октябрський районний
суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді - Материнко М.О.,

при секретарі - Парасоцькій О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року позивачка звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2, з якого
просила стягнути на її користь 10 000 грн.
в якості відшкодування їй моральної і
психологічної шкоди та судові втирати.

На підтвердження позовних вимог
вказувала, що 21.09.2012 року о 8 год. 30 хв.
ОСОБА_2 разом з її колишнім чоловіком
ОСОБА_3 безпідставно вдерлись в її
помешкання з метою вчинити сварку. При
цьому вони заламували їй руки, хапали
за петельки, брутально лаялися, били
ногами та викинули її з помешкання. Їй
довелося викликати правоохоронні
органи. Дільничний міліціонер прийшов
на виклик та зафіксував факт злочину.
Але в порушенні кримінальної справи їй
було відмовлено.

14.09.2012 року близько 12 год. біля хлібного
кіоску по вул. Шевченка ОСОБА_2 здійснив
на неї наїзд на власному автомобілі,
ВАЗ-2102, держ. номер НОМЕР_1.

Уникнути фатальних наслідків даної
події вдалося лише завдяки сторонньому
перехожому. Цей факт також
зафіксований правоохоронними
органами, але в порушенні кримінальної
справи також було відмовлено і ОСОБА_2
далі продовжує бешкетувати на свободі.

18.12.2012 року в примусовому порядку в
нього було відібрано доньку, ОСОБА_4, та
передано матері ОСОБА_5 Дана подія ще
більше розлютила ОСОБА_2 стосовно неї.
Він постійно перестрівав її на вулиці
на своєму автомобілі та погрожував,
запитуючи: «Де дитина, де ти її діла?...»
Стосовно цієї поведінки ОСОБА_2 її
донька намагалася поспілкуватися з
його матір'ю, щоб та врозумила свого
сина. Але розмова не склалася, так як
мати повністю підтримує поведінку
свого сина і сприяє його злочинам. Їй з
донькою довелось знову звернутись до
правоохоронних органів в Октябрський
РВ міліції, так як вона хвилюється за
своє життя та здоров'я, а також доньки
та малолітньої дитини.

08.01.2013 року ОСОБА_2 прийшовши до свого
кума привітати його з Різдвом та завдав
йому 9 пострілів з пневматичної зброї,
декілька з яких потрапили йому в
голову. В інтерв'ю ЗМІ він пояснив: «Або
злегка перепив, або переплутав кума з
тещею». По цій події була порушена
кримінальна справа. Позивач вважає, що
дані події свідчать про маніакальні
настрії відповідача стосовно неї. Під
впливом неправомірної поведінки
ОСОБА_2 позивачка весь час знаходиться
під постійним психологічним тиском,
внаслідок чого порушився стан її
здоров'я і вона перебувала на
амбулаторному та стаціонарному
лікуванні. Відповідач, займаючись
самосудом, завдає їй моральну шкоду,
які вона бажає з нього стягнути, що і
стало підставою для звернення до суду з
позовом.

Відповідач заперечував проти позову на
тій підставі, що 21.09.2012 року він разом з
колишнім чоловіком позивачки та
працівником БТІ, маючи на руках рішення
суд про те, що колишні чоловік ОСОБА_1
ОСОБА_3 має право власності на 1/2
квартири АДРЕСА_1, прибули до
помешкання з метою зробити виміри для
подальшого оформлення
правовстановлюючих документів, але не
з метою вчинення сварки. Позивачка вела
себе неадекватно та перешкоджала діям
працівника БТІ. Вважає, що постанови
про відмову у порушенні кримінальної
справи у зв'язку з відсутністю складу
злочину не є доказом його вини перед
позивачкою. Таким доказом може бути
рішення суду, яке набрало законної
сили.

ОСОБА_2 переконаний, що даний позов є
помстою йому за те, що за погром його
машини, який вчинила колишня дружина
разом з позивачкою, вони були
притягнуті до адміністративної
відповідальності. Рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 23 жовтня
2012 року з них була стягнута на його
користь матеріальної шкода. Це рішення
було підтримане апеляційною
інстанцією.

Стосовно події наїзду на позивачку
14.09.2012 року він пояснив, що 01.09.12 року
його автомобіль був пошкоджений самою
ж позивачкою та знаходився на
експертизі, потім у ремонті, а його
самого взагалі не було в місті. Докази
цього знаходяться в матеріалах
відмовного матеріалу від 19.09.2012 року.

Стосовно лікування позивачки
відповідач вважає, що події річної
данини жодним чином не можуть стати
причиною захворювання на бронхіт та
хронічні хвороби, якими ОСОБА_1 хворіє
багато років та систематично
проходить амбулаторне лікування.

Заяви про те, що він стріляв у кума,
будучи напідпитку, та переплутав його з
колишньою тещею в ЗМІ не робив.
Стверджує, що ці відомості є
неправдивою інформацією стосовно
нього та порушують його честь, гідність
та ділову репутацію.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала та просила
суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
сторін, приходить до висновку, що позов
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Постановою ДІМ
Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області старшим
лейтенантом міліції Шкурупій В.В. від
13.10.2011 року за наслідками заяви ОСОБА_1
стосовно того, що ОСОБА_2 на побутовому
ґрунті вчиняє сварки та висловлюється
нецензурною лайкою, була прийнята
постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи (відмовний
матеріал 6235).

Постановою ДІМ Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області
лейтенантом міліції Гаркавенко В.В. від
14.08.2012 року за заявою ОСОБА_1 про те, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в її квартирі їй
погрожували та вчинили сварку, у
порушенні кримінальної справи було
відмовлено (відмовний матеріал 5915).

Постановою ДІМ Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області старшим
лейтенантом міліції Шкурупій В.В. від
19.09.2012 року за наслідками розгляду
заяви ОСОБА_1 стосовно того, що ОСОБА_2
переслідує її та колишню дружину, було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи (відмовний матеріал 6944).

За заявою ОСОБА_1 стосовно того, що
колишній чоловік ОСОБА_3 та ОСОБА_2
намагалися без дозволу зайти до її
квартири, постановою ДІМ Київського РВ
ПМУ УМВС України в Полтавській області
старшим лейтенантом міліції Шкурупій
В.В. від 07.11.2012 року відмовлено в
порушенні кримінальної справи за ст. 296
КПК України (відмовний матеріал 7002/12/03).

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 05.03.2013 року, яке залишене в
силі ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 11.04.2013 року з
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 солідарно стягнуто на
користь ОСОБА_2 1 215,86 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої пошкодженням автомобіля.

За місцем проживання та в партійній
організації ОСОБА_2 зарекомендував
себе з позитивної сторони.

Позивачка дійсно у травні 2013 року
зверталась до першої міської клінічної
лікарні з приводу хронічної виразки 12
п. кишки, холециститу, панкреатиту,
антено- невротичного синдрому. Як
вказано у виписці, вона давно хворіє та
систематично проходить амбулаторні
обстеження та лікування. У квітні на
стаціонарі вона лікувала гострий
бронхіт та хронічний панкреатит.

Згідно з правилами ст. 23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до положень п. п. 3. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог, залежно від характеру
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, наслідки
тілесних ушкоджень, істотних вимушених
змін у його життєвих та виробничих
стосунках. Під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

З огляду на вищевикладене підстав для
стягнення моральної шкоди суд не
вбачає, оскільки захворювання
позивачки є хронічними і вона хворіє на
них багато років тап систематично
проходить лікування. Інших проявів
спричинення відповідачем моральної
шкоди позивачкою не доведено.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підстави своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Згідно
з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до п. 1.6. ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
заяви про стягнення моральної шкоди
стягується судовий збір у розмірі 0,2
розміру заробітної плати. При подачі
позову до суду ОСОБА_1 був сплачений
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.
Враховуючи, що 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати станом на день подачі
позову до суду становить 229 грн. 40 коп.,
то з позивачки на користь держави
необхідно стягнути недоплачений
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.23
ЦК України, п. п. 3. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», ст. ст. 5, 10,11, 14, 57 - 59,
61, 88, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення моральної шкоди -
відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в сумі 114 грн.70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів зо дня його
проголошення особами, що брали участь у
судовому засіданні, а особами, які не
брали участь у судовому засіданні
протягом 10 днів зо дня отримання ними
копії рішення, до апеляційного суду
Полтавської області через суд першої
інстанції.

Рішення суду набирає законної сили
протягом 10 днів зо дня його
проголошення, якщо не буде оскаржено у
встановленому порядку.

СуддяМ. О. Материнко