№ 2-о/269/55/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 травня 2014 року Совєтський районний
суд м. Макіївки Донецької області у
складі:

головуючої судді
Слабкіної О.А.

при секретарі
Савоськіній О.В.

з участю народних засідателів Сирих
О.І.

Іванової О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за заявою ОСОБА_2, заінтересована
особа: Управління праці та соціального
захисту населення Совєтської
райадміністрації Макіївської міської
ради, -

ВСТАНОВИВ :

Заявниця звернулася в суд 07.04.20141
року із заявою про визнання ОСОБА_3
безвісно відсутнім. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що з 2007 року по 2010 рік,
вона знаходилась у фактичних шлюбних
стосунках із громадянином Росії ОСОБА_3
і в цей період у них народився син -
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом вони мешкали
за адресою: АДРЕСА_1. у серпні 2010 року
вона припинила фактичні шлюбні
стосунки із ОСОБА_3, оскільки останній
пішов від неї, пояснивши, що він не
бажає жити разом і виїхав до АДРЕСА_5.
Через деякий час, вона дізналась, що
ОСОБА_3 переїхав в м. Красноярськ РФ за
адресою: АДРЕСА_2, а далі у Республіку
Хакасія в АДРЕСА_3. 26.09.2012 року
Совєтським районним судом м. Макіївки з
ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на
утримання дитини на її користь у
розмірі ? частини з усіх видів доходів.
В зв'язку з тим, що ОСОБА_3 мешкав в РФ,
вона і начальник Макіївської ОГНІ
Донецької області звернулися із
заявою про признання і згоди
примусового виконання на території РФ
зазначеного рішення. 11.07.2013 року
Верховний суд Республіки Хакасія
відмовив їй та начальнику Макіївської
ОГНІ Донецької області про примусове
виконання зазначеного рішення на
території Росії, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_3 не мешкає в РФ, а знаходиться в
Республіці Крим в м. Керч. Вона
звернулась до адресного бюро АРК і їй
було повідомлено, що ОСОБА_3 не мешкає
в м. Керч. Таким чином з серпня 2010 року
вона ніяких відомостей про ОСОБА_3 не
має, всі намагання знайти його
результати не дали, у зв'язку з чим вона
просить визнати його безвісно
відсутнім для того, щоб вона могла
отримувати державну соціальну
допомогу на утримання неповнолітнього
сина.

Представник заінтересованої
особи Зотагін О.В. у судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву,в
якій просить розглядати справу за
його відсутність, проти задоволення
вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення
заявниці, свідків, перевіривши
матеріали справи, дійшов до висновку що
заява підлягає задоволенню.

Копією свідоцтва про народження
підтверджений той факт, що ОСОБА_6
народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та батьками
зазначені: батько - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З копії рішення Совєтського районного
суду м. Макіївки вбачається, що з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Красноярська РФ стягнуті аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6 який
народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ? части
з усіх видів його доходу, але не менш 30
відсотків прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття.

З наданої копії ухвали Верховного Суду
Республіки Хакасія від 11.07.2013 року
вбачається, що за клопотанням ОСОБА_2
та начальника Макіївської ОГНІ
Донецької області Котляренко Н.Д. про
примусове виконання зазначеного
рішення на території Росії було
відмовлено.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 суду показала, що вона є
хрещеною матірю дитини ОСОБА_6 і знає,
що заявниця і ОСОБА_3 проживали разом
з 2007 року, а в 2009 році у них народився
син. Коли дитині було приблизно
півтора роки, ОСОБА_3 сказав заявниці,
що він не має наміру жити в Україні, що
йому родина набридла і він поїде в
Росію, де він народився, тобто в
Красноярськ. Більше вона не бачила
ОСОБА_3, але від заявниці знає, що та
намагалась його розшукати, але
результатів ніяких не має, тобто місце
знаходження ОСОБА_3 встановити не
вдалось.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні
пояснила, що вона є приятелькою
заявниці. Її чоловік і ОСОБА_3 були
також приятелями, і саме вони
познайомили її із заявницею, яку вона
знає приблизно 7 років. Вона знає, що
заявниця мешкала разом із ОСОБА_3, у них
народився син, і коли дитині було
приблизно півтора роки, ОСОБА_3 пішов
з родини і виїхав до Росії, куди саме їй
не відомо, але знає від заявниці, що та
намагалась розшукати ОСОБА_3, але
нічого не вийшло. За тими адресами, за
якими ОСОБА_3 мав жити, ОСОБА_2 його не
знайшла, тобто куди він виїхав не
відомо.

В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженка м. Макіївки та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Росії жили
однією сім'єю, разом із малолітньої
дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 43 ЦК України
фізична особа може бути судом визнана
безвісно відсутньою, якщо протягом
одного року в місці Ії постійного
проживання немає відомостей про місце
її перебування.

Таким чином, проаналізувавши
документи справи, докази, їх належна
оцінка вказують на наявність підстав
для визнання ОСОБА_3 безвісно
відсутнім.

На підставі ст. 43 ЦК України,
керуючись ст.ст. 246-249, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р
І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована
особа: Управління праці та соціального
захисту населення Совєтської
райадміністрації Макіївської міської
ради - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Красноярська Російської
Федерації - безвісно відсутнім.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі у 10
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні при його проголошенні, мають
права на його оскарження протягом 10
днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя
О. А. Слабкіна

Народні засідателі:
О.І. Сирих

О.М. Іванової