Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1542/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

19.06.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Савченко С.О.,

Суржика М.М.,

при секретареві - Салабай М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_6,
треті особи: Управління
Держземагенства у Кіровоградському
районі Кіровоградської області,
ОСОБА_7,- про визнання права власності
на земельну ділянку за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 7
квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до
Кіровоградської міської ради, ОСОБА_6
про визнання права власності на
земельну ділянку.

Посилалась на те, що на підставі
договору дарування 11/25 часток
житлового будинку від 9.04.1998 року,
укладеного з ОСОБА_8, вона, відповідно
до ст.30 Земельного кодексу України ( у
ред.. 1990 року) набула також право
власності на присадибну земельну
ділянку у розмірі 0, 0234 га), на якій
розташований цей житловий будинок та
господарсько-побутові будівлі та
споруди ( АДРЕСА_1 у м.Кіровограді).
Проте, вона не має можливості оформити
належне їй право власності, оскільки,
як з»ясувалося, спірна земельна
ділянка належить на праві власності
дарувальнику ( ОСОБА_8.) на підставі
рішення Кіровоградської міської ради
від 25.03.1998 року № 236 та державного акту
на право приватної власності на землю,
виданого 7.04.1998 року. ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадкова справа
після її смерті не заводилась. ОСОБА_6 -
донька ОСОБА_8, яка не претендує на
спадщину. За таких обставин вона не має
можливості укласти додаткову угоду до
договору дарування житлового будинку
чи інший договір про перехід до неї
права власності на земельну ділянку.

Просила визнати за нею право
власності на зазначену земельну
ділянку, визнати недійсним та
скасувати державний акт на право
власності на цю земельну ділянку,
виданий ОСОБА_8 та скасувати державну
реєстрацію цього державного акта.

Рішенням Кіровського районного
суду м.Кіровограда від 7 квітня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
просить скасувати рішення через
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. У судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивачки ОСОБА_9 апеляційну скаргу
підтримав частково: просив скасувати
рішення і ухвалити нове, яким визнати
за ОСОБА_5 право власності на
присадибну земельну ділянку.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення представника ОСОБА_5 ОСОБА_9
та представника Управління
Держземагентства у Кіровоградському
районі Кіровоградської області Джус
С.С., дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно із ч.1ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Позивачка просила визнати за нею
право власності на присадибну земельну
ділянку, на якій розташований житловий
будинок, на частину якого (11/25) вона
набула право власності на підставі
договору дарування житлового будинку
та відповідної частини надвірних
будівель від 9.04.1998 року. Вважала, що
таке право вона набула на підставі ст.30
ЗК Україньскої РСР ( у ред..1990 року).

Встановлено, що продавець
житлового будинку ОСОБА_8 набула права
приватної власності на земельну
ділянку( в порядку приватизації),
площею 233,5 кв.м. (0,0234 га), для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
споруд по АДРЕСА_1 у м.Кіровограді на
підставі Державного акта на право
приватної власності на землю (серія КР
№00008296), виданого їй 7.04.1998 року на
підставі рішення Кіровоградської
міської ради від 25.03.1998 року №236. ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції констатував, що
дійсно відповідно до положень ст.ст.30,
125, 126 ЗК Української РСР ( у ред. 1990р.) до
позивачки перейшло право користування
частиною присадибної земельної
ділянки, яка знаходилась на час
укладення договору дарування у
користуванні ОСОБА_8

Згідно із п.»б» ч.1ст.140 ЗК України (
в ред.. 2001 р.) однією з підстав
припинення права власності на земельну
ділянку є смерть власника земельної
ділянки за відсутності спадкоємця.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що вимоги
позивачки про визнання за нею права
власності на присадибну земельну
ділянку не підлягають задоволенню,
оскільки на час укладання договору
дарування ця земельна ділянка не
належала дарувальнику на праві
власності.

Доводи позивачки про те, що смерть
ОСОБА_8 унеможливлює позасудове
вирішення нею питання щодо оформлення
права власності на присадибну земельну
ділянку є передчасними. ОСОБА_5 не
надала до суду доказів того, що
компетентні у вирішенні цих питань
органи, не визнали її право на землю.

Рішення суду першої інстанції
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ч.1ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 7
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: