Номер провадження 22-ц/775/3259/2014
Номер провадження 22ц/775/3259/14
Головуючий у 1 інстанції Бурлаченко
Доповідач: Груіцька Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

23 червня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді:
Груіцької Л.О.,

суддів:
Санікової О.С.,Канурної О.Д.,

при секретарі:
Хохулі М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського
районного суду м. Донецьк від 14 березня
2013 року за позовом ТОВ «Кредекс Фінанс»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н
О В И В:

07.11.2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Київського районного
суду м.Донецьк від 14 березня 2013 року
позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс»
задоволено.

02.09.2013 року ОСОБА_1 подав до суду заяву
про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Київського районного суду
м.Донецьк від 17 жовтня 2013 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з заочним рішенням
Київського районного суду м.Донецьк
від 14 березня 2013 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. Просив рішення суду
скасувати та постановити нове. Вважає,
що рішення є незаконне та
необґрунтованим, оскільки суд
помилково не застосував строк позовної
давності до тих правовідносин, що
виникли між банком та позичальником,
оскільки кредитний договір діє до його
повного виконання, а закінчення строку
дії договору не звільняє позичальника
від виконання обов'язків за кредитним
договором.

Судом першої інстанції
встановлено наступне.

27 квітня 2005 року АТ «Кредит Банк
«Україна» ( правонаступником якого є
ПАТ «Кредобанк») та фізична особа
ОСОБА_1 уклали Кредитний догорів №1Ф-425.
Банк видав позичальнику кредит у сумі 58
897,00 на строк до 1 квітня 2010 року. Згідно
п 2.2. Кредитного договору кредитні
кошти було надано для здійснення
часткової оплати за договором
купівлі-продажу автомобіля марки Opel,
дата випуску 2005 р. Перерахування
підтверджується Меморіальним ордером
№54004 від 27.04.2005./а.с.10-12/

У забезпечення виконання зобов'язань 27
квітня 2005 року було укладено договір
застави, згідно якого предметом
застави є рухоме майно: автомобіль OPEL
ASTRA, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, V = 1367 cub. сm, шасі (кузов, рама,
коляска) НОМЕР_1, який належить на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_3, виданого Донецьким МРЕВ -
Донецької області 15 квітня 2005 року.
Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав./а.с.17-20,21/

6 жовтня 2010 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» уклали договір
відступлення права вимоги, згідно з
яким відбулося відступлення права
вимоги за кредитним договором №1Ф-425
від 27 квітня 2005 року, що був укладений
між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1ТОВ
«Кредекс Фінанс» набуло право
кредитора до ОСОБА_1./а.с.22-35/

Відповідно до Додатку № 6 до договору
відступлення права вимоги від 6 жовтня
2010 року, станом на 01.10.2010 року
відповідач має прострочену
заборгованість по кредиту в сумі 18 483
грн. 2 коп. Ця загальна сума включає в
себе заборгованість по кредиту 15 931,35
грн; несплачені проценти 2 341,77 грн.,
несплачені комісії 210,00 грн./а.с.36/
Позивач надсилав відповідачу
повідомлення про заміну кредитора з
вимогою про погашення заборгованості
рекомендованим листом з
повідомленням./а.с.44/.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15
ЦК України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК
України зобов'язання - це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК
України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України), та обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
певну суму, яка залежить не тільки від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Відповідно до ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
змінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином/ відступленням права
вимоги.

Відповідно до ст. 514 ЦК України
встановлено, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлене за договором
або законом.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь прострочення
зобов'язання, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Апеляційним судом встановлене, що 27
квітня 2005 року АТ «Кредит Банк
«Україна» ( правонаступником якого є
ПАТ «Кредобанк») та фізична особа
ОСОБА_1 уклали Кредитний догорів №1Ф-425.
Банк видав позичальнику кредит у сумі 58
897,00 на строк до 1 квітня 2010 року. Згідно
п 2.2. Кредитного договору кредитні
кошти було надано для здійснення
часткової оплати за договором
купівлі-продажу автомобіля марки Opel,
дата випуску 2005 р. Перерахування
підтверджується Меморіальним ордером
№54004 від 27.04.2005./а.с.10-12/.

У забезпечення виконання зобов'язань 27
квітня 2005 року було укладено договір
застави, згідно якого предметом
застави є рухоме майно: автомобіль OPEL
ASTRA, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, V = 1367 cub. сm, шасі (кузов, рама,
коляска) НОМЕР_1, який належить на
підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_3, виданого Донецьким МРЕВ -
Донецької області 15 квітня 2005 року.
Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав./а.с.17-20,21/

6 жовтня 2010 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ
«Кредекс Фінанс» уклали договір
відступлення права вимоги, згідно з
яким відбулося відступлення права
вимоги за кредитним договором №1Ф-425
від 27 квітня 2005 року, що був укладений
між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1ТОВ
«Кредекс Фінанс» набуло право
кредитора до ОСОБА_1./а.с.22-35/.

Відповідно до Додатку № 6 до договору
відступлення права вимоги від 6 жовтня
2010 року, станом на 01.10.2010 року
відповідач має прострочену
заборгованість по кредиту в сумі 18 483
грн. 2 коп. Ця загальна сума включає в
себе заборгованість по кредиту 15 931,35
грн; несплачені проценти 2 341,77 грн.,
несплачені комісії 210,00 грн./а.с.36/
Позивач надсилав відповідачу
повідомлення про заміну кредитора з
вимогою про погашення заборгованості
рекомендованим листом з
повідомленням./а.с.44/.

Відповідно до п.4.1. Кредитного договору
Позичальник зобов'язаний повернути
Банку кредит у повному обсязі і в
порядку і терміни, передбачені
Кредитним договором. Повернення суми
кредиту здійснюється щомісячно
протягом усього строку кредитування у
сумі 999 грн.

Відповідно до п.3.6. Договору у випадку
неповернення Позичальником кредиту в
термін, визначений у п. 2.1, а саме до 1
квітня 2010 року, на вимогу Банку
Позичальник сплачує пеню, вказану у п.5.1
Договору.

Як вбачається з п.5.1 Договору за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за цим договором Пози
чальник сплачує пеню в розмірі
подвійної процентної ставки, вказаної
у п.3.2 Договору.

Відповідно до п.3.2 Договору та
додаткового договору № 1 від 27.04.2005 року
за користування кредитом Позичальник
сплачує Банку 21,5 % річних.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач тривалий час сплачував
кредит щомісячно та останній платіж за
кредитом скоїв 26.06.2009 року у сумі 625 грн.
80 коп./ а.с.153/. Залишок по тілу кредиту
на 26.06.2009 року склав 15931,35 грн.

Позивач з позовом звернувся 7 листопада
2012 року.

В апеляційній скарзі відповідач
наполягав на тому, що позивач пропустив
строк звернення з вказаним позовом до
суду, а суд не застосував до вказаних
правовідносин цей строк, хоча він
наполягав на цьому.

Аналізуючи доводи апелянта про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм цивільного
законодавства при стягненні
заборгованості за кредитом, а саме
неприйняття його доводів про пропуск
строку позовної давності, суд прийшов
до наступного.

Відповідно до умов договору,
відповідач повинен був щомісяця
сплачувати бог за кредитом у сумі 999
грн. Перестав він сплачувати 26.06.2009
року.

Враховуючи, що відповідно до договору
відповідач повинен був сплачувати
заборгованість щомісяця у сумі 999 грн.
на протязі 60 місяців, апеляційний суд
вважає,що у позивача виникло право
вимагати повернення кредиту/
щомісячного платежу, згідно умов
договору з 1 липня 2009 року.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст..61- ЦК України.

Згідно ч.2.ст.551 ЦК України кщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до
вимог стягнення неустойки,
застосовується позовна давність в один
рік.

Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якої пов'язано його
початок.

Тобто стягнення неустойки/ пені,
штрафу/ обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора
до суду, а починається з дня/ місяця/, з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Відповідач у запереченнях проти
позову та в апеляційній скарзі
наполягав на застосуванні до спірних
правовідносин строку позовної
давності.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Позивач частково погодився з
апеляційною скаргою у цій частині, та
надав суду свій розрахунок з
урахуванням строків позовної давності,
відповідно до якого тіло кредиту з
відсотками становить 7935, 65 грн., пеня за
рік за прострочення сплати боргу
становить 3094,90, та 3% річних за
прострочення сплати боргу становить
884,44 грн., інфляційне збільшення суми
боргу - 79,36 грн. Саме ця сума повинна
бути стягнута з відповідача.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлене неправильне
застосування норм матеріального права,
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Як вбачається з рішення суду першої
інстанції, суд стягнув з відповідача
комісію у сумі 210 грн., але сума комісії
у кредитному договорі не вказана, тому
у суду першої інстанції не було підстав
для стягнення з відповідача вказаної
суми комісії, тому рішення у цій
частині підлягає скасуванню.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом
обставин, недоведеністю обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, на підставі п.2
ч.1,2 ст.309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції у частині стягнення
комісії, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким у
позові у цій частині необхідно
відмовити. Інша частина рішення
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303-316 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Київського районного
суду м. Донецьк від 14 березня 2013 року у
частині стягнення заборгованості по
комісії скасувати, в іншій частині
змінити.

У задоволенні позовних вимог
Товариства с обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
комісії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства с обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс»
заборгованість по:

- тілу кредиту у сумі 7935/ сім тисяч
дев'ятьсот тридцять п'ять/грн. 65 коп.;

- по пені - 3094(три тисячі дев'яносто
чотири) грн. 90 коп.,

- 3 відсотка річних - 884 (вісімсот
вісімдесят чотири) грн. 44 коп.,

- інфляційне збільшення - 79 (сімдесят
дев'ять) грн.36 коп., а усього: 11994
(одинадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто
чотири) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства с обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс»
судовий збір в розмірі 243/ двісті сорок
три/ грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржено протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: