АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И[1]

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного
суду м. Києва від 29 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Київської аграрно-кредитної спілки
«Сенатек» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И
Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року закрито
провадження у справі за вказаним
позовом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

Не погоджуючись з вказаною
ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій зазначив,
що ухвала суду є незаконною та
необґрунтованою, ухвалена з
неправильним застосуванням норм
процесуального та матеріального права,
без повного з'ясування фактичних
обставин справи.

Посилаючись на те, що висновки суду
щодо відсутності правових підстав для
розгляду справи в порядку цивільного
судочинства є помилковими, просив
ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та просив
задовольнити, з підстав наведених в ній

Відповідач, який відповідно до ст. 74 ЦПК
України належним чином повідомлявся
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття
провадження у справі, суд першої
інстанції виходив з того, що даний спір
пов'язаний з майновими вимогами до
боржника, відносно якого порушено
справу про банкрутство та дійшов
висновку, що справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та вважає його
правильним, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що
07 грудня 2005 року між КАКС «Сенатек»
(далі - Кредитор) та ОСОБА_1 (далі -
Позичальник) було укладено кредитний
договір № 02/51207-03 за умовами якого
Кредитор надає Позичальнику цільовий
кредит для придбання житла за адресою:
АДРЕСА_1, в сумі 80 000,00 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 07.12.2007 у справі № 15/933-б за заявою
ОСОБА_2 до Київської аграрно-кредитної
спілки «Сенатек» про визнання
банкрутом порушено провадження у
справі про банкрутство (а.с. 145-148).

В травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Київської аграрно-кредитної
спілки «Сенатек» (далі - КАКС «Сенатек»)
та просив розірвати кредитний договір
№02/51207-3 від 07.12.2005, укладений між ним та
КАКС «Сенатек», повернути виплачену
суму в десятикратному розмірі,
стягнути з відповідача грошові кошти в
сумі 489 545 грн. та моральну шкоду в
розмірі 30 000 грн., розірвати договір
застави майнових прав.

Відповідно до ст 10 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 року (із змінами та
доповненнями), яка кореспондується з
положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що суд у провадженні якого
перебуває справа про банкрутство
вирішує всі майнові спори з вимогами до
боржника, у тому числі справи у спорах
про визнання недійсними будь-яких
правочинів (договорів), укладених
боржником; стягнення заробітної плати;
поновлення на роботі посадових та
службових осіб боржника, за винятком
спорів, пов'язаних із визначенням та
сплатою (стягненням) грошових
зобов'язань (податкового боргу),
визначених відповідно до Податкового
кодексу України, а також справ у спорах
про визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

За правилами ч. 9 ст. 16 ГПК України
справи у майнових спорах, передбачених
пунктом 7 частини першої статті 12 цього
Кодексу, розглядаються господарським
судом, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство.

Враховуючи наведені обставини та
положення закону, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Сукупність вищезазначених обставин,
аналіз та оцінка доводів апеляційної
скарги приводять до висновку, що ці
доводи не знайшли свого підтвердження
при апеляційному розгляді справи,
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право, зокрема,
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325,
327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 29 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/3618/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8849/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Хоменко О.Л.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.