Справа № 444/2678/13
Головуючий у 1 інстанції: Зеліско
Провадження № 22-ц/783/3470/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
представника Приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія „ПЗУ
Україна", на рішення Жовківського
районного суду Львівської області від
24 лютого 2014 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства (ПАТ)
„Страхова компанія „ПЗУ Україна",
третя особа - ОСОБА_6, про стягнення
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).
Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що 15 березня 2013 року ОСОБА_6 близько 15
год. 10 хв., керуючи автомобілем «Ауді»,
номерний знак НОМЕР_1, на 7 км.
автодороги Львів - Рава Руська в
порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху
України не вибрав безпечної швидкості
руху, не врахував дорожню обстановку,
внаслідок чого допустив зіткнення за
автомобілем «Тойота», номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3,
внаслідок чого транспортні засоби
отримали технічні ушкодження.
Зазначена ДТП сталась з вини ОСОБА_6, що
підтверджується постановою
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26.04.2013 року.
Внаслідок ДТП належному їй на праві
власності транспортному засобу були
завдані технічні пошкодження і
відповідно до звіту № PZU-2 С про
оцінку вартості (розміру) збитків,
заподіяних пошкодженням транспортного
засобу Toyota Camry, від 03.04.2013 року вартість
заподіяного позивачці матеріального
збитку складає 16 067 грн. 28 коп.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6, яка пов'язана з заподіянням
шкоди, завданої третім особам
внаслідок ДТП з використанням
забезпеченого транспортного засобу, на
момент ДТП була застрахованою у ПАТ СК
«ПЗУ Україна», що підтверджується
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/0906838 від 17.12.2012 року. Після
настання страхового випадку позивачка
неодноразово зверталась до
відповідача з заявою та документами,
які необхідні для отримання страхового
відшкодування, однак відповідач
відмовив їй у виплаті страхового
відшкодування з посиланням на ст. 26
Закону України „Про страхування" та ст.
991 ЦК України, що підтверджується
листом № 2600-31 від 18 квітня 2013 року,
оскільки її пояснення та пояснення
ОСОБА_6 ніби-то не відповідають дійним
обставинам справи, а пошкодження
транспорного засобу не могли
утворитись внаслідок даної ДТП. Вважає
відмову відповідача незаконною та
безпідставною, оскільки факт настання
ДТП, а також факт заподіяння технічних
пошкоджень транспортним засобам, які
були його учасниками за вказаних вище
обставин, підтверджується протоколом
про адміністративне правопорушення
від 15.03.2013 року, постановою
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26.04.2013 року, а
також Довідкою ВДАІ Жовківського РВ
ГУМВСУ у Львівській області від 15.03.2013
року. У звязку з вищенаведеним
позивачка просила стягнути з
відповідача на її користь 16 067 грн. 28
коп. матеріального збитку, а також
понесені нею судові витрати (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено. Стягнуто з ПАТ "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" на користь
позивачки 16 067 грн. 28 коп. матеріальних
збитків; 229 грн. 40 коп. судового збору
сплаченого позивачкою при подачі
позовної заяви та 2 448 грн. витрат за
проведення судової-автотехнічної
експертизи (а.с. 125-127).

Дане рішення оскаржив представник ПАТ
"Страхова компанія "ПЗУ Україна".

Апелянт просить рішення скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити
позивачці у задоволенні її позовних
вимог, покликаючись на його
необгрунтованість та незаконність.

Звертає увагу на те, що Висновок
транспортно-трасологічної експертизи
№ 4343 від 20.01.2014 року, проведеної по
справі Львівським НДІ судових
експертиз на виконання ухвали суду, не
є категоричним, а посилання експерта на
погану якість фотознімків пошкоджень
на транспортних засобах, які були
учасниками ДТП, вважає
необгрунтованими, оскільки експерт не
звертався до суду із клопотанням про
надання йому якісних фотознімків.

Вважає, що висновки вище згаданої
експертизи базуються на припущеннях
(а.с. 135-138).

Апелянт, будучи своєчасно належним
чином повідомленим про час і місце
апеляційного розгляду справи (а.с. 151-152),
явку свого представника в судове
засідання не забезпечив, про причини
такої неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_6 надіслав на адресу
суду заяву про апеляційний розгляд
справи у його відсутності, а також про
те, що оскаржуване рішення суду він
вважає законним і обгрунтованим, а
апеляційну скаргу ПАТ "Страхова
компанія "ПЗУ Україна" - безпідставною
(а.с. 157).

З урахуванням вище наведених обставин
колегія суддів вважає можливим
апеляційний розгляд справи (у
відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України)
за відсутності представника апелянта і
третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення доводів апеляційної
скарги зі сторони представника
позивачки, перевіривши матеріали
справи та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відмову у виплаті позивачці страхового
відшкодування ПАТ "Страхова компанія
"ПЗУ Україна" обгрунтувало посиланям на
ст. 26 Закону України „Про страхування"
і ст. 991 ЦК України, якими встановлено,
що підставою для відмови у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет договору
страхування або про факт настання
страхового випадку (а.с. 13).

З наведених вище норм матеріального
права вбачається, що саме на страховика
покладається обов'язок доказування
факту подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування або про факт
настання страхового випадку.

Як зазначено у Висновку № 000169/1,
складеному 05.04.2013 року ТзОВ
„Українські незалежні судові
експерти" на замовлення ПАТ "Страхова
компанія "ПЗУ Україна", який покладено
згаданим відповідачем в основу його
відмови позивачу у виплаті страхового
відшкодування, цей Висновок було
складено за сканованими схемами ДТП,
складеними працівниками ДАІ, водієм
ОСОБА_3 і поясненнями обох водіїв та
наданими електронною поштою
кольоровими фотографіями із
зафіксованими пошкодженнями обох
автомобілів (а.с. 35-40).

Згідно Висновку № 4343
транспортно-трасологічної експертизи
від 20.01.2014 року, проведеної по справі на
виконання ухвали суду Львівським НДІ
судових експертиз, з технічної точки
зору пошкодження на автомобілі марки
„Тойота Кемрі", реєстраційний номерний
знак НОМЕР_3, можуть відповідати
обставинам ДТП, які наведені у
поясненнях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від
15.03.2013 року, що містяться у матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення.

В мотивувальній частині цього Висновку
наведено можливі варіанти механізму
утворення пошкоджень на автомобілі
марки „Тойота Кемрі", реєстраційний
номерний знак НОМЕР_3, при його
зіткненні з автомобілем марки „АУДІ
100", а також міститься пояснення тому,
чому відповідь на питання, поставлені
перед експертом, не вирішено в
категоричній формі, однією з причин
чого є те, що „опис механізму зіткнення
цих транспортних засобів (які приймали
у часть у ДТП) є поверхневий" і те, що
„опис пошкоджень на автомобілях ...,
який наведений в схемі місяця ДТП, є
поверхневий і не позволяє
ідентифікувати контактуючі пари
частин транспортних засобів при їх
зіткненні" (а.с. 81-88).

Тобто, як вбачається з вище згаданого
Висновку № 4343
транспортно-трасологічної експертизи
від 20.01.2014 року, експерт не виключає
того, що пошкодження на автомобілі
марки „Тойота Кемрі", реєстраційний
номерний знак НОМЕР_3, могли утворитися
при обставинах ДТП, які наведені у
поясненнях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від
15.03.2013 року, що містяться у матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
місце ДТП викликалися працівники ДАІ,
які і складали схему ДТП та відбирали
пояснення у водіїв транспортних
засобів - учасників ДТП (а.с. 5, 14, 36). При
цьому у колегії суддів відсутні
підстави для того, щоб ставити під
сумнів дані, які наведені працівниками
ДАІ у протоколі про адміністративне
правопорушення і у схемі ДТП, які у
подальшому лягли в основу постанови
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26.04.2013 року,
якою водія застрахованого у ПАТ
"Страхова компанія "ПЗУ Україна"
автомобіля „АУДІ 100" ОСОБА_6 було
визнано винним у ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу (а.с. 4).

Як вже зазначалося вище, сам ОСОБА_6
подав до суду апеляційної інстанції
заяву, згідно якої він оскаржуване
рішення вважає законним та
обгрунтованим, а апеляційну скаргу на
нього ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" - безпідставною (а.с. 157).

За вище наведених обставин колегія
суддів позицію ПАТ "Страхова компанія
"ПЗУ Україна" розцінює, як таку, що
спрямована на ухилення згаданого
страховика від виконання взятих на
себе зобов'язань за Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 17.12.2012 року (а.с. 12).

Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
всім обставинам і доказам по справі в
їх сукупності та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому приходить
до висновку про те, що підстави для його
скасування відсутні і апеляційну
скаргу на нього, яка не спростовує
висновків рішення суду, слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,
представника Приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія „ПЗУ
Україна", відхилити та залишити рішення
Жовківського районного суду
Львівської області від 24 лютого 2014 року
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: