Справа № 500/2617/14-ц
Провадження № 2/500/1660/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса
О.О.,

при секретарі - Ботнар А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, яким просив визнати за ним, як
спадкоємцем за заповітом право
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
та померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4,
мотивуючи тим, що державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори йому відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом у зв'язку із тим, що відсутні
документи на ім'я померлого, які згідно
ст. 331 Цивільного кодексу України
підтверджують право власності або
право користування земельною ділянкою
для створення об'єкту нерухомого майна,
проектно - кошторисної документації, а
також документи, що містять опис
об'єкта незавершеного будівництва.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
представник позивача ОСОБА_5 надала
суду заяву про розгляд справи за їх
відсутності, якою позовні вимоги
підтримують в повному обсязі та
просили позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
надала суду заяву про розгляд справи за
її відсутності, якою позовні вимоги
визнає в повному обсязі та не заперечує
проти задоволення позову в повному
обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності до того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що згідно договору
забудови від 10.06.1959 року, ОСОБА_3 була
надана земельна ділянка на якій був
побудований житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згодом було проведено перенумерацію
адресного номера з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 і
25.03.2014 року комунальним підприємством
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації» було виготовлено
технічну документацію на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно довідки наданої комунальним
підприємство «Ізмаїльське міжміське
бюро технічної інвентаризації» від
02.06.2014 року за № 627, житловий будинок з
надвірними спорудами користувачем
якого є ОСОБА_3 має самостійний
адресний номер: АДРЕСА_1, але в
інвентарній справі відсутнє будь - яке
рішення про зміну адресного номеру.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 15.08.2007 року, повторно
виданого відділом реєстрації актів
цивільного стану по м. Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум
Верховного Суду України у п.1 постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7
роз'яснив, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинний
на той час закон, зокрема, відповідні
правила ЦК Української РСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі,
коли спадщина, яка відкрилася до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК
УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року),
спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено витягом зі
спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) за № 10724011 від 16.08.2007 року
згідно якого, інформація про заповіт
складений та посвідчений від імені
ОСОБА_3 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцем за законом першої черги
відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року)
після смерті ОСОБА_3 є його дружина
ОСОБА_4, що підтверджено довідкою
наданою відділом реєстрації актів
цивільного стану по м. Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
від 16.08.2007 року за № 227/02-65.

Інших спадкоємців, які заявили права на
спадкове майно, немає.

Відповідно статті 549 ЦК УРСР (1963 року),
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_4, як
спадкоємиця за законом першої черги
після смерті ОСОБА_3 фактично вступила
в управління та володіння спадковим
майном, оскільки на час відкриття
спадщини проживала разом із
спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджено
будинковою книгою на спадковий
житловий будинок розташований за
адресою: АДРЕСА_1, тобто вважається
такою що прийняла спадщину відповідно
до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 23.07.2005 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, який вона фактично
прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3,
але юридично не встигла оформити.

Відповідно до ст.1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті

Відповідно до заповіту, посвідченого
приватним нотаріусом Ізмаїльського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
від 22.04.2005 року за № 1275, ОСОБА_4 на
випадок своєї смерті, усе своє майно, де
б воно не було та з чого б воно не

складалося і взагалі все те, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона матиме право заповіла ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 (в рівних частках кожному).

Осіб, які мають право на обов'язкову
частку у спадщині відповідно ст. 1241 ЦК
України, після смерті ОСОБА_4, немає.

Частиною 1 ст. 1274 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за
заповітом має право відмовитися від
прийняття спадщини на користь іншого
спадкоємця за заповітом.

ОСОБА_2, як спадкоємиця за заповітом
після смерті ОСОБА_4 відмовилась від
прийняття належної їй за заповітом
частки спадкового майна на користь
позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Як було з'ясовано судом, 26.07.2005 року
ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, що
залишилась після смерті ОСОБА_4, що
підтверджено нотаріально посвідченою
заявою від 26.07.2005 року за № 858, тобто
вважається таким, що прийняв спадщину
відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Письмовою відповіддю наданою
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою від 16.08.2007 року за № 1283,
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом у зв'язку із тим, що відсутні
документи на ім'я померлого, які згідно
ст. 331 Цивільного кодексу України
підтверджують право власності або
право користування земельною ділянкою
для створення об'єкту нерухомого майна,
проектно - кошторисної документації, а
також документи, що містять опис
об'єкта незавершеного будівництва.

Разом з тим, згідно довідки наданої
комунальним підприємство «Ізмаїльське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» від 02.06.2014 року за № 627,
житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, побудований у 1960 році є
завершений будівництвом та відповідно
до Наказу Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та житлово -
комунального господарства України № 95
від 19.03.2013 року «Про затвердження
порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення
І-ІІ категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж» не
підлягає прийняттю в експлуатацію.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач визнала позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 61, 174, 213-215 ЦПК України, ст.ст.
1220, 1222, 1223, 1261, 1269, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
та померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.О. Бурнусус