АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4222/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 632/427/14-ц
Категорія: договірні
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Гальянової
І.Г., Колтунової А.І.

при секретарі Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Первомайського міськрайонного
суду Харківської області від 05 травня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до СТОВ «Дмитровка» про
зобов'язання виплатити недоотриману
орендну плату, -

в с т а н о в и л а

До Первомайського міськрайонного суду
Харківської області з позовом до СТОВ
«Дмитровка» звернулась ОСОБА_2 про
зобов'язання виплатити недоотриману
орендну плату.

Свій позов мотивує тим, що 15.09.2007 року
між нею та відповідачем було укладено
договір оренди земельної ділянки
строком на п'ять років. Оскільки
договір оренди закінчився 08.09.2013 року,
відповідач розрахувався з позивачем не
в повному обсязі, сплативши орендну
плату приблизно в розмірі 50 %. Надана
відповідачем довідка свідчить про те,
що СТОВ «Дмитровка» проводила оплату
за оренду землі у розмірі 4 % від її
нормативно-грошової оцінки станом на
01.01.2013 року. Враховуючи те, що
відповідач не повернув позивачу
земельну ділянку, остання вважає, що
нарахування повинно бути проведено за
повний 2013 рік. Сума недонарахованої
орендної плати за 2013 рік становить 3720,63
грн., а тому позивач просить суд
зобов'язати відповідача виплатити їй
недоотриману орендну плату за 2013 рік,
та стягнути на її користь судові
витрати.

В судовому засіданні позивач та її
представник наполягали на задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки в судове засідання не
повідомив.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Харківської
області від 05 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
зазначила, що під час ухвалення
рішенням судом першої інстанції були
порушені норми матеріального та
процесуального права, тому зазначене
рішення підлягає скасуванню.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, 15.09.2007 року сторонами по
справі укладено договір оренди
земельної ділянки, який зареєстровано
в Харківській регіональній філії
Державного підприємства «Центр ДЗК при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 08 вересня 2008 року за
№ 33, з терміном дії договору
- 5 років, (п. 8 Договору).

Відповідно до п.п. 9, 11 Договору орендна
плата вноситься орендарем до 31 грудня
поточного року у грошовій формі в
розмірі 1,5 % від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
посиланням на ст.526 ЦК України, виходив
з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
безпідставними та не ґрунтуються на
умовах договору.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» встановлено,
що розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди.

Як свідчать матеріали справи, станом на
01 січня 2013 року нормативно-грошова
оцінка земельної ділянки, щодо якої
укладено договір оренди, становить
218474,49 гривень.

Отже, виплата орендної плати ОСОБА_2 за
умовами договору (1,5% за повний рік) мала
би становити 3277,11 гривень без сплати
податку.

З довідки, наданої суду директором СТОВ
«Дмитровка» вбачається, що сплачено у
2013 році ОСОБА_2 3519 гривень, сплачено
податку - 669,27 гривень, а орендна плата
нарахована за 7 місяців поточного року.

Таким чином, ОСОБА_2 сплачено у 2013 році
3519 гривень, чого не заперечувала сама
позивачка, замість 3277,11 гривень.

Посилання апелянта на те, що орендна
плата мала би нараховуватись із
розрахунку 4% нормативно-грошової
оцінки земельної ділянки, щодо якої
укладено договір оренди, судова
колегія вважає необґрунтованими, так
як у відповідності до п. 35 Договору -
зміна умов договору здійснюється у
письмові формі за взаємною згодою
сторін.

Ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених ЦПК України.

Оскільки позивачем суду не надано
доказів укладання інших угод щодо
зміни розміру орендної плати, крім
договору оренди земельної ділянки, а
відповідачем доказів повернення
ділянки ОСОБА_2 у вересні 2013 року,
судова колегія вважає, що районним
судом обставини у справі досліджені
повно та всебічно, правильно
встановлено юридичну природу виниклих
правовідносин, та застосовано закон,
який їх регулює.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Харківської області від 05 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -