311/1026/14-ц 04.07.2014
Провадження №2/311/467/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року
Василівський районний суд Запорізької
області

у складі головуючого: судді
Носика М.А.

при секретареві:
Кудіновій В.І.

за участю: представника позивачки
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року до Василівського
районного суду Запорізької області
звернулася ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2
У позовній заяві зазначено, що з 15
вересня 1990 року сторони перебували у
шлюбі, від якого мають неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина
знаходиться на утриманні позивачки.
Шлюб між сторонами розірвано 06 жовтня
1999 року. Відповідач допомоги на
утримання сина не надає. ОСОБА_3 просить
суд стягнути із ОСОБА_2 аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4
у твердій грошовій сумі у розмірі 800
грн. щомісячно до повноліття дитини.

У подальшому позивачка ОСОБА_3 зменшила
позовні вимоги, просить суд стягнути із
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4
у твердій грошовій сумі у розмірі 650
грн. щомісячно, починаючи з дня подання
позовної заяви та до повноліття дитини,
але не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

У судове засідання позивачка ОСОБА_3 не
з`явилася, про причини неявки суд не
повідомила.

Представник позивачки ОСОБА_1 уточнену
позовну заяву підтримала та просить
суд задовольнити позовні вимоги
виходячи з підстав, що викладені у
письмовій формі.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечує та суду пояснив, що він,
позивачка та їх неповнолітній син
проживають в одній квартирі. ОСОБА_3
частіше буває у своїх подруг, ніж дома.
Вона не виділяє кошти на утримання сина
і дитина знаходиться на його, тобто
відповідача ОСОБА_2, утриманні.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є
подругою позивачки. ОСОБА_3 дійсно
часто приходить до неї в гості і
тривалий час не знаходиться дома. Однак
це викликано неприязними стосунками,
що слалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після
розлучення. Разом з тим, позивачка
виділяє кошти на утримання свого сина
ОСОБА_4, купує йому необхідні речі.

Неповнолітній свідок ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, суду показав, що він
проживає у квартирі разом з батьком та
матір`ю, які розлучені. Утримує його
батько, який купує одяг, продукти
харчування, дає гроші на дрібні
витрати, нещодавно придбав ноутбук.
Матері часто не буває дома, вона більше
часу проводить в гостях у своїх подруг.
Тому батько готує та прибирає у
квартирі. Мати його не утримує.

Заслухавши пояснення представника
позивачки та відповідача, свідків,
дослідивши письмові докази, оцінивши
докази у їх сукупності, суд вважає, що
дана позовна заява не підлягає
задоволенню виходячи з наступних
підстав:

У судовому засідання встановлено, що з
15 вересня 1990 року позивачка ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. 06
жовтня 1999 року їх шлюб розірвано.

Від шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як вбачається із довідки Виконкому
Дніпрорудненської міської ради
Василівського району Запорізької
області №106 від 28 лютого 2014 року та
повідомлення Василівського ВДМС
України від 13 квітня 2014 року, позивачка
ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_2 та їх
неповнолітній син ОСОБА_4, проживають у
квартирі АДРЕСА_1

Відповідно до ст.180 СК України, батьки
зобов`язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, за
домовленістю між батьками дитини той з
них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі. За
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуютья у частці
від доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_3 не надала суду
доказів, що неповнолітній син ОСОБА_4
знаходиться на її утриманні і
відповідач ОСОБА_2 не надає коштів на
утримання дитини.

Навпаки, як пояснив неповнолітній
ОСОБА_4, мати ОСОБА_3 фактично не
займається його утриманням. Його
утримує батько ОСОБА_2

Суд критично оцінює показання свідка
ОСОБА_5 про участь ОСОБА_3 в утриманні
неповнолітнього сина, постільки ОСОБА_6
та ОСОБА_3 є подругами і обставини
виховання та утримання ОСОБА_4, ОСОБА_5
відомі зі слів позивачки.

Витрати по сплаті судового збору
віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10,60,88,209,212,215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів -
відмовити.

Витрати по сплаті судового збору
віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя М.А. Носик