Справа 206/4213/14-ц
Провадження 6/206/199/14
У Х В А Л А

"01" липня 2014 р. Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:
Сухоруков А.О.,

за участю секретаря: Сядро
Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
подання начальника відділу Самарської
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Батрак Д.С. про
примусове проникнення до житла, суд -

ВСТАНОВИВ :

01 липня 2014 року начальник відділу
Самарської державної виконавчої
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Батрак Д.С. до суду з
поданням про примусове проникнення до
житла боржника, посилаючись на те, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби знаходиться зведене
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2а/0470/63605/12 від
14.11.2013 року виданого Дніпропетровським
окружним адміністративним судом про
стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФ в
Самарському районі м. Дніпропетровська
11837,82грн., вимоги Ф-264У виданий 01.03.2013р.
УПФУ в Самарському районі м.
Дніпропетровська про стягнення з
ОСОБА_2 на користь УПФУ в Самарському
районі м. Дніпропетровська 17323,59грн.,
виконавчого листа № 2а/0470/3385/12 виданого
30.01.2013р. Дніпропетровським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ОСОБА_2 на користь держави в особі
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська боргу у розмірі
65466,83грн. 22.05.2014 року державним
виконавцем було здійснено вихід за
місцем мешкання боржника під час якого
було встановлено, що ворота зачинені та
на стукіт ніхто не відкриває про що
було складено акт. Також 25.06.2014 року
було здійснено знову вихід по місцю
мешкання боржника але ніхто не відкрив
про що було складено акт. На підставі
викладеного просить суд винести ухвалу
щодо примусового проникнення до житла
ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.1-2).

В судове засідання державний
виконавець Самарського ВДВС ДМУЮ не
з'явився повідомлявся належним чином,
причина неявки суду невідома.

Дослідивши письмові матеріали справи
та подання, суд дійшов висновку, що
подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що на виконанні у Самарському ВДВС ДМУЮ
Дніпропетровської області знаходиться
виконавчий лист від 14.11.2013 року №
2а/0470/6305/12 виданий Дніпропетровським
окружним адміністративним судом про
стягнення з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_2 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська боргу у сумі 18337,82грн.
(а.с.3). Виконавчий напис № 71 від 17.01.2013р.
про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь
ФОП ОСОБА_4 заборгованість в загальному
розмірі 361700,00грн. (а.с.4). Вимога Ф-264У
виданий 01.03.2013р. про стягнення з ОСОБА_2
суми недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
17323,59грн. (а.с.5). Виконавчий лист №
2а/0470/3585/12 від 06.09.2012р. виданого
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ОСОБА_2 на користь держави суму
податкового боргу в розмірі 65466,83грн.
(а.с.6).

01 березня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України у Самарському
районі Дніпропетровської області
направлялася ОСОБА_2 вимога про сплату
боргу № Ф-264У (а.с.9).

Згідно наданого акту державного
виконавця від 21.05.2014 року доступ до
житла боржника за адресою м.
Дніпропетровськ по вулиці 20 річчя
Перемоги, 22 є неможливим (а.с.10).

Відповідно до постанови від 14.05.2014р.
було залучено органи внутрішніх справ
до проведення виконавчих дій (а.с.11-12).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті
11 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець має
право безперешкодно входити до
приміщень та сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ,
при необхідності примусово відкривати
їх в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК
України, питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння особи при виконання судових
рішень вирішується судом за поданням
державного виконавця.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України у справі № 1-18/2011 щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 376 у
взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК
України, роз'яснено, що Конституція
України проголосила Україну правовою
державою (стаття 1). Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави;
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави (частина друга статті 3
Конституції України). Конституційні
права і свободи людини і громадянина не
можуть бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України
(частина перша статті 64 Основного
Закону України).

Кожному гарантується недоторканність
житла; не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду (частини перша, друга статті 30
Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та
недоторканність житла є не тільки
конституційно-правовим обов'язком
держави, а й дотриманням взятих
Україною міжнародно-правових
зобов'язань відповідно до положень
Загальної декларації прав людини 1948
року, Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року,
Міжнародного пакту про громадянські та
політичні права 1966 року. Зазначені
міжнародні акти згідно з частиною
першою статті 9 Конституції України є
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено в
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

В Україні як правовій державі
визнається і діє принцип верховенства
права (стаття 1, частина перша статті 8
Конституції України), який передбачає
панування права в суспільстві і
вимагає від держави його втілення у
правотворчу та правозастосовну
діяльність.

Права і свободи людини і громадянина
захищаються судом, завданням якого є,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечити
кожному право на справедливий суд та
повагу до інших прав і свобод,
гарантованих Конституцією і законами
України (частина перша статті 55
Основного Закону України, стаття 2
Закону України „Про судоустрій і
статус суддів").

Відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження» Державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом зазначається про те, що
державний виконавець просить дати
дозвіл на примусове проникнення за
адресою по АДРЕСА_1, проте жодного
підтвердження про перешкоди не надано,
надано лише один акт за адресою
АДРЕСА_2.

Крім того, суду на надано доказів того,
що боржнику належить на праві
власності домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1.

Таким чином достатні правові підстави
для примусового проникнення в житлове
приміщення згідно вимог статті 376 ЦПК
України суду не доведено.

З цих підстав, мотиви подання не можна
визнати обґрунтованими, а тому подання
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 376 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника
відділу Самарської державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Батрак Д.С.
про примусове проникнення до житла -
відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Самарський районний суд
міста Дніпропетровська протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя:
А.О. Сухоруков