РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 390/1189/14-ц

Провадження № 2/390/406/14

"10" липня 2014 р. Кіровоградський районний
суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю представника позивача -
Безушко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом Кіровоградського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, від імені якого
діє виконавча дирекція, до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди в порядку
регресу,

встановив:

Кіровоградське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, від
імені якого дії виконавча дирекція,
звернулось до суду з позовом, в якому
просить стягнути з ОСОБА_2 на їх користь
кошти в сумі 10520 грн., як регресне
відшкодування бюджету Фонду майнової
шкоди, в зв'язку з виплатою допомоги по
тимчасовій непрацездатності
потерпілій особі. В обґрунтування
позову зазначають, що приблизно о 8 год.
10 хв. 21 серпня 2012 року в м. Кіровограді
по вул. Пятихатській напроти в'їзду до
АЗС «ОККО» мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля КамАЗ-5320, державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
водія ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ-21093,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_2 В результаті
дорожньо-транспортної пригоди пасажир
автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_4 отримав
тілесні ушкодження середнього ступеню
тяжкості. Вироком Ленінського
районного суду м. Кіровограда від
10.10.2013, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 11.02.2014, ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286
КК України. Внаслідок отриманих
тілесних ушкоджень ОСОБА_4 тимчасово
втратив працездатність і в період з
21.08.2012 по 14.12.2012 перебував на лікуванні в
комунальному закладі "Кіровоградська
міська лікарня швидкої медичної
допомоги" та в державному закладі
"Спеціалізована медико-санітарна
частина № 19 Міністерства охорони
здоров'я України". В зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю, ОСОБА_4
надано допомогу по тимчасовій
непрацездатності в сумі 10914,50 грн., в
тому числі за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності в сумі 10520 грн.:
по листку непрацездатності серії АВР №
515083, виданому КЗ "Кіровоградська міська
лікарня швидкої медичної допомоги" за
період з 21.08.2012 р. по 14.09.2012р. в сумі 2367,0
грн., в т.ч. за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності в сумі 1972,50 грн.;
по листку непрацездатності серії АВБ №
997971, виданому ДЗ "Спеціалізована
медико-санітарна частина № 19
Міністерства охорони здоров'я України"
за період з 15.09.2012 р. по 26.10.2012 р. в сумі
3945,0 грн.; по листку непрацездатності
серії АВР № 198226, виданому ДЗ
"Спеціалізована медико-санітарна
частина № 19 Міністерства охорони
здоров'я України" за період з 27.10.2012 р. по
14.12.2012 р. в сумі 4602,50 грн. Відповідно до
розрахунку, проведеного Інгульською
шахтою державного підприємства
"Східний гірничо-збагачувальний
комбінат", де працює ОСОБА_4, йому по
листках непрацездатності за період з
21.08.2012 р. по 14.12.2012 р. нарахована допомога
по тимчасовій непрацездатності за
рахунок коштів Фонду в сумі 10520 грн. Для
забезпечення виплати допомоги ОСОБА_4
Кіровоградською міжрайонною
виконавчою дирекцією Кіровоградського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності в листопаді 2012 р.
та в січні 2013 р. профінансовано
страхувальника відповідно до поданої
заявки, кошти застрахованій особі
виплачено в повному обсязі. Враховуючи,
що відповідач не відшкодував в
добровільному порядку позивачу
завдану шкоду, позивач змушений
звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник
позивача Безушко Л.М. позовні вимоги
підтримала в повному обсязі та просила
задовольнити, не заперечувала щодо
заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

На підставі ст. ст. 224-225 ЦПК України суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи.

Судом встановлено, що близько 08 год. 10
хв. 21 серпня 2012 року в м. Кіровограді по
вул. Пятихатській напроти в'їзду до АЗС
«ОККО» мала місце дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля КамАЗ-5320,
державний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
ВАЗ-21093, державний номерний знак НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_2 В
результаті дорожньо-транспортної
пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-21093
ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості, в зв'язку
з чим з 21.08.2012 по 14.12.2012 перебував на
лікуванні в комунальному закладі
"Кіровоградська міська лікарня швидкої
медичної допомоги" та в державному
закладі "Спеціалізована
медико-санітарна частина № 19
Міністерства охорони здоров'я України".

Вироком Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та
призначено покарання (а.с.51-54).

Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2014 року вказаний вирок змінено,
резолютивну частину вироку стосовно
покладених на ОСОБА_2 обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України викладно
в новій редакції, в решті вирок суду
залишено без змін (а.с.55-59).

Факт того, що ОСОБА_4 у період з 21.08.2012 по
14.12.2012 знаходився на лікарняному,
підтверджується копіями листків
непрацездатності, які містяться в
матеріалах справи, листок
непрацездатності серії АВР № 515083,
виданому КЗ "Кіровоградська міська
лікарня швидкої медичної допомоги" за
період з 21.08.2012 по 14.09.2012; листок
непрацездатності серії АВБ № 997971,
виданому ДЗ "Спеціалізована
медико-санітарна частина № 19
Міністерства охорони здоров'я України"
за період з 15.09.2012 по 26.10.2012; листок
непрацездатності серії АВР № 198226,
виданому ДЗ "Спеціалізована
медико-санітарна частина № 19
Міністерства охорони здоров'я України"
за період з 27.10.2012 по 14.12.2012 (а.с.5,6,7).

Відповідно до акта №2 проведення
позапланової перевірки по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 17 січня 2013
року, яким перевірено Інгульську шахту
державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат»,
порушень правильності призначення,
нарахування допомоги по тимчасовій
непрацездатності ОСОБА_4 внаслідок
травми, порушень чинного законодавства
не встановлено. Нараховано допомогу по
литкам непрацездатності за рахунок
коштів Фонду соціального страхування
на загальну суму 10520 грн. (а.с.21-22).

Позивач 06.03.2014 направляв відповідачу
претензію про відшкодування бюджету
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
коштів, у зв'язку з виплатою допомоги по
тимчасовій непрацездатності на суму
10520 грн. (а.с.24,25), однак вказана
претензія залишилась без належного
реагування відповідача.

Згідно із ч. 1 ст.1191 ЦК України, особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Однак зазначена норма Закону
передбачає право регресу особи в разі,
якщо вона відшкодувала потерпілому
шкоду, завдану іншою особою в рамках
деліктних правовідносин між нею та
потерпілим.

Основи законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року та Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року
визначають принципи та загальні
правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян та, зокрема, правову основу,
економічні механізми і організаційну
структуру загальнообов'язкового
державного соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. 6 Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування страховиками є
цільові страхові фонди, а відповідно до
ст. 20 вказаних Основ основними
джерелами коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно
до цих Основ є внески роботодавців
і застрахованих осіб. Бюджетні та
інші джерела коштів, необхідні для
здійснення загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачаються відповідними законами
з окремих видів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» страхування на випадок
тимчасової втрати працездатності є
окремим видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян, що здійснюється Фондом
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Статтею 5 зазначеного Закону визначено
основні принципи страхування від
нещасного випадку, якими, зокрема, є
обов'язковість страхування від
нещасного випадку осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
та інших підставах, передбачених
законодавством про працю; державні
гарантії реалізації застрахованими
особами своїх прав; обов'язковість
фінансування Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності витрат, пов'язаних із
наданням матеріального забезпечення
та соціальних послуг в обсягах,
передбачених цим Законом; формування
та використання страхових коштів на
засадах солідарності та субсидування;
цільове використання коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності;
відповідальності роботодавців та
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності за
реалізацію права застрахованої особи
на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за цим законом.

Згідно з ст. 2 Закону суб'єктами
страхування є: страховик - Фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності; страхувальник -
роботодавець; застрахована особа -
найманий працівник, а у випадках,
передбачених цим Законом, також інші
особи, на користь яких здійснюється
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності.
Об'єктом страхування є тимчасова
втрата працездатності застрахованою
особою.

Статтею 35 вказаного Закону
передбачено, що застрахованій особі, у
разі настання в неї такого страхового
випадку, як тимчасова непрацездатність
внаслідок травми, не пов'язаної з
нещасним випадком на виробництві,
надається допомога по тимчасовій
непрацездатності у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу).

Крім того, правовідносини, пов'язані зі
страхуванням різних видів, регулюються
нормами глави 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 980 ЦК України
предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з: 1)
життям, здоров'ям, працездатністю та
пенсійним забезпеченням (особисте
страхування); 2) володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування); 3) відшкодуванням
шкоди, завданої страхувальником
(страхування відповідальності).

Статтею 999 ЦК України передбачено, що
законом може бути встановлений
обов'язок фізичної або юридичної особи
бути страхувальником життя, здоров'я,
майна або відповідальності перед
іншими особами за свій рахунок чи за
рахунок заінтересованої особи
(обов'язкове страхування). До відносин,
що випливають із обов'язкового
страхування, застосовуються положення
цього Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

До страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки, зазначене передбачено ст. 993 ЦК
України.

Аналізуючи вказану норму, вбачається,
що до страховика переходить право
вимоги до особи, відповідальної за
завдані збитки про відшкодування
шкоди, лише в разі виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування. В разі проведення
страхових виплат за договором
особистого страхування (життя,
здоров'я, працездатності, пенсійного
забезпечення) таке право вимоги
страховика до особи, відповідальної за
заподіяння шкоди, не передбачено.

Враховуючи вищезазначене, та те, що
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності є обов'язковим
особистим страхуванням, а зазначені
норми чинного законодавства України не
передбачають право страховика, який
сплатив страхове відшкодування
потерпілій особі, застрахованій за
договором загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», на звернення з вимогою до
винної особи про відшкодування
сплачених застрахованому страхових
сум, а тому у задоволенні позову слід
відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України, якщо
сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільнені від оплати судових
витрат, вони компенсуються за рахунок
держави у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України..

Згідно із п. 18 ч.1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» органи Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності звільняється
від сплати судового збору.

Отже, судовий збір у зазначеній справі
слід віднести за рахунок держави.

На підставі Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.1998, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001, ст.ст. 993, 980, 999 ,
1191 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 61,
88, 209, 213-218, 224-225 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Кіровоградського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, від імені якого
діє виконавча дирекція, до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди в порядку
регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області

О.О. Квітка