Справа № 462/73/11
Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/2977/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Струс Л.Б.

Секретар Гацій
І.І.

З участю: позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
адвоката ОСОБА_4; відповідачів ОСОБА_5.,
ОСОБА_6, яка є одночасно представником
Львівського професійного художнього
ліцею, представника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 31 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Львівської
міської Ради, виконавчого комітету
Львівської міської Ради, Львівського
професійного художнього ліцею,
профспілкового комітету Львівського
професійного художнього ліцею, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: Орган опіки та
піклування Залізничної районної
адміністрації Львівської міської Ради
про визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Львівської
міської Ради, спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету, визнання переважного права
на надання квартири, виселення,

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Залізничного
районного суду м.Львова від 31 грудня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Вирішено визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Львівської міської Ради від
06.08.2004 року №765 про зарахування ОСОБА_5
на квартирний облік.

Визнано незаконним та скасовано
спільне рішення адміністрації
Львівського професійного художнього
ліцею та профспілкового комітету
Львівського професійного художнього
ліцею від 30.09.2005 року (протокол №12) в
частині включення під №16 ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 в контрольний список
працівників Львівського професійного
художнього ліцею для отримання житла.

Визнано незаконним та скасовано
рішення спільного засідання
адміністрації Львівського
професійного художнього ліцею та
профспілкового комітету Львівського
професійного художнього ліцею від
19.03.2007 року (протокол№2) про виділення
черговику №3 ОСОБА_5 двохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, житловою площею 29,4
кв.м. на сім»ю з чотирьох осіб зі
зняттям з квартирного обліку.

Визнано переважне право за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на надання їм квартири АДРЕСА_1.

Зобов»язано виконавчий комітет
Львівської міської Ради видати ордер
на квартиру АДРЕСА_1 -ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Львівської
міської Ради, виконавчого комітету
Львівської міської Ради, Львівського
професійного художнього ліцею, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_9,
повнолітню ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
неповнолітню ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 із
квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач по
справі ОСОБА_5

В апеляційній скарзі зазначає, що
вважає оскаржуване рішення суду
незаконним, необґрунтованим, прийнятим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідач вважає , що судом неповно
з»ясовано обставини, що мають значення
для справи, судом не доведено обставин,
що мають значення для справи та які суд
вважав встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушено та неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права, ухвалено рішення з порушенням
таємниці нарадчої кімнати.

Розгляд справи було розпочато у 2007 році
і на протязі цього часу позивачі
неодноразово змінювали, уточнювали
позовні вимоги чи частково або
повністю відмовлялися від тих чи інших
позовних вимог.

За результатами 7 позовних заяв
поданих позивачами в порядку ст.31 ЦПК
України суд не прийняв жодної ухвали, і
до моменту винесення рішення не було
зрозуміло відповідачу які позовні
вимоги судом розглядаються, а які
відхилено, а відтак суд порушив вимоги
ст.208 ч.2 та ст.31 ЦПК України.

Розглядаючи позовну вимогу про
визнання незаконним рішення спільного
засідання адміністрації та
профспілкового комітету Львівського
професійного художнього ліцею від
19.03.2007 року (протокол №2) , суд не звернув
уваги про пропуск позивачем строку
позовної давності, визначеного ст.257 ЦК
України.

Щодо іншої позовної вимоги про
визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Львівської
міської Ради від 06.08.2004 року №765 про
зарахування на квартирний облік ОСОБА_5
вважає, що така подана неналежним
позивачем, оскільки позивачами не
представлено жодних доказів про
порушення їх прав та законних
інтересів вищезазначеним рішенням.

Окрім цього, зазначена позовна вимога
була предметом спору та по ній прийняте
рішення Залізничного районного суду
20.11.2006 року.

Суд не дав оцінки тому факту, що ОСОБА_5
як педагогічний працівник
користується правом першочергового
надання житла та відповідно до п.15
Правил береться на квартирний облік
незалежно від тривалості проживання у
даному населеному пункті.

Суд не провів підрахунку тривалості
сумлінної роботи позивачів в училищі, а
виходив із загального стажу 32 роки.

Таким чином, суд невірно застосував
норму матеріального права та вважав
встановленими обставини, які не
досліджував.

Вважає, що надання переважного права
подружжю позивачів на отримання
двохкімнатної квартири є порушенням
ст.ст. 48 та 50 ЖК України.

Вважає, що суд проігнорував той факт та
не дослідив обставин, що він отримав
житло на сім»ю, як педагогічний
працівник, що перебував на пільговій
черзі.

В доповненнях до апеляційної скарги
зазначає, що мотивація суду
неналежного укладення договору
піднайму ОСОБА_5 спростовується
наведеними ним фактами. Крім цього, суд
помилково та без наявних повноважень у
рішенні тлумачить підпунк 4 пункту 13
Правил « За змістом цієї норми Правил
потребуючими є особи, які не мають
самостійного права на користування
будь-якими житловими приміщеннями».
Відповідно до цього пункту достатньо
виконати наступну умову яка є
однозначною та не потребує додаткових
умов- проживати за договором піднайму
жилого приміщення в будинках
державного або громадського житлового
фонду чи за договором найму жилого
приміщення в будинках
житлово-будівельних кооперативів.

Суд неналежно дослідив відомості
постановки його на квартирний облік та
прийшов до невірного висновку,
визнавши переважне право на отримання
житла позивачами.

Просить скасувати оскаржуване рішення
суду та відмовити позивачам у
задоволенні їх позовних вимог
повністю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
їх представника адвоката ОСОБА_7 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та їх представника адвоката
ОСОБА_4, вивчивши матеріали цивільної
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Львівської міської Ради від 04
червня 2004 року №539 (т.1 а.с.42) будинку
АДРЕСА_1 надано статус житлового
будинку після виконання робіт з
перепланування приміщень гуртожитку
Львівського професійного художнього
ліцею та прийняття їх в експлуатацію.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 01 липня 2005
року №696 (т.1 а.с.43) затверджено акт
державної технічної комісії від 22
листопада 2005 року про готовність до
введення в експлуатацію житлового
будинку на АДРЕСА_1 після реконструкції
приміщень гуртожитку, яку здійснив
Львівський професійний художній ліцей.

Відповідно до ст.42 ЖК України житлові
приміщення надаються тільки
громадянам, які перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов.

Судом першої інстанції належно
перевірено та встановлено, що позивач
ОСОБА_2 у складі 2-є осіб перебуває на
квартирному обліку у Львівській
міській раді з 29 грудня 2004 року за №21856
на підставі рішення виконкому міської
ради від 31 липня 2009 року №555. ( а.с. 180 т.2).

Відповідач ОСОБА_5 перебуває на
квартирному обліку у Львівській
міській раді з 06 серпня 2004 року за №
21622-а та у списку для першочергового
надання житла з 06 серпня 2004 року №5932-б
(педагогічний працівник) на підставі
рішення виконкому міської ради від 18
січня 2008 року № 29 (т.2 а.с.181).

Колегія суддів вважає, що доводи
апелянта ОСОБА_5 про правомірність
перебування на квартирній черзі на
покращення житлових умов вже
перевірялася і суд дослідив ці
обставини, не підтверджуються жодними
доказами, оскільки судом першої
інстанції належно перевірено та в
хронологічному порядку встановлено
всі обставини щодо постановки на
квартирний облік сторін по справі та
рішення судів з цього приводу,
починаючи з 2002 року. Відтак правильним
є висновок суду, що рішення виконкому
ЛМР від 31 липня 2009 року №555, яким
визначено час зарахування позивачки
ОСОБА_2 на квартирний облік саме у 2004
році є чинним та обов»язковим до
виконання.

Судом першої інстанції взято до уваги
той факт, що позивачі мають право на
переважне право на отримання квартири
АДРЕСА_1 в термінах отримання житла за
місцем праці в межах черговості
календарного року при зарахуванні на
квартирний облік як перебуваючі на
квартирній черзі з 29.12.2004 року і
пропрацювала 41 рік, нагороджена
медаллю Ветеран праці у 1986 році, ( т.1
а.с.16). що дає переваги у відповідності
до п.50 Правил обліку громадян,
потребуючих поліпшення житлових умов і
надання їм житлових приміщень в
Україні» перед сім»єю відповідачів
ОСОБА_5, який відноситься до
педагогічного працівника. Відповідач
ОСОБА_5 працює у Львівському вищому
професійному художньому училищі з 2002
року ( т.1 а.с. 104-107).

12 квітня 2007 року ухвалою Залізничного
районного суду м. Львова від 12.04.2007 року
був накладений арешт на квартиру
АДРЕСА_1. Незважаючи на це, виконком
Львівської міської ради виносить
рішення 22.06.06 р. за №378 про надання
ОСОБА_5 спірної квартири АДРЕСА_1 та
видачу ордеру № 003299 на підставі чого
його сім»я вселяється у квартиру і
прописується в ній, не беручи до уваги
те, що ремонтні роботи були зроблені
повністю за свій, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
кошти та на підведення газифікації,
водопроводу, водовідведення ,
електрику ними були здані кошти
відповідно до цивільно-правової угоди (
а.с.4-5 справа № 2-542/06).

Рішенням виконавчого комітету №29 п.1.6
від 18.01.2008 року скасоване рішення
виконавчого комітету №378 від 22.06.
2007року «Про оформлення ордеру № 003299
від 20.12.2007 року № 003299 від 20.12.2007р. і в п.2
рішення зазначено: «Департаменту
житлового господарства та
інфраструктури звернутися до суду з
позовом про визнання недійсним ордеру
від 20.12.2007 року № 003299, виданого ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_6.».

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 29.01.2009 року визнано
недійсним ордер №003299 на квартиру
АДРЕСА_1, який був виданий сім»ї
відповідачів ОСОБА_5. ( справа № 2-920/ 09
а.с.70-72).

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 21.05.2009 року рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 29.01.2009 року залишено без змін. Вищий
Спеціалізований суд України погодився
з даними рішеннями.( справа №2-920/09,
а.с.106-106-обор.; а.с.142).

На час передачі сім»ї ОСОБА_5 , тобто на
24.06.2005 року приміщень ліцею для
проживання АДРЕСА_1 не мав статусу
житлового, що підтверджується п.1
рішення виконкому ЛМР від 04.06.2004 року
№535, яким передбачено: «Після виконання
робіт з перепланування приміщень
гуртожитку ЛПХЛ та прийняття їх в
експлуатацію, надати будинку АДРЕСА_1
статусу житлового».

Акт державної технічної комісії про
готовність до введення в експлуатацію
житлового будинку був затверджений
рішенням виконкому ЛМР від 01.07.2005 року
за № 696.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції в частині
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 06.08.2004 року
№765 щодо зарахування ОСОБА_5 на
квартирний облік.

Судом детально та послідовно
проаналізовано час прибуття на роботу
у ЛПХЛ відповідача ОСОБА_5, місце його
реєстрації та час постановки на
квартирний облік та суд прийшов до
вірного висновку про неправдивість
інформації наданої відповідачем.

Згідно п.41 Правил громадян, які
працюють на підприємствах, в установах,
організаціях котрі не ведуть
квартирного обліку і перебувають на
обліку у виконавчих комітетах місцевих
рад, у тих випадках, коли вони
забезпечуються житловими приміщеннями
вказаними підприємствами, установами,
організаціями, житлові приміщення
надаються згідно контрольного списку,
який ведеться за місцем їх праці, в
порядку черговості. Даний пункт
відповідає п.9 Правил обліку….

Контрольний список ведеться згідно з
Додатком №1 до Правил.

В контрольний список включаються
працівники і члени їх сімей, які
спільно стоять на квартирному обліку.

Спільним рішенням адміністрації та
профспілкового комітету ЛПХЛ від 30
вересня 2005 року (протокол №12)
затверджено контрольний список
працівників ЛПХЛ станом на вересень 2005
року (т.1 а.с. 17-18) до якого під номером 16
включено ОСОБА_5 як працівника та
ОСОБА_8 як члена сім»ї ( як члена сім»ї,
який стоїть на обліку з працівником).

Підставою для взяття ОСОБА_5 на
квартирний облік було його звернення
із заявою у липні 2004 року до органів
місцевого самоврядування із заявою про
взяття на квартирний облік для
поліпшення житлових умов. При цьому
ОСОБА_5 зазначав, що він як піднаймач
проживає та прописаний з 2003 року на
АДРЕСА_5 ( а.с.58 т.2).

В той же час судом встановлено, що
ОСОБА_5 був одружений з 1984 року з ОСОБА_6,
яка на той час була зареєстрована у
АДРЕСА_3, а також залишив за собою право
проживання в АДРЕСА_4, де до 29 січня 2004
року ( починаючи з 23 серпня 1995 року була
зареєстрована і його дружина ОСОБА_6. (
а.с. 45-48 т.2). був офіційно
зареєстрованим. Доказів на
спростування зазначених вище
відомостей відповідачами ОСОБА_5 не
представлено, хоч фактичне місце їх
проживання було АДРЕСА_2 ( а.с.42 т.2).

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем ОСОБА_5 при поданні заяви
про взяття його на квартирний облік
були повідомлені відомості, що не
відповідають дійсності та за
відсутності таких він не мав права
перебувати на квартирному обліку.

Тому обґрунтованим, справедливим та
законним є рішення місцевого суду про
скасування рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від 06
серпня 2004 року №765 про зарахування
ОСОБА_5 на квартирний облік.

Так як послідуючі рішення є похідними,
зокрема, спільне рішення адміністрації
Львівського професійного художнього
ліцею та профспілкового комітету ЛПХЛ
від 30.09.2005 року ( протокол №12) в частині
включення під №16 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в
контрольний список працівників
Львівського ПХЛ для отримання житла,
рішення спільного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету ЛПХЛ від 19.03.2007 року ( протокол
№2) про виділення черговику №3 ОСОБА_5
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1
житловою площею 29,4 кв. м на сім»ю з
чотирьох осіб із зняттям із квартирної
черги, суд , виходячи з того, що до
контрольного списку не були включені
члени сім»ї ОСОБА_5, на яких оспорюваним
рішенням виділено квартиру АДРЕСА_1, в
той час як такі за місцем роботи на
квартирному обліку не перебували ( т.2 а.
с. 59) та доказів перебування на
загальній або пільговій квартирній
черзі членів сім»ї ОСОБА_5 суду не
надано, відповідно суд визнав
зазначені вище рішення незаконними.

Не спростовують висновків суду доводи
апелянта, що на квартирній черзі
контрольного списку ЛХПЛ перебували й
інші особи, поставлені на облік до 2004
року.

Згідно матеріалів справи, зокрема, з
листа Управління житлово-комунального
господарства ЛМР від 05.10.2005 року у
вказаному будинку після проведення
реконструкції частини будинку в
наявності було 20 квартир, з них 2
одноквартирні, 15 двохквартирних, 3-
трьохквартирні. Із зазначених квартир
сім надано особам з якими укладені
угоди на реконструкцію квартир в
гуртожитку, хоч вони не перебували у
трудових відносинах з ліцеєм, не
перебували на квартирній черзі для
покращення житлових умов про що добре
відомо відповідачам. Не всі
попередники черги погоджувалися
вносити кошти на реконструкцію будинку
та приводити кімнати гуртожитку за
свій рахунок у житлові. Позивачі ОСОБА_2
на таке погодилися, внесли кошти,
провели реконструкцію, а відповідачу
ОСОБА_5 та його сім»ї було виділено вже
готове житлове приміщення придатне
для житла за чужий рахунок та з
допомогою неправдивих відомостей.

В матеріалах справи №2-73/11 т.2 а.с.167-173 є
постанова Залізничного районного суду
м. Львова від 11 квітня 2012 року про
обвинувачення ОСОБА_12 ( директора ЛПХЛ )
за ч.3 ст.358 КК України. Із змісту
постанови вбачається, що підсудна
ОСОБА_12 в січні 2002 року з метою
незаконного зарахування її на
квартирну чергу, подала у житловий
відділ ЛМР завідомо підроблені
документи та отримала 3-х кімнатну
квартиру по АДРЕСА_1. Зазначеною
постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 11 квітня 2012 року
підсудня ОСОБА_12 визнана винною за ст.358
ч.3 КК України і звільнена від
відповідальності у зв»язку із
закінченням строків давності.

Щодо інших доводів апеляційної скарги
такі не спростовують висновків суду .

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
є законним, обґрунтованим,
справедливим.

Підстав для скасування оскаржуваного
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в і д х и л и т
и .

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 31 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

Л.Б.Струс