Справа № 552/5677/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

04 липня 2014 року Київський районний
суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики.

В позовній заяві посилався на те, що 23
липня 2011 року відповідач позичив у
нього 885500 грн. терміном до 17 липня 2012
року, що підтверджується розпискою
позичальника. У встановлений договором
строк відповідач кошти не повернув.
Тому позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь суму боргу
в розмірі 885500 грн. Також просив суд
відшкодувати понесені ним судові
витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримав в повному обсязі,
просив його задовольнити, стягнути з
відповідача на користь позивача борг в
розмірі 885500 грн. Після оголошеної судом
перерви позивач в засідання не
з'явився, звернувшись до суду з заявою
про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи.

До висновку про належне повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи суд приходить, виходячи з
наступного.

Зареєстроване місце проживання ОСОБА_2
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Ця ж адреса відповідача вказана в
позовній заяві (а.с.2), за цією ж адресою
відповідач викликався в судове
засідання та для відібрання зразків
почерку в межах підготовки матеріалів
до проведення судової почеркознавчої
експертизи.

За цією адресою направлена відповідачу
повістка-виклик на судове засідання 04
липня 2014 року, але повернулась до суду з
відміткою поштової організації, що за
даною адресою ОСОБА_2 не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Оскільки ОСОБА_2 не повідомив суду про
зміну свого місця проживання чи
перебування, на підставі ч.1 ст.77 ЦПК
України він є таким, що належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

На підставі викладеного, враховуючи
наявність в справі достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, приймаючи до уваги відсутність
підстав для відкладення розгляду
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
що в засідання не з'явились.

Дослідивши докази у справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення в
повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2011 року
між позивачем та відповідачем було
укладено договір позики, згідно якого
ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 885500 грн., які
зобов'язався повернути до 17 липня 2012
року. Зазначене підтверджується
письмовою розпискою позичальника
(а.с.31).

Заперечуючи проти позову, представник
відповідача в судовому засіданні
посилався на те, що відповідач у
позивача будь-яких коштів не позичав, і
розписки не писав. За його ж
клопотанням судом призначена судова
почеркознавча експертиза у справі.

Але, змінивши місце свого проживання та
не повідомивши про це суду, відповідач
проведення такої експертизи не
оплатив, додаткових матеріалів на
вимогу експерта не надав. У зв'язку з
цим справа повернута експертом до суду
без проведення експертизи.

Відповідно до ст.146 ЦПК України у разі
ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

Тому, вирішуючи дану справу, суд
виходить з того, що на спростування
договору позики відповідачем будь-яких
доказів надано не було, відповідно,
договір позики відбувся та
підтверджується розпискою
позичальника.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як встановлено судом, у встановлені
наведеним договором позики строки
відповідач свого зобов'язання не
виконав, позивачу борг не повернув, а
саме не сплатив 885500 грн.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача борг
за договором позики від 23 липня 2011 року
в сумі 885500 грн.

Також, згідно ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути 3441 грн. на
відшкодування понесених ним судових
витрат пропорційно до задоволених
позовних вимог.

Всього з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути 888941 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 213 - 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

борг за договором позики від 23 липня 2011
року в розмірі 885500 грн.,

на відшкодування понесених судових
витрат 3441 грн.,

а всього стягнути 888941 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду у 10-денний термін з дня
його проголошення.

Головуючий
О.А.Самсонова

04.07.2014