Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 липня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого судді Войнаренко Л.В.

при секретарі Клименко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом в якому просив стягнути
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 62 399 доларів США 19 центів, що
еквівалентно 1 984 930 гривень 86 копійок за
офіційним курсом Національного банку
України, 1 948 930 грн. 86 коп., що разом
складає 2 555 700 грн. 58 коп. та судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3 654 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 6 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» та гр. ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір за №
МL-005/151/2008. Згідно даного договору
позивач надав відповідачу ліміт на
видачу кредиту в розмірі 131 950 дол. США.
Кредитні кошти надавалися у розмірі 89
958,49 дол. США, шляхом перерахування
кредитних коштів з кредитного рахунку
на поточний рахунок позичальника, з
відсотковою ставною за користування
кредитом 5,99 %. Остаточна дата погашення
кредиту 6 серпня 2023 року. З метою
забезпечення своєчасного і повного
виконання зобов'язань позичальника за
кредитним договором, між банком та
відповідачем ОСОБА_2 6 серпня 2008 року
було укладено договір поруки за №
SR-005/151/2008.

Позивач виконав свої зобов'язання
відповідно до укладеного кредитного
договору, проте відповідачі порушили
свої зобов'язання щодо щомісячного
повернення частини кредитних коштів та
сплати процентів за користування
кредитом, які передбачені умовами
Кредитного договору, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 5
березня 2014 року складає 62 399 доларів США
19 центів, що еквівалентно 1 984 930 гривень
86 копійок за офіційним курсом
Національного банку України.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнила позовні вимоги та
просила стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором у розмірі 62 399
доларів США 19 центів, що еквівалентно 733
814 гривень 47 копійок за офіційним
курсом Національного банку України, 1 380
205 грн. 01 коп., що разом складає 2 114 019 грн.
48 коп. та судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 3 654 грн.

Відповідачі у судове засідання не
прибули. Про день, час розгляду справи
повідомлялися у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не відомі.
Заперечення (пояснення) щодо заявлених
позовних вимог від відповідачів на
адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК
України, у разі повторної неявки у
судове засідання відповідача
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України,
зокрема, у разі неявки у судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло зави про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 6
серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» та гр. ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір за №
МL-005/151/2008. Згідно якого позивач надав
відповідачу ліміт на видачу кредиту в
розмірі 131 950 дол. США. Кредитні кошти
надавалися у розмірі 89 958,49 дол. США,
шляхом перерахування кредитних коштів
з кредитного рахунку на поточний
рахунок позичальника, з відсотковою
ставною за користування кредитом 5,99 %, з
кінцевою датою повернення кредиту 6
серпня 2023 року.

7 грудня 2009 року, 25 травня 2010 року, 18
вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 були укладені додаткові
договори до кредитного договору від 6
серпня 2008 року згідно яких було змінено
процентні ставки за користування
кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язання
по кредитному договору 6 серпня 2008 року
між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки за № SR-005/151/2008.

Відповідно до пункту 1.1 договору
поруки, поручитель зобов'язується
перед банком, відповідати за повне та
своєчасне виконання ОСОБА_1 її
зобов'язань перед кредитором за
кредитним договором, в повному обсязі
таких зобов'язань.

7 грудня 2009 року, 25 травня 2010 року, 18
вересня 2013 року Додатком договором до
Договору поруки від 6 серпня 2008 року №
SR-005/151/2008.

Факт отримання відповідачем грошових
коштів підтверджується кредитними
заявками,0 згідно яких відповідачу
ОСОБА_1 6 серпня 2008 року було видано
транш у розмірі 50 000 дол. США, 2 вересня
2008 року - 20 000 дол. США та 07 грудня 2009 року
- 4 958, 49 дол. США.

Проте свої обов'язки по виплаті кредиту
відповідач належним чином не
виконував.

Відповідно до розрахунку
заборгованості борг відповідача за
непогашений кредит з урахуванням
заборгованості по несплаченим
відсоткам станом на 5 березня 2014 року
складає 62 399 доларів США 19 центів, що
еквівалентно 733 814 гривень 47 копійок за
офіційним курсом Національного банку
України та 1 380 205 грн. 01 коп., що разом
складає 2 114 019 грн. 48 коп. та складається
з:

- залишок заборгованість за кредитом - 62
399 доларів США 19 центів, що за курсом НБУ
складає 733 814 гривень 47 копійок.;

- пеня за прострочення виконання
зобов'язань - 1 380 205 грн. 01 коп.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК
України жодних доказів щодо
недостовірних даних у розрахунку
заборгованості відповідачем суду не
надано.

4 лютого 2014 року відповідачам було
направлено вимогу про погашення суми
заборгованості. Проте, ними не було
вчинено жодних дій, які б свідчили про
намір сплати прострочену
заборгованість у добровільному
порядку.

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений термін
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.

У відповідності до статей 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

На підставі статті 203 ЦК України
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, в даному випадку
сторони бажали укласти правочин і що
зовнішній вираз волі відповідає
внутрішньому.

Відповідно до статті 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

Крім того, відповідно до статті 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до укладеного договору
поруки, поручитель на добровільних
засадах бере на себе зобов'язання перед
банком відповідати за виконання ОСОБА_4
усіх її зобов'язань перед кредитором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Частиною 2 статті 533 ЦК України
визначено, що якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню, а порушене право позивача
- захисту.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідачів по справі
на користь позивача підлягає до
стягнення сума витрат понесених
позивачем по справі, а саме: витрати по
сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованість за кредитним
договором від 6 серпня 2008 року №
МL-005/151/2008 у розмірі 62 399 доларів США 19
центів, що еквівалентно 733 814 гривень 47
копійок за офіційним курсом
Національного банку України, 1 380 205 грн.
01 коп., що разом складає 2 114 019 грн. 48 коп.
та судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3 654 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Вишгородським районним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя