Справа № 509/1817/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М., Заверюхи
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Овідіополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання частково недійсним заповіту,
визнання недійсною відмови від частки
у спільному майні подружжя, внесення
змін до свідоцтва про право на
спадщину за законом та визнання права
власності,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень зазначив, що з 25.12.1985 р.
перебував у зареєстрованому шлюбу з
ОСОБА_3 Під час шлюбу ним та ОСОБА_3 за
рахунок спільних коштів були придбані
автомобіль марки «ВАЗ», модель « 21703»,
2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, причеп марки «ЗАЗ 8101», 1993 року
випуску, реєстраційний НОМЕР_2,
земельна ділянка площею 0,0999 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Право власності на це
майно було зареєстроване в
установленому законом порядку за
ОСОБА_3 Оскільки це майно було придбано
ним під час шлюбу з ОСОБА_3, за рахунок
спільних коштів подружжя, то воно
згідно до ст. 60 Сімейного Кодексу
України є спільною сумісною власністю
подружжя. Ще 14.08.1993 р. ОСОБА_3 склала
нотаріально посвідчений заповіт, яким
на випадок смерті усе належне їй майно
заповіла її сину від першого шлюбу
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і
відкрилась спадщина на належне їй за
життя майно. Він є інвалідом 3-ї групи і
відповідно до ст. 1241 ЦК України має
право на обов'язкову частку у спадщині
після смерті спадкодавця. В
установленому законом порядку з метою
отримання свідоцтва про право
власності на ? частину спільного майна
подружжя та свідоцтва про право на
обов'язкову частку на спадщину він
звернувся до приватного нотаріуса
Овідіопольського районного округу
ОСОБА_4, яка змусила його підписати
відмову від права на ? частину майна
подружжя і видала йому лише свідоцтва
про право на спадщину згідно до ст. 1241
ЦК України на ? частину зазначених вище
автомобіля, причепа та земельної
ділянки. Внаслідок цього він був
позбавлений права на ? частину
зазначеного вище спільного майна
подружжя.

З наведених підстав позивач просив:
визнати частково недійсним заповіт
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2; визнати
недійсною його відмову від права на ?
частину спільного з ОСОБА_3 майна
подружжя у виді автомобіля, причепа,
земельної ділянки; визнати за ним право
власності на ? частину набутого за час
шлюбу ним з ОСОБА_3 майна у виді
автомобіля, причепа та земельної
ділянки; внести зміни до свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
йому приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 16 квітня
2014 року, а саме: змінити розмір його
частки у праві на спадщину на підставі
ст. 1241 ЦК України з ? на 1/8 частину на
спадкове майно в виді автомобіля,
причепа, земельної ділянки. (а.с. 166-168)

У судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав.

Відповідач позов не визнав з тих
підстав, що заповіт ОСОБА_3 складений та
свідоцтво про право на спадщину
позивачу видано згідно до вимог закону.
(а.с. 138)

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, а
відповідно до ст. 70 цього ж Кодексу у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частка майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

25.12.1985 р. ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з
ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про
укладення шлюбу. (а.с. 36)

24.04.2001 р. на ім'я ОСОБА_3 був придбаний та
зареєстрований на праві власності у
РЕВ ДАІ автомобільний причеп марки
«ЗАЗ 8101», 1993 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
підтверджено свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу. (а.с.
68)

04.04.2008 р. на ім'я ОСОБА_3 був придбаний та
зареєстрований на праві власності у
РЕВ ДАІ автомобіль «ВАЗ», модель « 21703»,
2007 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, що підтверджено свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу і
квитанцією до прибуткового касового
ордера №130907 про оплату вартості
придбаного автомобіля. (а.с. 12-13,52)

Таким чином автомобіль та причеп
набуті подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за
час шлюбу, а тому є спільним майном
подружжя і частка кожного з подружжя у
праві власності на це майно становить ?
частину.

Ці обставини у судовому засіданні по
суті визнав відповідач і ніяких
доказів на підтвердження того, що
зазначене майно було особистою
власністю його матері суду не надав.

14.08.1993 р. ОСОБА_3 склала нотаріально
посвідчений заповіт, яким на випадок
смерті все належне їй майно заповіла її
сину ОСОБА_2 (а.с. 43)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що
підтверджено свідоцтвом про смерть.
(а.с. 31)

Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.
Суб'єкт права спільної сумісної
власності має право заповідати свою
частку у праві спільної сумісної
власності до її визначення та виділу в
натурі.

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про
нотаріат» встановлено, що у разі смерті
одного з подружжя свідоцтво про право
власності на частку в їх спільному
майні видається нотаріусом на підставі
письмової заяви другого з подружжя з
наступним повідомленням спадкоємців
померлого, які прийняли спадщину. Таке
свідоцтво може бути видано на половину
спільного майна. На підставі письмової
заяви спадкоємців, які прийняли
спадщину, за згодою другого з подружжя,
який є живим, у свідоцтві про право
власності може бути визначена і частка
померлого у спільній власності. У разі
відмови нотаріуса видати свідоцтво про
право на спадщину спадкоємці учасника
спільної сумісної власності мають
право звернутися з позовом про
визначення частки майна, належної
померлому на праві спільної сумісної
власності.

Статтею 67 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають право укласти
з іншою особою договір купівлі-продажу,
міни дарування, довічного утримання
(догляду), застави щодо своєї частки у
праві спільної сумісної власності
подружжя лише після її визначення та
виділу в натурі або визначення порядку
користування майном, та не передбачає
такого виду розпорядження, як відмова
від частки на користь інших осіб під
час оформлення спадщини на іншу частку
в спільному майні подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку, що відмова позивача у
заяві від 05.03.2014 р. приватному нотаріусу
Овідіопольського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 від його
права власності на ? частину спільного
майна у виді автомобіля та причепа,
придбаного ним під час шлюбу з ОСОБА_3,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, суперечить ст. 67
СК України, порушує законні права та
інтереси позивача, а тому підлягає
визнанню недійсною. (а.с. 90)

Також за позивачем підлягає визнанню
право власності на ? частину набутого
за час шлюбу ним з ОСОБА_3, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1, майна у виді зазначених
вище автомобіля та причепа.

Позивач в установленому законом
порядку на час відкриття спадщини
після смерті його дружини і станом на
цей час визнаний інвалідом 3-ї групи,
проживав зі спадкодавцем однією сім'єю
на час відкриття спадщини, своєчасно
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. (а.с. 6,23,
34-35)

Статтею 1241 ЦК України встановлено, що
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатні вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
із них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Зі змісту цих положень закону слідує,
що право на обов'язкову частку в
спадщині не залежить від змісту
заповіту, отже рішення суду про
визнання недійсним заповіту в частині,
що порушує права спадкоємця на
обов'язкову частку в спадщині, не
вимагається, а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині визнання частково
недійсним заповіту ОСОБА_3 задоволенню
не підлягають.

16.04.2014 р. нотаріусом з урахуванням заяви
ОСОБА_1 від 05.03.2014 р. про відмову від
отримання свідоцтва про право
власності на ? частину спільного майна
подружжя у виді автомобіля та причепа
видано йому свідоцтво про право на
спадщину за законом на підставі ст. 1241
ЦК України після смерті спадкодавця на
? частину цього спадкового майна. (а.с.
132)

Відповідно до ст. 1300 ЦК України за
згодою всіх спадкоємців, які прийняли
спадщину, нотаріус за місцем відкриття
спадщини може внести зміни до
свідоцтва про право на спадщину. На
вимогу одного із спадкоємців за
рішенням суду можуть бути внесені
зміни до свідоцтва про право на
спадщину. У випадках, встановлених
частиною першою і другою цієї статті,
нотаріус видає спадкоємцям нові
свідоцтва про спадщину.

З урахуванням того, що за позивачем
підлягає визнанню право власності на ?
частину набутого за час шлюбу ним з
ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, майна у
виді причепа та автомобіля, спадщина
відкрилась на належну померлій ?
частину цього майна і розмір частки
позивача в порядку спадкування на
підставі ст. 1241 ЦК України має
становити не ?, а 1/8 частину зазначеного
майна.

Тому позовні вимоги про внесення змін
до свідоцтва про право на спадщину
обґрунтовані і підлягають задоволенню.
При цьому суд враховує, що станом на
день ухвалення цього рішення
відповідач ще не отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом і не
зареєстрував в установленому законом
порядку це право на спірне майно у виді
причепа та автомобіля.

Відповідно до ст. ст. 81,116 Земельного
Кодексу України, п. 182 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» окрема земельна
ділянка, одержана громадянином у
період шлюбу в приватну власність
шляхом приватизації, є його особистою
приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
йдеться не про майно, нажите подружжям
у шлюбі, а про одержану громадянином
частку із земельного фонду.

ОСОБА_3 25.11.2004 р. набула право власності
в порядку приватизації на земельну
ділянку площею 0,0999 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджено рішенням Овідіопольської
селищної ради від 17.06.2004 р. та державним
актом на право власності на земельну
ділянку, і згідно наведених вище
положень закону ця земельна ділянка
була її особистою власністю. Тому
свідоцтво про право на спадщину в
порядку ст. 1241 ЦК України на ? частину
цієї земельної ділянки позивачу видано
у відповідності до вимог закону,
будь-які законні права та інтереси його
при цьому не були порушенні і його
позовні вимоги в цій частині
безпідставні та задоволенню не
підлягають. (а.с. 106-108, 130)

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати зі сплати
судового збору 372 грн. (а.с. 1)

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212,214-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 60,61,67,71 Сімейного
Кодексу України, ст.ст. 1241,1261, 1268, 1300 ЦК
України, п. 27 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 р.
№7,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_1 у
заяві від 05.03.2014 р. приватному нотаріусу
Овідіопольського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 від
отримання свідоцтва про право
власності на ? частину спільного майна,
придбаного ним під час шлюбу з ОСОБА_3,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину набутого за час шлюбу ним з
ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, майна у
виді:

- автомобіля марки «ВАЗ», модель « 21703»,
2007 року випуску, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий сєдан,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований РЕВ №3 при УДАІ ГУМВС
України в Одеській області 04.04.2008 р. на
ім'я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_4;

- причепа марки «ЗАЗ 8101», 1993 року
випуску, шасі (рама) НОМЕР_5, тип ТЗ -
причіп легковий - В, реєстраційний
НОМЕР_2, зареєстрований Іллічівським
МРЕВ Одеської області 24.04.2001 р. на ім'я
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6.

Внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого ОСОБА_1
приватним нотаріусом Овідіопольського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
16 квітня 2014 року, зареєстрованого у
реєстрі за №494, у спадковій справі
№41/2013 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3, а саме: змінити розмір частки
ОСОБА_1 у праві на спадщину на підставі
ст. 1241 ЦК України з ? на 1/8 частину на
спадкове майно в виді:

- автомобіля марки «ВАЗ», модель « 21703»,
2007 року випуску, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий сєдан,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований РЕВ №3 при УДАІ ГУМВС
України в Одеській області 04.04.2008 р. на
ім'я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_4;

- причепа марки «ЗАЗ 8101», 1993 року
випуску, шасі (рама) НОМЕР_5, тип ТЗ -
причіп легковий - В, реєстраційний
НОМЕР_2, зареєстрований Іллічівським
МРЕВ Одеської області 24.04.2001 р. на ім'я
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати зі сплати судового збору 372 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Овідіопольський районний протягом 10
днів з дня його оголошення.

Суддя: В. М. Курочка