________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Справа № 520/7294/14-ц
Провадження № 6/520/436/14
У Х В А Л А

про зміну способу і порядку виконання
судового рішення

27.06.2014
року                              Ки
ївський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого
судді                              Р
еви С.В.,

при
секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за заявою Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про встановлення або зміну способу і
порядку виконання судового рішення,
суд, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України звернувся до суду з
вказаною заявою, в якій просить суд
встановити спосіб та порядок виконання
судового рішення на підставі якого 23
серпня 2005 року Київський районний суд
м. Одеси видав виконавчий лист № 2-677/04
про стягнення з Міністерства фінансів
України на користь ОСОБА_1
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 2.619 гривень 01 копійка за період
з 1998 року по 31 грудня 2002 року шляхом
стягнення на користь ОСОБА_1
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 2.619 гривень 01 копійка за період
з 1998 року по 31 грудня 2002 року з
Державної судової адміністрації
України або з Міністерства фінансів
України в Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України за № 845 від 03 серпня
2011 року та статті 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Відповідно до ст. 373 ЦПК
України, за наявності обставин, що
утруднюють виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може змінити чи встановити
спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про виконавче провадження»,
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Учасники процесу у судове
засідання не з'явилися, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що подання підлягає
задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні
встановлено, що 20 грудня 2013 року
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 41287034 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-677/04 про стягнення з
Міністерства фінансів України на
користь ОСОБА_1 заборгованості по
заробітній платі у розмірі 2.619 гривень
01 копійка за період з 1998 року по 31
грудня 2002 року.

Крім того, старшим державним
виконавцем було надано сім днів для
добровільного виконання вимог
виконавчого документу, але боржником в
наданий строк вимоги не виконано.

28 січня 2014 року на адресу
Управління надійшов лист з
Міністерства фінансів України від 14
січня 2014 року за № 31-15030-02-6/560, яким
повідомлено, що виконання вищевказаної
категорії рішень судів має
здійснюватись за рахунок бюджетних
коштів асигнувань, передбачених в
державному бюджеті вказаному
головному розпоряднику бюджетних
коштів, в порядку, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року за № 845 «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників».

Положеннями ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» встановлені гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження» та особливості їх
виконання.

Частиною 1 статті 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» встановлено,
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, у строки, встановлені
Законом України «Про виконавче
провадження», із заявою про виконання
рішення суду. Разом із заявою стягувач
подає до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України (ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень»).

За приписами п. 6 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників визначено, що у разі
прийняття рішення про стягнення коштів
стягувач подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб: заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв’язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету. До заяви можуть додаватися
інші документи, які містять відомості,
що сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо).

Положеннями п. 3 Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» передбачено, що
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб’єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення суду
про стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб’єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Таким чином, з огляду на
вищевказане, суд дійшов до висновку, що
державний виконавець позбавлений
можливості здійснити списання коштів
із рахунків боржника у примусовому
порядку, оскільки чинним
законодавством України встановлена та
закріплена необхідність наявності дії
стягувача, а саме самостійно
пред’явити виконавчий документ до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в нашому випадку це -
Державна казначейська служби Україна,
разом із заявою та переліком
необхідних документів.

Оцінивши всі доводи у їх
сукупності, суд вважає, що на
теперішній час рішення суду про
стягнення з Міністерства фінансів
України на користь ОСОБА_1
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 2.619 гривень 01 копійка за період
з 1998 року по 31 грудня 2002 року, неможливо
виконати через обставини, які
унеможливлюють його виконання, без
зміни способу і порядку виконання
рішення суду на інший, який дає
можливість повного та фактичного
виконання рішення суду.

Отже, з огляду на
вищевказане, суд дійшов до висновку, що
заява Старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про встановлення або зміну способу і
порядку виконання судового рішення є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
в наступним: заборгованість по
заробітній платі у розмірі 2.619 гривень
01 копійка за період з 1998 року по 31
грудня 2002 року слід стягнути на користь
ОСОБА_1 шляхом звернення
стягнення на майно Міністерства
фінансів України, а працівники
Державної виконавчої служби та
чиновники, які виконують рішення суду
про стягнення 2.619 гривень 01 копійки на
протязі 9 років мають бути притягнуті
до кримінальної відповідальності та
позбавлені можливості працювати на
державній службі.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 373 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
судового рішення - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок
виконання судового рішення на підставі
якого 23 серпня 2005 року Київський
районний суд м. Одеси видав виконавчий
лист № 2-677/04 про стягнення з
Міністерства фінансів України на
користь ОСОБА_1 заборгованості по
заробітній платі у розмірі 2.619 (дві
тисячі шістсот дев’ятнадцять) гривень
01 (одна) копійка за період з 1998 року по 31
грудня 2002 року наступним:
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 2.619 (дві тисячі шістсот
дев’ятнадцять) гривень 01 (одна) копійка
за період з 1998 року по 31 грудня 2002 року
слід стягнути на користь ОСОБА_1 шляхом
звернення стягнення на майно
Міністерства фінансів України.

Ухвалу може бути оскаржено
до Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду міста Одеси апеляційної скарги
протягом п’яти днів з дня проголошення
ухвали.

Суддя

Рева С. В.