АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4113/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Іщенко І. М. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової
О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 13
березня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розподіл спільного майна
подружжя, які проживали однією сім'єю
без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування позовних вимог, які
згодом були уточнені, посилалася на те,
що на початку 2003 року вона
познайомилася з ОСОБА_3, з 17 березня 2003
року по лютий 2011 року вони проживали
однією сім'єю, без реєстрації шлюбу. 29
грудня 2006 року вона спільно з
відповідачем придбали у кредит
автомобіль марки «Жигулі», державний
номер НОМЕР_1 за 10000 доларів США, що
складало 50000 грн. В 2010 році кошти, за
договором кредиту, що були отримані на
придбання автомобілю, були нами
сплачені. В лютому 2011 року вона з
відповідачем стали мешкати окремо,
останній дав обіцянку сплатити ? частки
вартості автомобіля, але до цього часу
грошові кошти не надав. Просила визнати
автомобіль марки ВАЗ НОМЕР_2, 2006 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, її
спільним сумісним з ОСОБА_3 майном, як
чоловіка та жінки, які проживали однією
сім'єю без реєстрації шлюбу;
розподілити зазначене майно, виділивши
ОСОБА_3 вказаний автомобіль та стягнути
з відповідача на її користь вартість ?
частки спірного автомобіля у сумі 19000
грн.

Рішенням Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 13
березня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
познайомились на початку 2003 року в м.
Дніпропетровську, де вони працювали та
мали окреме місце проживання,
позивачка мешкала по вул. Сагайдачного,
буд.6, а відповідач знімав квартиру по
вул. Замполіта Беляєва.

29 грудня 2006 року ОСОБА_3, згідно
кредитного договору №014/121525/3167/73,
отримав споживчий кредит в розмірі 10 000
доларів США на строк до 27 грудня 2010 року
(а.с.54) та придбав автомобіль ВАЗ НОМЕР_2,
2006 року випуску, державний номер
НОМЕР_3. Згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
спірний автомобіль зареєстрований за
ОСОБА_3, місце реєстрації: с.Іванівка,
Петриківського району
Дніпропетровської області (а.с.79).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
обґрунтовано посилався на те, що
позивачка не надала жодних належних та
допустимих доказів про те, що в період з
2003 року по грудень 2006 року, в період
придбання спірного автомобіля, вона
проживала з відповідачем однією сім'єю,
мали єдиний бюджет, вели спільне
господарство, і те, що вона брала участь
у набутті спірного майна.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними. На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, вирішуючи
спори про поділ майна подружжя, суди
повинні враховувати, що при
застосуванні ст.74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
неналежного дослідження судом першої
інстанції всіх доказів у справі,
пояснень свідків, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки висновки
суду першої інстанції не спростовують,
а зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів ,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петриківського районного суду
Дніпропетровської області від 13
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді