У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю ОСОБА_1 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу судді Ужгородського
міськрайонного суду від 27 січня 2014 р.
про визнання неподаною та повернення
заяви у справі за його позовом до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
та про відшкодування майнової і
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив ухвалу судді
Ужгородського міськрайонного суду від
27.01.2014, якою визнано неподаною та
повернуто заяву у справі за його
позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у вихованні дитини,
спілкуванні з нею та про відшкодування
майнової і моральної шкоди. Апелянт
вважає ухвалу такою, що постановлена
передчасно, тому просить її скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції в
новому складі суду.

ОСОБА_1 подала заперечення на апеляцію,
у яких просить скаргу відхилити, ухвалу
судді - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_1, яка проти задоволення апеляції
заперечила, розглянувши скаргу за
правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за
відсутності інших учасників процесу,
обговоривши доводи апеляції,
перевіривши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Визнаючи позовну заяву ОСОБА_2
неподаною та повертаючи її позивачу,
суддя суду першої інстанції виходив з
того, що позивач не виправив недоліки
заяви. Висновки судді вірні та
ґрунтуються на матеріалах справи.

Як убачається з наявних матеріалів,
ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у вихованні дитини,
спілкуванні з нею та про відшкодування
майнової і моральної шкоди (а.с. 2-4).

В ухвалі судді від 26.12.2013 (а.с. 14-15)
зазначено, що позивач, пред'явивши
позов, що містить одночасно вимоги
майнового та немайнового характеру, не
додав до заяви документу про сплату
судового збору, що його належить
сплатити за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру, та зазначив
передбачені законом вимоги щодо
розміру відповідного вимогам судового
збору. Оскільки доказів сплати
судового збору відповідно до
пред'явлених позовних вимог ОСОБА_2
суду не надав, ухвалою судді від 27.10.2014
(а.с. 36-37) заяву було визнано неподаною
та повернуто позивачу.

Процесуальні рішення судді
відповідають вимогам ст. 79 ч. 2, ст. 119 ч.ч.
4, 5 ЦПК України, ст. 4 ч. 1, ч. 2 п. 1 пп. 1), 2),
ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий
збір».

Апеляційний суд, перевіряючи
законність і обґрунтованість ухвали
судді суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги (ст. 303 ч. 1
ЦПК України), констатує, що скарга не
містить жодних доводів, які б
спростовували законність судового
рішення. Єдиним доводом апеляції є
передчасність, на думку скаржника,
оскаржуваної ухвали судді, проте, таке
твердження безпідставне.

Відтак, суддя мав підстави для
застосування норм ст. 121 ч.ч. 1, 2 ЦПК
України, постановив ухвалу з
додержанням вимог закону, тому на
підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України
апеляцію слід відхилити, ухвалу -
залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1,
ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
ухвалу судді Ужгородського
міськрайонного суду від 27 січня 2014 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскар жена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді