Справа № 459/3825/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1733/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді
- Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк
С.М., Мацея М.М.,

секретаря
Олексіва О.А.,

з участю ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові у режимі
відеоконференції цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 06 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
прокурора прокуратури міста
Червонограда ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а
н о в и л а:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із зазначеним позовом, покликаючись на
те, що слідчим прокуратури міста
Червонограда Львівської області
ОСОБА_3 проводилась перевірка в
кримінальному провадженні, внесеному
до ЄРДР (Єдиного реєстру досудових
розслідувань) за його заявою про тиск
працівників ІТТ Червоноградського МВ
та застосування відносно нього
фізичного насильства працівниками
карного розшуку. За результатами
досудового розслідування відповідачем
було прийнято рішення про закриття
кримінального провадження у зв'язку із
відсутністю в діях працівників карного
розшуку та ІТТ Червоноградського МВ
складу кримінального правопорушення
та зазначено, що він не звертався за
медичною допомогою з приводу
вищезазначених незаконних дій
відносно нього. З вказаною постановою
він був не згідний та оскаржив її у
Червоноградському міському суді, так
як при її винесенні відповідач
зловживаючи своїм службовим
становищем свідомо зробив наклеп на
нього, оскільки він представляв докази
звернення його за медичною допомогою,
які не були взяті до уваги. За
результатами судового розгляду
постанову було скасовано. З огляду на
зазначені вище дії, вважає, що старший
слідчий прокуратури ОСОБА_3 заподіяв
йому матеріальну і моральну шкоду, яку
оцінює в розмірі 100 грн. Просить позов
задовольнити.

Стосовно заподіяння йому матеріальної
шкоди будь-яких доводів ОСОБА_2 не
подав.

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_2
до прокурора прокуратури міста
Червонограда ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди -
відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, який
вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального і
процесуального права. Зазначає, що він
був позбавлений можливості бути
присутнім у судовому засіданні, що
завадило йому реалізувати
процесуальні права та обов'язки,
передбачені цивільним процесуальним
законодавством. Суд, посилаючись на те,
що ним не було надано доказів на
підтвердження заподіяння йому
матеріальної та моральної шкоди не
взяв до уваги те, що у нього не було
можливості надати такі докази через
його відсутність у судовому засіданні.
Вважає, що розгляд справи був
необ'єктивним та однобічним, оскільки
судом брались до уваги лише докази та
доводи, які надавались відповідачем.
Просить рішення суду скасувати та
направити справу в суд першої
інстанції на новий розгляд в іншому
складі суддів, який проводити з його
обов?язковою участю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали
справи, межі та доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
3 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Право визначення підстав і предмета
позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10,
31 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_2 - ув?язнений, засуджений
25.03.2010 року Апеляційним судом
Львівської області за статтями 115 ч. 2 п.
6, 12,187 ч. 4, 357 ч. 3, 70 ч. 1, 71, 72 КК України на
довічне позбавлення волі з
конфіскацією майна. Ухвалою Верховного
Суду України від 18.01.2011 року вирок
змінено, засуджено ОСОБА_2 за статтями
115 ч. 2 п. 6, 12,187 ч. 4, 357 ч. 3, 71 КК України на 16
років позбавлення волі з конфіскацією
майна. Прибув 28.01.2014 року з ВК-96
Рівненської області по ухвалі
Червоноградського міського суду
Львівської області від 17.01.2014 року. З
25.02.2014 року рахується за Апеляційним
судом Львівської області. На час
розгляду даної цивільної справи
перебуває у Львівському слідчому
ізоляторі Управління державної
пенітенціарної служби України у
Львівській області.

В судовому засіданні міського суду по
даній цивільній справі встановлені
наступні юридично значимі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до заяв ОСОБА_2 з приводу
неправомірних дій відносно нього
працівниками Червоноградського МВ і
карного розшуку, була проведена
перевірка, кримінальне провадження
внесено до Єдиного реєстру досудових
розслідувань.

Як вбачається з постанови про закриття
кримінального провадження від 21.03.2013
року, згідно запису від 6.12.2008 року в
журналі медичного огляду осіб, які
перебувають в ІТТ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області, ОСОБА_2 з скаргами
на стан здоров'я не звертався.
Кримінальне провадження закрито у
зв'язку з відсутністю в діях
працівників УКР ГУМВСУ у Львівській
області та працівників
Червоноградського МВ складу
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (а.с.
21-25).

Ухвалою слідчого судді
Червоноградського міського суду
Львівської області від 21.06.2013 року
вищевказану постанову скасовано (а.с.
33-34).

Відповідно до постанови від 24.09.2013 року
старшого слідчого прокуратури м.
Червонограда ОСОБА_3, кримінальне
провадження № 0000023 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, щодо
неправомірних дій працівників
Червоноградського МВ ГУМВСУ у
Львівській області та УКР ГУМВСУ у
Львівській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
відносно ОСОБА_2, закрито у зв'язку з
відсутністю в діях цих працівників
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (а.с.
26-32).

Окрім того, з вказаної постанови
встановлено, що висновком
судово-медичної експертизи від 06.12.2008
року, проведеної ОСОБА_2 встановлено, що
у нього були виявлені садна та
подряпини на обличчі, шиї, на руках, що
могли виникнути 30.11.2008 року. Крім цього
з пояснень ОСОБА_2 під час
судово-медичного обстеження слідує, що
при його затриманні йому удари не
наносились, але коли він намагався
втекти то впав обличчям на асфальт,
внаслідок чого отримав ушкодження.

Отже, як зазначив міський суд, у
вищезазначеній постанові старшого
слідчого прокуратури були враховані
обставини викладені слідчим суддею та
враховано факт звернення позивача за
медичною допомогою.

У відповідності до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Позивачем не зазначено з чого
складається завдана йому матеріальна
шкода, не представлено жодного
переконливого доказу на підтвердження
заподіяння йому такої шкоди
відповідачем. Його вимоги ґрунтуються
лише на особистих припущеннях, в тому
числі і щодо розміру завданої йому
шкоди.

Під моральною шкодою, згідно з п. 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року
слід розуміти: втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Зі змісту частини 2 статті 23 ЦК України
вбачається, що моральна шкода полягає,
зокрема, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої. Частиною 1 статті 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини.

Таким чином, фактами, з якими
матеріальний закон пов'язує настання
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння немайнової шкоди, є
реальність її спричинення, а також
безумовна протиправність діяння
заподіювача, доведеність його вини та
наявність причинного зв'язку між
шкодою і таким діянням.

Беручи до уваги вищенаведене, суд
першої інстанції не встановив підстав
стягнення моральної шкоди, оскільки
факт заподіяння такої ОСОБА_2 не
доведений. Крім того, відповідач діяв
як процесуальна одиниця, приймаючи
процесуальне рішення, яке могло бути
оскаржене та позивач реалізував своє
право оскарживши його у
Червоноградському міському суді
Львівської області. Після скасування
постанови відповідача, порушення, що
були підставою скасування, усунуті.
Також міський суд погодився з доводами
позивача щодо неналежного
встановлення обставин про факт
звернення його за медичною допомогою
06.12.2008 року в ІТТ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області, однак, на думку
суду, вказана обставина в розумінні
змісту ст. 23 ЦПК України не завдала йому
моральної шкоди.

Решта доводів апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи і
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновками міського суду, оскільки суд
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
зміст оскаржуваного судового рішення,
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
які передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування рішення, тому
підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 158-1, 305, 307 ч. 1 п. 1,
308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 06
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Копняк С.М.

Мацей М.М.