Номер провадження: 22-ц/785/5732/14
Головуючий у першій інстанції Тюмін О.
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Мартинової К.П., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Кілійського раойнного суду
Одеської області від 24 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою , що втратила
право користування житловим
приміщенням та скасування реєстрації ,-

В С Т А Н О В И Л А

22 жовтня 2013 року позивач звернулась до
Кілійського районного суду Одеської
області з позовною заявою до ОСОБА_3 про
визнання її такою , що втратила право
користування належним їй житловим
будинком , розташованим по АДРЕСА_1 та
скасування її реєстрації місця
проживання в цьому будинку мотивуючи
свої вимоги тим, що в цьому будинку
проживає її син ОСОБА_4 та її онук
ОСОБА_5. Шлюб між сином та відповідачем
розірвано і відповідачка з березня
місяця 2012 року не проживає в цьому
будинку.

Представник позивача , підтримуючи
позов , зазначає , що відповідачка є
його колишньою дружиною. Будинок ,
розташований по АДРЕСА_1 в 1997 році
придбала його мати - ОСОБА_2 та надала
йому та його колишній дружині для
проживання. В цьому будинку вони
проживали з 1998 року. В 2009 році дружина
була прописана в цьому будинку. В
травні місяці 2012 року вони припинили
спільне проживання , дружина пішла
проживати на квартиру. Шлюб між ними
розірвано 21.06.2013 року, а 17 серпня 2013 року
він створив нову сім'ю. За так обставин
ОСОБА_2 та її представник просили
задовольнити їх позов.

Відповідач з позовом не згодна в
повному обсязі та пояснює, що після
одруження з ОСОБА_4 , в 1998 році його мати
надала їм для проживання житловий
будинок по АДРЕСА_1 , який придбала
перед їх весіллям

В цьому будинку вони проживали з 1998
року до травня 2012 року. За ці 14 років
вони з колишнім чоловіком добудовували
цей будинок , побудували літню кухню ,
лазню , веранду які є їх спільною
сумісною власністю. Припинити своє
проживання в цьому будинку вона була
змушена внаслідок розпаді їх сім'ї та
створення колишнім чоловіком нової
сім'ї , яка стала проживати в цьому
будинку. Між ними склались неприязнені
стосунки у зв`язку з чим вона не мала
можливості мешкати.

Рішенням Кілійського раойнного суду
Одеської області від 24 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляціній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, постановити
нове рішення яким , задовольнити її
вимоги, позивачка зазначала , що суд при
постановці рішення неправильно
керувався ст.ст. 72 ,73 ЖК України,
потрібно було керуватися ст.405 ЦК
України. Крім цього вона вважає, що суд
дав не вірну оцінку доказам по справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши матеріали справи,
засулхавши суддю-доповідча, доводи
скарги, судова колегія вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Постанавляючи рішення суд керувався
вимогами ст.ст.71,72 ЖК України.

Разом з цим, з матеріалів справи
вбачається , що ОСОБА_2 є власником
житлового будинку який розташований за
адресою АДРЕСА_1.

За таких обставин правовідносини суд
повинен був керуватися ст.405 ЦК
України.

Відповідно до роз`яснень Вищого
Спеціалізового Суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в разі
посилання позивача не на ту норму
закону суд уточнює підстави позову, яка
їм відповідає, незалежно від згоди
позивача.

Згідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо не
встановлено домовленістю між ним, або
власником житла, або законом.

З позовної заяви та пояснень
представника позивачки вбачається, що
ОСОБА_2 є власницею будинку ,
відповідачка є колишньою невісткою
ОСОБА_2 У будинку проживає син та онук,
позивачки.

ОСОБА_3 стверджує позивачка не
проживає з березня 2012 року виїхала до м.
Одеси працювати.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Позивач не надав суду належних
доказів не проживання відповідача без
поважних причин понад один рік. Строни
не заперечували , що між ними склались
неприязнені стросунки. Відповідачка
заперечувала , що вона добровільно
залишила будинок та переїхала до м.
Одеси.

Згідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_4
уклав шлюб з ОСОБА_6, з якого на
теперешній час проживають у спірному
будинку. Доказів того , що відподача без
поважних причин понад рік не проживає в
будинку немає.

З довідки секретаря сільради не
вбачається , коли відповідачка
перестала мешкати у будинку , причини
її виїзду (а.с. 9).

За таких обставин позивачка та її
представник не надали суду доказі у
підтвердження своїх позовних вимог.

Судова колегія вважає, що рішення
Кілійського раойнного суду Одеської
області від 24 квітня 2014 року- підлягає
скасуванню з постановкою нового
рішення яким , у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою , що втратила право користування
житловим приміщенням та скасування
реєстрації - відмовити на підставі ст.405
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4 , 314,
315, 319 ЦПК України, судова колегія,

В
И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Кілійського раойнного суду
Одеської області від 24 квітня 2014 року-
скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання особи такою , що
втратила право користування житловим
приміщенням та скасування реєстрації -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В.
Оверіна

Судді

О.Г.Журавльов

К.П.
Мартинова