Справа № 303/8/14-ц
н.р. стат. звіту - 45
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі
головуючого-судді Носова В.В., при
секретарі Іванчо Л.М., за участю
позивача ОСОБА_1., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, Мукачівська
районна державна нотаріальна контора
про визнання правочину недійсним, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3, Мукачівська районна державна
нотаріальна контора про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11.03.2003 року,
виданого Мукачівською районною
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі №11-1041,
та договору купівлі-продажу жилого
будинку від 12.03.2003 року,
зареєстрованого в реєстрі за №ІІ-1054.
Позов мотивує тим, що разом із своїми
батьками проживав у батьківській хаті
в будинку АДРЕСА_1. Після смерті батька
в 1992 році, а згодом і матері в 1994 році,
позивач разом із своєю колишньою
дружиною та дочкою залишився проживати
за вищевказаною адресою, в звязку з чим
фактично вступив в управління і
володіння спадковим майном.
Брат ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який після смерті
матері разом з позивачем набув право на
спадкування за законом, як спадкоємець
першої черги, не вчинив жодних дій,
передбачених вимогами ст.ст.548 та 549,
чинного на той час ЦК УРСР, що свідчили
б про прийняття ним спадщини після
У 1997 році позивач та його брат ОСОБА_2
разом їздили на заробітки, після чого
У 1998 році, ОСОБА_1 приїхавши в
с.Боремель, Демидівського району,
Рівненської області влаштувався на
роботу і залишився проживати там до
У 2004 році, перебуваючи в с.Косино,
позивач у сільській раді с. Обава,
Мукачівського району Закарпатської
області (до територіальної громади
якого відноситься с.Косино), дізнався
про те, що його оголошено померлим.
Згідно рішення Мукачівського
районного суду Закарпатської області
від 10 лютого 2003 року у справі №2-253/2003
ОСОБА_1 оголошено померлим.
Згідно вищевказаного рішення ОСОБА_2
звернувся до суду із заявою про
оголошення позивача померлим. У заяві
брат вказав, що в 1995 року позивач поїхав
на заробітки і з того часу жодних
відомостей щодо нього не надходило.
24 липня 2006 року, Демидівський районний
суд Рівненської області, на підставі
заяви і поданих доказів, виніс рішення
у справі №2-0-18/2006, яким скасував
вищевказаного рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 10 лютого 2003
В серпні 2012 року, позивач випадково
дізнався про те, що ОСОБА_2, ще в березні
2003 року продав, належний йому жилий
будинок з надвірними спорудами та
прибудовами, розташований в АДРЕСА_1
Згідно Договору купівлі - продажу від
12.03.2003 року вказаний будинок з
надвірними спорудами та прибудовами на
момент продажу належав брату позивача
ОСОБА_2 за підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
Мукачівською районною державною
нотаріальною конторою 11 березня 2003
року за реєстром №11-1041,
зареєстрованого в Мукачівському
районному КПТІ за №15. Названий Договір
купівлі - продажу посвідчено державним
нотаріусом Мукачівської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_4
та зареєстровано в реєстрі за №11-1054.
Зважаючи на те, що діями ОСОБА_2, на
підставі неправомірного рішення суду
та незаконно отриманого у Мукачівській
районній державній нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину за законом, ОСОБА_1 було
протиправно позбавлено права
власності на майно, останній керуючись
ст.ст. 203, 215-216, 1301 ЦК України, просить суд
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 11.03.2003 року,
видане Мукачівською районною
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі №11-1041,
та відповідно договір купівлі-продажу
жилого будинку від 12.03.2003 року,
зареєстрований в реєстрі за №ІІ-1054.
Позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримав заявлений позов, просив суд
його задовольнити з підстав викладених
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив, а тому
відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд,
розглянув справу на підставі наявних у
Треті особи: ОСОБА_3 та Мукачівська
районна державна нотаріальна контора в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суд
Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд приходить до наступного
Судом встановлено, що подружжю ОСОБА_1
(чоловік - ОСОБА_5, дружина ОСОБА_7) на
праві приватної власності (1/2 частки на
кожного) належало будинковолодіння,
розташоване в АДРЕСА_1.
Згідно копії свідоцтва про смерть,
виданого виконкомом Обавської
сільської ради Мукачівського району
Закарпатської області вбачається, що
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий
запис за №17.
Після смерті ОСОБА_5 спадщину, у
відповідності до статтей 549, 554 ЦК УРСР,
чинного на час відкриття спадщини,
прийняла його дружина ОСОБА_6, яка у
встановлений строк звернулася до
Мукачівської районної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
ОСОБА_6, відповідно до наявної в
матеріалах справи копії свідоцтва про
смерть, померла ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий
запис за №13.
Сторони у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними синами
померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та
відповідно спадкоємцями першої черги
за законом належного останнім майна.
Матеріалами справи встановлено, що за
заявою ОСОБА_2, відповідно до рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
10.02.2003 року позивача було оголошено
В подальшому, а саме 11.03.2003 року ОСОБА_2
звернувся до Мукачівської районної
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу йому свідоцтва про
право на спадщину за законом на
спадкове майно, що залишилося після
11.03.2003 року приватним нотаріусом
Мукачівської районної державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на житловий будинок за
З витягу про реєстрацію права
власності за №142689 від 11.03.2013 року
вбачається, що ОСОБА_2. зареєстрував
право приватної власності на підставі
зазначеного свідоцтва про право на
Рішенням Демидівського районного суду
Рівненської області від 24.07.2006 року,
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 10.02.2003 року про визнання
позивача померлим було скасовано.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Аналізуючи надані сторонами докази та
даючи правову оцінку їх діям, суд
приходить до висновку, з врахуванням
ст. 1301 ЦК України, про обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11.03.2003 року,
виходячи з того, що позивач ОСОБА_1, як
спадкоємець першої черги за законом
мав право нарівні з іншими
спадкоємцями першої черги, а саме
братом ОСОБА_2 на спадкування належного
при житті спадкодавцю ОСОБА_6
будинковолодіння, розташованого в
АДРЕСА_1 і такого права не втратив, так
як не відмовився від прийняття
спадщини, а отже позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання
недійсним договору купівлі - продажу
жилого будинку від 12.03.2003 року суд
приходить до наступного.

12.03.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого в
реєстрі за №ІІ-1054, при цьому підставою
набуття права власності вказано
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 11.03.2003 року.

У відповідності до ч.1 статті 216 ЦК
України, недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

З врахуванням вищенаведеного та того,
що судом задоволено позов в частині
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом від 11.03.2003 року,
суд вважає, що позовні вимоги в цій
частині є обґрунтованими та підлягають
задоволенню

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208-209, 212-218, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 203, 215-216, 1301 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 11 березня 2003
року, видане Мукачівською районною
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі №11-1041
та в Мукачівському КПТІ за №15.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу будинку від 12.03.2003 року
про продаж ОСОБА_2 для ОСОБА_3 цілого
жилого будинку з надвірними спорудами
та прибудовами, розташованого в
АДРЕСА_1, який посвідчений державним
нотаріусом Мукачівської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_4
та зареєстрованого в реєстрі за №ІІ-1054.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
учать у справі але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду
В.В.
Носов