Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1902/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

08.07.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого Голованя А.М.

суддів Сукач Т.О.,
Мурашка С.І.

при секретарі Аліксійчук І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» про припинення
договору поруки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду міста
Кіровограда від 24 квітня 2014 року і

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського
районного суду міста Кіровограда від
24 квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
припинення договору поруки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду як такого, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, просить
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_3, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
09 листопада 2007 року між ТзОВ КБ
«Західінкомбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір №0303/200,
за умовами якого Банк надав
Позичальнику на поточні потреби кредит
в сумі 125 000 грн. 00 коп. зі сплатою
відсотків в розмірі 21% відсоток річних
з терміном користування кредитними
коштами до 08 листопада 2012 року.

Виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
забезпечувалося договором поруки
№0303/200-Р, укладеним 28.11.2007 року між ПАТ
«Західінкомбанк» і ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до п.6.5 кредитного
договору №0303/200 від 09.11.2007 року при
зміні кредитної політики, рівня
інфляції, та настанні інших об'єктивних
обставин, кредитор за письмовим
повідомленням позичальника має право
змінювати процентну ставку
встановлену за користування
кредитними коштами, що оформляється
додатковою угодою.(а.с.4-6)

Відповідно до умов договору
поруки, положень ч.1 ст. 553 ЦПК України,
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

27 жовтня 2008 року між ПАТ
«Західінкомбанк», та ОСОБА_4 було
укладено додаткову угоду №0303/200-DU/ІІ до
кредитного договору №0303/200 від 09.11.2007
року, за якою сторони погодили зміну
розміру відсотків за кредитним
договором з 21% до 23% відсотків річних

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати договір
поруки припиненим, посилаючись на те,
що з 27.10.2008 року банк збільшив
відсоткову ставку за кредитним
договором до 23 % річних, внаслідок чого
збільшився обсяг його
відповідальності. Оскільки
зобов'язання змінено без його згоди, то
договір поруки є припиненим
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України, на
яку як на підставу для припинення
договору поруки посилається позивач,
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у постанові № 5 від
30 березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» у п.22
роз'яснив, що відповідно до частини 1
статті 559 ЦК припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Пунктами 1.1, 2.1, 2.2 договору поруки
визначено, що поручитель ознайомлений
з умовиами кредитного договору.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього за кредитним договором та
додатковими до нього договорами.

Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п.28 зазначеної
постанови роз'яснив, що при вирішенні
питання щодо правомірності підвищення
банком чи іншою фінансовою установою
процентної ставки суди також повинні
розрізняти умови кредитного договору,
які встановлюють односторонню зміну
умов договору, від умов договору, що
встановлюють погоджену сторонами
процедуру зміни договору шляхом
прийняття позичальником пропозиції
кредитора про зміну умов договору
відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або
в порядку, визначеному частиною шостою
статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є
односторонньою зміною умов договору та
не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна
розміру фіксованої процентної ставки
залежно від зміни обставин кредитного
ризику (неукладення договору
страхування, припинення договору
застави/іпотеки тощо), якщо в
кредитному договорі визначено
обставини, за якими застосовується
інша фіксована процентна ставка, та її
розмір.

Отже, зміна з 27 жовтня 2008 року
розміру процентної ставки за
користування кредитом з 21 % до 23 % є
фактично передбаченою умовою
кредитного договору, а не зміною банком
умов кредитного договору, яка повинна
погоджуватися з поручителем.

Підпис позивача в договорі поруки
про обізнаність з умовами кредитного
договору свідчить про те, що він
(позивач) погодився з умовами
кредитного договору щодо процедури
зміни процентної ставки.

Таким чином, відсутні підстави
для задоволення позову з підстав
зазначених у позові - у зв'язку зі
зміною зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Доводи апеляційної скарги,
які зводяться до того, що банк в
односторонньому порядку без згоди
поручителя збільшив відсотки за
користування кредитом, внаслідок чого
збільшився обсяг відповідальності
позивача як поручителя, що є підставою
для припинення поруки, оскільки
встановлено, що збільшення відсоткової
ставки за користування кредитом є
однією з умов кредитного договору.

Суд ухвалив рішення з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, що відповідно до ст. 308 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції без змін.

Керуючись
ст.ст.209,307,308,313-315ЦПК України, колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду міста Кіровограда від 24 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскарженою у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: