Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Волноваха
04 липня 2014року

Волноваський районний суд, Донецької
області

у складі: головуючого - судді Гальченко
І.В.

при секретарі - Сєрих І.С.

з участю позивача, його
представника - адвоката ОСОБА_1,
відповідачки,
представника відповідачки - адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справа по позові
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
приватний нотаріус Волноваського
району ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу будинку недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.04.2014р. звернувся в суд із
зазначеним позовом, яким просить
визнати недійсним укладений ним
договір купівлі-продабу будинку від
24.12.2010р., мотивуючи свої вимоги тим, що
йому належала половина будинку
АДРЕСА_1, а з початку 2010року
відповідачка почала про нього
турбуватися - про стан здоровья,
годувала його, пропонувала оформити
над ним опіку, привозила йому часто їжу
і спиртні напої, оскільки він зловживав
спиртними напоями і потребував
сторонньої допомоги, тому погодився і
24.12.2010р. він поїхав з нею до нотаріуса
підписати встановлення над ним опіки,
вона обіцяла доглядати його і поховати,
а він, не розуміючи, підписав у
нотаріуса документи, вважаючи, що це
опіка над ним, яку він потребував. Що
саме він підписував не розумів,
оскільки напередодні зловживав
спиртне і погано почувався, думаючи
лише про те, щоб повернутися додому і
знову вживати спиртне. Нотаріус і
відповідачка запевнили його, що він,
підписавши договір купівлі-продажу
своєї частки будинку, буде отримувати
від відповідачки повне утримання і
догляд. Але після підписання договору
відповідачка перестала ним цікавитися
і допомогати, а у 2013році примусово
виселила його з будинку, заявивши, що
він його не господар, він опинився на
вулиці, тому просить визнати договір
купівлі-продажу будинку недійсним,
оскільки він помилявся щодо вказаної
угоди, бо вважав, що не продає будинок,
бо іншого житла не має.

В судовому засіданні позивач на позові
наполягає, показав суду, що з
відповідачкою його познайомив її
колишній чоловік ОСОБА_6, яка
запропонувала йому стати його
опікуном, обіцяла до смерті доглядати
його, а він тоді зловживав спиртним і
потребував сторонньої допомоги, тому
погодився, бо не розумів що робить,
продавати будинок не хотів, вважав, що
підписує встановлення над ним опіки,
тим більше, що він увечері до 20 години
пив горілку (випив пляшку), тому зранку
почувався недобре, хоча з ранку не пив.
У нотаріуса нічого не читав, підписавши
все. Він був і є дієздатним. Грошей за
будинок подружжя ОСОБА_6 йому не давали
взагалі. В своєму будинку після цього
жив до травня 20111року, коли
відповідачка з чоловіком поміняли
вхідні двері на будинку, сказавши, що
будуть там робити ремонт, а він
перейшов жити до літньої кухні у дворі
будинку, де жив до жовтня 2011р., після
чого вона його вигнала і він живе у
сторонніх людей. Відповідачка перед
оформлення угоди забрала всі його
документи - паспорт, на будинок, заповіт
його матері. Оформлення спадку на нього
також робила відповідачка і платила
все по цим діям вона, він поїхав їз нею
до держнотаріуса і все підписав,
отримавши цей будинок у спадок після
смерті матері (цим займалася повністю
відповідачка і вона також заплатила
всі його борги по комунальним послугам,
скільки не знає, але він взагалі після
смерті матері з 2005року нічого за
будинок не платив, борги були
немаленькі, але суму він не знає,
відповідачка сама все заплатила,
оскільки вони так домовились).

Відповідачка позовні вимоги не
визнала, показала суду, що знала, що
позивач продає свій будинок, але він
хотів багато грошей, а потім зменьшив
суму і вони вирішили його придбати,
вона домовилась з позивачем про
покупку у нього будинку, вони
домовилися саме про покупку, він
погодився, передав їй свій паспорт і
документи на будинок, вона займалася
всім оформленням. При цьому вона
повністю погасила усі його борги, і
також все оплатила для прийнятя ним
спадку після смерті матері, тому вона
сплатила йому за будинок 25.000грв., хоча
домовились вони за 55.5тис.грв. (іншу суму
вона витратила на погашення боргів за
комунальні послуги будинку, сплативши
близько 15тис.грв. за них, оскільки в
будинку не було електрики і за прийнятя
ним спадку, оскільки він не платив
нічого). Гроші для позивача вона
передала своєму чоловіку, з яким ОСОБА_3
товаришував (вони часто разом вживали
спиртне), а той віддав їх ОСОБА_3 у
нотаріуса перед підписанням угоди,
вона це бачила. Вони пропонували йому
купити квартиру йому в ОСОБА_6, але він
відмовився їхати з сел.Новотроїцьке,
заявивши, що там у нього багато друзів.
Позивач дійсно з їхнього дозволу жив в
будинку до 16.05.2011р., але потім вони
почали робити ремонт і дозволили йому
жити в кухні у дворі. Допомагати йому
вона обіцяла, але будинок вона саме
купила і сплатила йому за нього гроші.
Тому вважає вимоги позивача
безпідставними і також просила суд
застосувати строк позовної давності.

Зацікавлена особа - приватний нотаріус
ОСОБА_5 подав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності і документи
по укладенню вказаної угоди.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають у повній мірі, оскільки у
судовому засіданні було встановлено,
що дійсно між сторонами 24.12.2010р. було
укладено договір купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1 (половину будинку на
два господаря) (а.с.3-4), яку посвідчено
приватним нотаріусомВолноваського
нотаріального округу ОСОБА_7, який було
посвідчено нотаріусом згідно до
діючого законодавства України (а.с.14-45).
Згідно з матеріалав нотаріальної
справи позивач ОСОБА_3 особисто
підписав сам договір купівлі-продажу,
заяву про відсутність малолітніх дітей
та інших власників будинку (а.с.17-18), при
цьому була присутня і власниця другої
половини вказаного будинку (яка мала
право першого покупця частини будинку
(а.с.19) і чоловік відповідачки, який дав
згоду на придбання будинку (а.с.41).

Таким чином, суд вважає, що позивач,
укладаючи в нотаріальній конторі
договір купівлі-продажу належного йому
будинку (спадок після смерті матері),
укладав саме договір купівлі-продажу,
тобто він продав вказаний будинок
відповідачці, оскільки, по-перше,
позивач підписав вказану угоду у
присутності нотаріуса, який роз*яснив
йому наслідки вказаної угоди, по-друге,
позивач сам в позовній заяві вказує, що
він підписав саме договір
купівлі-продажу (а.с.2), але вказує, що
він вважав, що буде отримувати догляд з
боку відповідачки. Проте позивач не
надав суду жодного доказу своїх вимог,
а саме доказів того, що він вважав, що
фактично укладав договір довічного
утримання, а не купівлі-продажу.

В обгрунтування своїх вимог позивач
вказав, що він зловживав спиртними
напоями, потребував сторонньої
допомоги, в день укладання угоди погано
почувався, оскільки напередодні вживав
спиртне, але при цьому він не надав суду
жодного доказу цього. Свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 (яких запросив позивач)
показали суду, що ОСОБА_3 ніколи не
зловживав спиртними напоями, вживав їх
зрідка, але пьяним його ніколи не
бачили, як і чому продав будинок свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не знають,
ОСОБА_3 лише повідомив їм, що продав
будинок. Чи заплатили йому гроші за
будинок свідки не знають, хоча грошей у
нього не бачили. Свідок ОСОБА_6 при
цьому показав суду, що дійсно його
колишня дружина обіцяла доглядати
ОСОБА_3, але уклали вони саме договір
купівлі-продажу, про що ОСОБА_3 знав,
особисто він гроші не передавав
позивачу і не бачив щоб гроші йому
платила відповідачка (з якої він давно
не живе, оскільки вона кинула його і
пішла жити до іншого).

Тому суд критично ставиться до
свідчень ОСОБА_6 в тій частині, що він
гроші за будинок ОСОБА_3 не передавав
(як показала відповідачка, і не
заперечував сам свідок, після
розлучення між ними встановилися
неприязнені стосунки). І при цьому
позивач, підписуючи договір
купівлі-продажу, вказав, що жодних
претензій до відповідачки не має (а.с.3).

Позивач ОСОБА_3 просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу ним
будинка від 24.12.2010р. (до суду звернувся
10.04.2014р.) відповідно до вимог ст.229 ЦК
України, тобто з тих підстав, що він
коли підписував вказаний договір,
помилявся щодо обставин, які мають
істотне значення. Але у такому випадку
позивач, який помилявся, як він сам
показав суду, і що встановлено в
судовому засіданні, через власну
недбалість (проявив неуважність під
час підписання угоди, як він сам заявив
суду), зобов*язаний відшкодувати
відповідачці завдані збитки (ч.2 ст.229 ЦК
України), що в даному випадку складає
суму угоди - 55.466грв. (а.с.3). Проте позивач
не надав суду докази того, що він може
сплатити відповідачці вказану суму (не
поклав цю суму на депозит суду) і не
просив про це суд.

Тому, оскільки позивач не надав суду
докази своїх вимог (тим більше
пропустив строк позовної давності, яку
відповідачка просила застосувати),
його позовні вимоги необгрунтовані, і у
їх задоволенні йому слід відмовити.

На підставі ст.ст.203, 229 ЦК України,
керуючись ст.ст.15, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - приватний
нотаріус Волноваського району ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
будинку недійсним - ВІДМОВИТИ у зв*язку
з їхньою необгрунтованістю.

Рішення постановлено в нарадчій
кімнаті і проголошена його вступна і
резолютивна частини в судовому
засіданні 04.07.2014року в присутності
сторін.

Рішення винесено у повному обсязі і
підписано суддею 04.07.2014року.

Рішення може бути оскаржене в
Донецький апеляційний суд через
Волноваський районний суд протягом
10-ти днів з наступного після його
проголошення дня.

Оригінал рішення знаходиться в
матеріалах справи №2/221/690/2014 в архиві
райсуду.

Суддя: