Справа №167/813/14-ц
Провадження №2/167/272/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року Рожищенський
районний суд Волинської області в
складі:

головуючого- судді
Сіліча І.І.

при секретарі-
Міськів Л.О.

з участю представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рожище
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
30.12.2010 року між ним та ОСОБА_4 був
укладений договір позики, згідно якого
відповідач отримав грошові кошти в
сумі 50000 грн. зі сплатою відсотків за
користування коштами 16% річних та
зобов'язався повернути дану суму в
строк до 30.07.2013 року, про що надав
відповідну розписку. Крім того, 12.02.2011
року він ще позичив ОСОБА_4 30000 грн., які
останній зобов'язався повернути до
12.05.2011 року.

Покликаючись на те, що відповідачем
сума позики не повернута, просить
стягнути з ОСОБА_4 114455,87 грн. боргу за
договором позики та судові витрат по
справі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги
підтримав з підстав, зазначених в
позовній заяві, просить задовольнити
їх.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав. Суду пояснив, що відповідач
ОСОБА_4 ніяких грошових коштів від
ОСОБА_3 не отримував і ніяких розписок
останньому не надавав. Тому в
задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

З пояснень представника позивача,
матеріалів справи судом встановлено,
що 30.12.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
укладено договір позики, за умовами
якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 позику у
розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків за
користування коштами в розмірі 16% на
рік, а останній зобов'язувався прийняти
позику, повернути позику у визначений
договором строк до 30.07.2013 року та
сплатити відсотки (а.с.3).

Крім того, судом встановлено також, що
12.02.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
укладено ще один договір позики, за
умовами якого останній надав ОСОБА_4
позику у розмірі 30000 грн., з кінцевим
терміном повернення 12.05.2011 року (а.с.4).

На день розгляду справи судом сума
позики позивачу не повернута, що
свідчить про невиконання відповідачем
умов договору.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одерожання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунку сума заборгованості
за договором позики від 30.12.2010 року
становить 37580,84 грн. (з яких: 30000 грн. -
сума позики, 629729 грн. - проценти за
користування позикою, 1283,55 грн. три
проценти річних); за договором позики
від 12.02.2011 року - 76874,93 грн. (з яких: 50000
грн. - сума позики, 23868,50 грн. - проценти
за користування позикою, 3006,43 грн. - три
проценти річних) (а.с.5).

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що оскільки відповідач, як
позичальник, не виконав умови договору
щодо своєчасного повернення позики,
позов слід задовольнити і стягнути з
ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 114455,87 грн. за
порушення грошового зобов'язання.

Твердження представника позивача про
те, що ОСОБА_4 договора позики не
підписував, суд до уваги не приймає,
оскільки відповідач в засіданні від
16.06.2014 року пояснив, що дані договора
підписував, однак під тиском. В зв'язку
з чим звертався в управління по
боротьбі з організованою злочинністю
по факту примушування його писати
розписки щодо отримання ним грошових
коштів від ОСОБА_3, проте дана обставина
спростовується повідомленням
в.о.начальника УБОЗ від 02.07.2014 року, з
якої вбачається, що ОСОБА_4 із
відповідною заявою в управління не
звертався.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідача в користь
позивача необхідно стягнути 1144,55 грн.
сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст.526, 530, 1046,1048, 1049 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 215,
218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3
114455,77 грн. боргу за договором позики та
1144,55 грн. судових витрат, всього на суму
115600 (сто п'ятнадцять тисяч шістсот) грн.
32 коп..

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Рожищенський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: /підпис/
І.І.Сіліч

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
І.І.Сіліч