Справа № 464/2566/14
Головуючий у 1 інстанції: Борейко
Провадження № 22-ц/783/4140/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Олексів О.А.

за участю: ОСОБА_2, представників
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Сихівського районного суду
м. Львова від 28 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у
розмірі 2000 грн. на утримання чотирьох
неповнолітніх дітей, до досягнення
дітьми повноліття, починаючи з дня
подання позовної заяви. В
обґрунтування позову покликається на
те, що між сторонами 28.08.2004 року був
зареєстрований шлюб, який 08.12.2011 року
був розірваний. Попри те, у шлюбних
відносинах у сторін народилось четверо
дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають
разом із позивачем, яка самостійно
утримує їх. Відповідач від розірвання
шлюбу проживає окремо від дітей та
ухиляється від виконання батьківських
обов'язків, зокрема щодо їх утримання.
Однак, враховуючи, що останній офіційно
не працює, має мінливий дохід, на
утриманні інших осіб немає - все це
дозволяє відповідачу брати участь у
утриманні дітей до досягненнями ними
повноліття, а відтак просить стягувати
аліменти у твердій грошовій сумі на
чотирьох дітей у розмірі по 500,00 грн. на
кожну дитину, а всього у сумі 2000,00 грн.
на чотирьох дітей, щомісячно.

Рішенням Сихівського районного
суду м. Львова від 28 квітня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 аліменти на утримання
дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій
сумі у розмірі по 500 (п'ятсот) гривень 00
копійок на кожну дитину, щомісячно, а
всього у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень
00 копійок на чотирьох дітей, починаючи
з 13 березня 2014 року і до досягнення
дітьми повноліття з подальшою
індексацією грошової суми відповідно
до закону.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
висновки суду не мають відношення до
справи, проте лягли в основу такого
рішення, чим було допущено порушення
норм процесуального права, в частині
висвітлення обставин, які взагалі не
мали місця при розгляді справи, що
призвело до невірних висновків суду
щодо дійсних обставин справи. Вказує,
що суд не навів аргументів щодо
визначення саме такого розміру
аліментів та не врахував його
пояснення, не дав належної оцінки
таким, зокрема щодо того, що він
перебуває у скрутному матеріальному
становищі та не може забезпечити не
тільки своїх дітей, але й себе. Окрім
того не погоджується із висновком
районного суду, що його доводи про
стягнення аліментів у розмірі 30% від
мінімальної заробітної плати не
обґрунтовані належними та допустимим
доказами і є такими, що спрямовані на
уникнення виконання батьківського
обов'язку щодо утримання дітей.

Просить скасувати рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 28 квітня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 частково у розмірі 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку на кожну дитину.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, ОСОБА_2,
представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що перебуваючи у
шлюбі у сторін народилось четверо
дітей, батьками яких вони, а саме:
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2,
серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_4 (а.с. 6-9).

Матеріалами справи встановлено, що
шлюб між сторонами було розірвано, про
що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за
№ 153 від 08 грудня 2011 року (а.с. 5).

Окрім того, на даний час діти
проживають із матір'ю, що підтверджено
довідкою з місця проживання про склад
сім'ї і прописки ЛКП «Бондарівка» від
05.03.2014 № 640 (а.с. 10).

У відповідності до ст.141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і
обов'язків і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України кожен з
батьків повинен приймати участь в
утриманні дитини до досягнення нею
повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі, яка
визначається судом.

Статтею 182 цього ж кодексу передбачено,
що при визначенні розміру аліментів
суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, самого
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Пунктом 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачено, що
за відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181
СК аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (ст. 183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (ст. 184
СК) і виплачуються щомісячно.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 та стягуючи
з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій
сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на
кожну дитину, районний суд вірно
виходив з обставин справи та доводів
позивача та прийшов до правильного
висновку про те, що та обставина, що
відповідач не працює, не звільняє його
від обов'язку утримування дітей, до
досягнення ними повноліття.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком районного суду,
оскільки такий є обґрунтованим, при
встановленні фактів судом не було
порушено норм цивільного
процесуального законодавства й
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
щодо неможливості утримання дітей,
колегія суддів вважає
необґрунтованими зважаючи на те, що
такі не підтверджені жодними доказами.

Окрім того відповідач - ОСОБА_2 в
апеляційному суді зазначив, що після
розлучення 2011 року з позивачкою не
проживає, на утримання дітей коштів не
дає, оскільки не має постійного
заробітку.

Покликання апелянта на те, що він
погоджується сплачувати аліменти у
розмірі 30% від мінімальної заробітної
плати, що становить згідно Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» для дітей віком до 6 років по
309 грн. 60 коп. на кожну дитину, а для
дітей віком від 6 до 18 років по 385 грн. 80
коп. на кожну дитину, колегія суддів
вважає необгрунтованими.

У відповідності до ст.192 СК
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них, та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

При наявності у відповідача доказів
про одержання ним доходів, а також
зміни матеріального становища чи
документального підтвердження
скрутного матеріального стану,
відповідач - ОСОБА_2 не позбавлений
можливості заявити вимогу про
зменшення розміру аліментів
відповідно до вимог ст. 192 СК України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, тому підстав для
скасування рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 28 квітня 2014
року колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Л.Б. Струс

Судді
М.М. Шандра

Н.Л. Шумська