Справа № 2/489/1390/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 червня 2014 року Ленінський
районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Миколаївської міської ради, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_3, про визнання
права власності на частку квартири,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради про визнання права
власності на частку квартири.

Позивач вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його дружина ОСОБА_5 Після її
смерті відкрилася спадщина на ? частку
квартири АДРЕСА_1. Дана квартира є
спільним майном подружжя, а тому він
звернувся до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини, яка залишилася
після смерті його дружини, а також
просив нотаріуса видати йому свідоцтво
про право власності на частку в
спільному майні подружжя, яке
видається у разі смерті другого з
подружжя.

Посилаючись на те, що у видачі такого
свідоцтва йому було відмовлено у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
квартиру, просив суд визнати за ним
право власності на ? частку вказаної
квартири в судовому порядку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала вимоги позову,
просила про його задоволення.

Представник відповідача та третя особа
ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилися.
Про час і місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та оцінивши в сукупності надані
сторонами докази, судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Як слідує з матеріалів справи з 4 травня
1976 року позивач перебував у шлюбі з
ОСОБА_5, яка з 1975 року була членом
житлово-будівельного кооперативу
«Гігант». На їх сім'ю у складі двох
чоловік (він з дружиною) була надана
квартира в ЖБК «Гігант», тепер ОСББ
«Гігант». В період шлюбу ними було
сплачено пайовий внесок за квартиру. 7
липня 1992 року на підставі рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної ради народних депутатів від 19
червня 1992 року № 112 на ім'я ОСОБА_5
видано свідоцтво про право особистої
власності на квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

7 квітня 2012 року представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_7, що діяла від його імені на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності, подала до Другої
Миколаївської державної нотаріальної
контори заяву про видачу свідоцтва про
право на спадщину та свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подруджжя, яке видається у разі
смерті другого з подружжя.

Проте, у видачі свідоцтв позивачу було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
оригіналу правовстановлюючого
документу на квартиру.

Як слідує з матеріалів спадкової
справи, заведеної приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, спадщину після смерті
ОСОБА_5 прийняла також і її мати ОСОБА_9,
яка на час смерті спадкодавиці була
зареєстрованою і проживала в
зазначеній вище квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла.

25 жовтня 2012 року з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_9 звернувся
її син, третя особа у справі, ОСОБА_3,
якому 20.08.2013 року було видано свідоцтво
про право на спадщину за законом на ?
частку квартири АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_9

Відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про власність», що був чинний на час
виникнення спірних правовідносин,
право власності на квартиру в будинку
ЖБК виникає внаслідок повного внесення
пайового внеску.

Згідно з п.5-1 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 18.09.1987
року «Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи» судам слід мати на увазі,
що згідно із ст.15 Закону України «Про
власність» член ЖБК, який повністю вніс
свій пайовий внесок за квартиру, надану
в йому в користування, набуває право
власності на квартиру і вправі
розпоряджатись нею на свій розсуд -
продавати, заповідати, обмінювати, в
тому числі на інше жиле приміщення у
будинку державного або громадського
житлового фонду чи іншого ЖБК.

Згідно ст.22 КпШС України, положень п.6
постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 18.09.1987 року «Про практику
застосування судами законодавства про
житлово-будівельні кооперативи пай»,
внесений подружжям в ЖБК у період
сумісного проживання за рахунок
спільних коштів, а також за рахунок,
подарованих подружжю або одержаних ним
у позичку, а після повної сплати
пайового внеску - квартира, є їх
спільним майном і підлягає поділу на
загальних підставах.

За такого, з урахуванням викладеного,
квартира АДРЕСА_1 була спільним майном
подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_5 та кожному з
них належало по ? частці квартири.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_2
є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської
ради про визнання права власності на
частку квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Н.А.
Спінчевськачевська