Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Бондаренко Н.В., Максимчук
З.М.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" на
рішення Дубровицького районного суду
від 20 березня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
„ПриватБанк" до ОСОБА_1,
співвідповідача ПАТ „Дубровицьке
хлібоприймальне підприємство" про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк„ПриватБанк" 16 жовтня
2013 року звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Ухвалою Дубровицького районного суду
від 24 лютого 2014 року залучено в якості
співвідповідача по даній справі ПАТ
„Дубровицьке хлібоприймальне
підприємство".

Рішенням Дубровицького районного суду
від 20 березня 2014 року в задоволенні
даного позову відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк „ПриватБанк" (далі
ПАТ КБ „ПриватБанк") подав на нього
апеляційну скаргу.

При цьому покликається на договір
поруки № 1670/п1 від 15 червня 2007 року,
згідно якого сторони прийшли до згоди,
що строк (позовна давність), в межах
якого сторони можуть звернутися до
суду з вимогою про захист свого права
або інтересу, встановлюється в п'ять
років.

Зазначає, що договором поруки
встановлено строк її припинення - після
закінчення п'яти років, починаючи від
останнього дня, передбаченого для
виконання зобов'язань за договором
кредиту.

Пунктом 1.2 Додаткової угоди № 2 до
кредитного договору № 1670 від 15 червня
2007 року встановлено дію цього договору
до 09 грудня 2008 року.

Вважає, що днем настання строку
виконання основного зобов'язання, з
якого починається відлік
п'ятирічного строку для пред'явлення
кредитором вимоги до поручителя є 09
грудня 2008 року, а припинення поруки
відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України
є 09 грудня 2013 року.

Просить скасувати оскаржуване
рішення, та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_1 просить її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що ПАТ КБ „Приватбанк" пропустив
шестимісячний строк щодо пред'явлення
вимоги до поручителя, оскільки строк
виконання основного зобов'язання за
кредитним договором встановлений 12
червня 2008 року, а за додатковим
договором № 2 до договору поруки № 167 -
до 09 грудня 2008 року.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 червня 2007 року
між ЗАТ КБ „ПриватБанк" та ВАТ
„Дубровицьке хлібоприймальне
підприємство" в особі голови правління
ОСОБА_1 укладений кредитний договір №
1670 згідно якого позичальнику надавався
кредит у вигляді відновлювальної лінії
з лімітом 230000 грн. з терміном
повернення кредиту 12 червня 2008 року,
17,4 % річних за користування кредитом.

15 червня 2007 року укладено договір
поруки до вищевказаного кредитного
договору, відповідно до якого ОСОБА_1
взяв на себе повну відповідальність за
належне виконання ВАТ „Дубровицьке
хлібоприймальне підприємство"
зобов"язань згідно договору № 1670.

17 червня 2008 року між поручителем
ОСОБА_1 та ЗАТ КБ „ПриватБанк" укладено
додатковий договір до Договору поруки
№ 1760/п1 від 15 червня 2007 року, пункт 1
Договору викладено в новій редакції:
предметом договору є надання поруки
ОСОБА_1 перед ЗАТ КБ „ПриватБанк" за
виконання ВАТ „Дубровицьке
хлібоприймальне підприємство" своїх
обов"язків за кредитним договором № 1670
івд 15 червня 2007 року, згідно якого ЗАТ
КБ „ПриватБанк" надав ВАТ„Дубровицьке
хлібоприймальне підприємство" кредит в
сумі 460000 грн., а боржник зобов"язаний
повернути кредит в строк до 09 грудня 2008
року, сплачувати за його користування у
разі порушення строків повернення
кредиту 54,0 % річних.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У зв"язку з невиконанням умов
кредитного договору боржник допустив
заборгованість у розмірі 115697, 49 грн.,
яка складається з 67222, 09 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 48475 грн. 40 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов"язань за договором.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК
України строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов"язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк може
бути визначено актами цивільного
законодавства, право чином або
рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК
України строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями, годинами.
Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов"язано його початок.

У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

В п. 12 договору поруки № 1670/п1 від 15
червня 2007 року сторони прийшли до
згоди, що строк (позовна давність), в
межах якого сторони можуть звернутися
до суду з вимогою про захист свого
права або інтересу, встановлюється в
п"ять років.

Згідно з п. 11 договору поруки цей
договір вступає в силу з моменту його
підписання і діє до повного виконання
зобов'язань за кредитною угодою (а.с. 60).

Пунктом 1.2 Додаткової угоди № 2 до
кредитного договору № 1670 від 15 червня
2007 року встановлено дію цього договору
до 09 грудня 2008 року.

Відповідно днем настання строку
виконання основного зобов'язання, з
якого починається відлік
п'ятирічного строку для пред'явлення
кредитором вимоги до поручителя є 09
грудня 2008 року, а припинення поруки
відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України
є 09 грудня 2013 року.

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду
з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
16 жовтня 2013 року, тобто в межах
встановленого строку.

У зв"язку з наведеним колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про підставність заявлених
позивачем позовних вимог та стягнення
з ОСОБА_1 115697 грн. 49 коп. заборгованості.

Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Таким чином до стягнення з
відповідача також підлягають понесені
позивачем судові витрати в сумі 114, 70
грн. сплачених при поданні позовної
заяви та 578 грн. 49 коп., сплачених при
поданні апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів
рахує, що суд першої інстанції повно та
всебічно обставин, на які сторони
покликались як на підставу своїх вимог
та заперечень, не дослідив, а тому
оскаржуване рішення суду першої
інстанції слід скасувати із ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 553, 554, 559, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 303,
304, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" задовольнити
частково.

Рішення Дубровицького районного суду
від 20 березня 2014 року в частині відмови
в задоволенні позову до ОСОБА_1
скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
№ 1670 від 15 червня 2007 року в сумі 115697 (сто
п"ятнадцять тисяч шістсот дев"яносто
сім) грн. 49 коп., з яких: 67222 (шістдесят
сім тисяч двісті двадцять дві) грн. 09
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 48475 (сорок вісім
тисяч чотириста сімдесят п"ять) грн. 40
коп. - пеня за несвоєчасність виконання
зобов"язань за договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „ПриватБанк" 693
(шістсот дев"яносто три) грн. 19 коп.
судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
Н.В. Бондаренко

З.М. Максимчук