Справа №
РІШЕННЯ

іменем України

04 липня 2014 року Полонський районний суд
Хмельницької області у складі:
головуючого - судді Боб"яка Б.В., з
участю секретаря Гром С.В., з участю
сторін та їх представників ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полонному цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права спільної сумісної
власності подружжя на житловий
будинок, визнання права власності на 12
частину нерухомого майна за
спадкоємцем другої черги, поділ
спадкового майна та земельної ділянки,
третя особа - ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_4, в якому вказав, що
його брат ОСОБА_6 під час шлюбу з
відповідачкою спорудили житловий
будинок, який оформлено на
відповідачку. Від шлюбу вони мали сина,
який помер в ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб вони
розірвали в 1999 році, а в грудні 2013 року
брат помер. Після смерті брата позивач,
як спадкоємець другої черги, звернувся
до нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини, тому що спадкоємців першої
черги нема. В спадкове майно входить і
половина житлового будинку з
господарськими спорудами, які брат
побудував з відповідачкою Просить
визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 житловий
будинок з господарськими спорудами, що
АДРЕСА_1, визнати за ним - позивачем -
право власності на 12 частину цього
будинку в порядку спадкування за
законом, розділити будинок та земельну
ділянку біля будинку відповідно до
варіантів поділу будинку, які
визначить судова експертиза. 25 червня
2014 року подав письмову заяву про
залишення позовних вимог про поділ
будинку без розгляду.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримує повністю і уточнив, що
брат за життя не звертався із вимогою
поділити майно. Брат був інвалідом з 2001
року, позивач хотів оформити
опікунство над братом, але це йому не
вдалося. Хоча будинок був на праві
власності відповідачки, але він був
старий і на місці цього будинку
відповідачка братом у шлюбі фактично
побудували новий будинок. Тому це є
спільна сумісна власність подружжя.

Відповідачка не згідна з позовними
вимогами і в суді пояснила, що 35 частини
будинку їй подарувала мати в 1981 році,
інші частини будинку вона придбала в 1994
році у інших співвласників. За
відповідного дозволу органів влади
будинок був реконструйований за гроші
її діда. ОСОБА_6 жодних коштів в
реконструкцію не вкладав з тих мотивів,
що будинок належить їй. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_6 жодних
претензій про поділ будинку їй не
пред'являв.

Третя особа ОСОБА_5 в суд не прибула,
направила телеграму про розгляд справи
без її участі, позов ОСОБА_3 підтримує.

Дослідивши докази по справі,
заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, суд вважає, що позов не
підлягає до задоволення. Судом
встановлено такі факти і відповідні їм
правовідносини.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з 1981 року по 1996 рік
перебували в шлюбі, мали сина, який
помер в ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб розірвано за
рішенням суду в 1996 році, а свідоцтво про
розірвання шлюбу видано в 1999 році. В 1981
році відповідачка отримала за
договором дарування 35 частини спірного
будинку. В 1994 році придбала у
співвласників ще 23 частини цього
будинку. Рішенням виконкому
Полонської районної ради від 17 квітня
1986 року № 88 ОСОБА_4 отримала дозвіл на
будівництво нового будинку взамін
існуючого. Новий будинок підчас шлюбу
було збудовано за гроші діда
відповідачки. В 1995 році відповідачка
отримала свідоцтво про право особистої
власності на будинок. ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті позивач
ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса про
прийняття спадщини за законом як
спадкоємець другої черги.

Дані обставини встановлені з
пояснення сторін, показань свідків,
наданими суду письмовими доказами.

Свідок позивача ОСОБА_7 в суді
показала, що будинок, що належав ОСОБА_4,
був старий і тому вона із нині вже
покійним чоловіком ОСОБА_6 побудували
новий будинок. Будувати помогали
батьки ОСОБА_6, він сам працював на
будові будинку. Після розірвання шлюбу
ОСОБА_6 не мав наміру ділити будинок,
тому що вважав, що він дістанеться їх
синові ОСОБА_15.

Свідок позивача, його дружина ОСОБА_9
показала, що на побудову нового
будинку батьки ОСОБА_6 давали гроші, сам
ОСОБА_6 багато особисто працював на
будові. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6
хотів поділити будинок, але
відповідачка ОСОБА_4 обіцяла йому
придбати квартиру. Він чекав, що вона
виконає свою обіцянку і тому не ділив
будинок.

Свідок відповідача ОСОБА_10 в суді
показала, що дід відповідачки мав
гроші і вирішив побудувати для неї
хату. Вона, будучи невісткою, особисто
бачила, як дід розраховувався з
працівниками, що будували будинок.
Після смерті діда відповідачки гроші
на хату отримав її чоловік і він
розраховувався за роботу з
працівниками та за матеріали.

Свідок відповідача ОСОБА_11 показала
в суді, що перед смертю дід передав
гроші батькові, який продовжував
давати гроші ОСОБА_4 на будівництво та
матеріали. ОСОБА_6 працював на будові,
але після розірвання шлюбу із
відповідачкою ніколи не піднімав
питання про поділ будинку.

Свідок відповідача ОСОБА_12 в суді
показав, що допомогав в будівництві
будинку, будівництвом розпоряджався
дід ОСОБА_4. ОСОБА_6 теж працював
працював на будові нового будинку.

Свідок відповідача ОСОБА_13 показала
в суді, що посвідчувала факт передачі
грошей ОСОБА_4 за будинок для ОСОБА_14

Також обставини, на які посилаються
сторони, в суді підтверджені
письмовими доказами - рішенням суду
про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 та свідоцтвом про розірвання
шлюбу між ними, свідоцтвом про право
власності на будинок відповідачки,
свідоцтвом про смерть ОСОБА_6,
поверховим планом будинку в 1994 році,
рішенням виконкому селищної ради №19
від 23 лютого 1995 року про затвердження
акту про закінчення будівництва
будинку, витягом з реєстру про смерть
ОСОБА_15 в ІНФОРМАЦІЯ_1, витягом з
реєстру про шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_4,
розписками про отримання грошей від
ОСОБА_4 за 25 частини будинку, актом про
закінчення будівництва будинку,
договором дарування 35 будинку від 01
травня 1981 року, пенсійним посвідченням
ОСОБА_6, довідками про хворобу ОСОБА_6 і
отримання ним групи інвалідності та
висновком лікарської комісії від 31
жовтня 2003 року про потребу в
сторонньому догляді, рішенням
виконкому районної ради від 17 квітня 1986
року №88 про надання ОСОБА_4 дозволу на
будівництво нового будинку замість
старого, що був ветхим.

Відповідно до ст. 16 Закону України
„Про власність", який був чинним на час
здійснення побудови будинку, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, належить
їм на праві спільної сумісної
власності. Здійснення ними цього права
регулюється цим Законом та Кодексом
про шлюб та сім"ю України. Згідно ст.17 ч.1
цього Закону майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім"ї, є їх
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено письмовою угодою між
ними. Відповідно до ст.25 КпШС України
будинок, що належав одному з подружжя,
може бути визнаний спільним майном
подружжя, якщо період шлюбу істотно
збільшилась його цінність внаслідок
трудових або грошових затрат другого з
подружжя або їх обох.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.319 цього Кодексу
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід та припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст..1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені судом
обставини, суд вважає, що відповідачка
ОСОБА_4 надала суду достовірні та
належні докази про те, що будинок
належав їй, будова нового будинку
взамін ветхого, що належав ОСОБА_4,
здійснена за кошти її діда. Позивач не
надав достовірних і належних доказів
на спростування доказів відповідачки.
Доказів, що за час шлюбу внаслідок
трудових або грошових затрат ОСОБА_6
істотно збільшилась вартість будинку
позивачем суду не надано.

Також позивачем не надано доказів,
що ОСОБА_6 мав намір поділити будинок,
був позбавлений можливості за життя
звертатися за захистом своїх
порушених прав, свобод чи інтересів на
будинок. Про те, що він не мав наміру
ділити будинок, підтвердила свідок
позивача ОСОБА_7 Твердження свідка
позивача ОСОБА_9 про те, що покійний
ОСОБА_6 не ділив будинок з тих мотивів,
що йому відповідачка обіцяла придбати
квартиру, спростовано відповідачкою і
будь-якими іншими доказами не
підтверджені.

Надані суду довідки про те, що ОСОБА_6
хворів і йому була надана група
інвалідності, в сукупності з іншими
доказами не свідчать про те, що ОСОБА_6
неспроможний був розуміти значення
своїх дій, керувати ними, що хвороба
істотно впливала на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними. Тому суд вважає, що
ОСОБА_6 за життя мав можливість
захистити своє право на частину
житлового будинку, якби вважав, що має
право на нього. На час його смерті до
складу спадщини не входив спірний
будинок.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.
Діючим законодавством України не
передбачено судового врегулювання
спору з особою, яка на час звернення до
суду померла.

З огляду на встановлені обставини та
правові положення суд вважає, що
позивач ОСОБА_3 в позові порушує
питання про поновлення права свого
покійного брата ОСОБА_6 та відповідачки
ОСОБА_4, цивільна правоздатність ОСОБА_6
припинена у зв'язку із смертю.
Визначення частки подружжя у праві
спільної сумісної власності на
нерухоме майно за померлими суперечить
вимогам ст..3 ЦПК, ст..ст.27-31 ЦПК, оскільки
в такому випадку мало би місце
вирішення питання про права осіб, які
не є сторонами процесу та у зв'язку із
смертю не мають цивільної
процесуальної правоздатності та
дієздатності. Доказів, достовірних і
належних про те, що його брат ОСОБА_6 мав
право на 12 частину будинку, позивач не
надав, тому права позивача не порушені,
а позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України
, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на
житловий будинок з господарськими
спорудами, визнання за ОСОБА_3 права
власності на 12 частину цього майна як
спадкоємця другої черги в порядку
спадкування за законом залишити без
задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області шляхом подання до Полонського
районного суду апеляційної скарги
протягом 10 днів після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення рішення, можуть оскаржити
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Б. Боб"як