Справа № 128/2573/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області

в складі :

головуючого - судді
Ганкіної І.А.,

при секретарі
Колонюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Жабелівської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно за
заповітом, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до Жабелівської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла
його мати ОСОБА_2, після смерті якої
відкрилась спадщина на все належне їй
майно, що належало їй на момент смерті,
в тому числі і житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
належав померлій на праві приватної
власності .

Ще за а життя мати ОСОБА_2 27 лютого 1987
року склала заповіт, яким на випадок
своєї смерті заповідала все своє майно,
де б воно не було і з чого б не
складалося і взагалі все те, що їй буде
належати на день смерті і на що вона за
законом матиме право своїй доньці,
тобто їй - ОСОБА_1. Даний заповіт був
посвідчений секретарем Оленівської
сільської ради народних депутатів
Вінницького району, Вінницької області
Котуз Н. І. та зареєстрований в реєстрі
за №4. Інших спадкоємців за законом на
спадкове майно не має.

Як вказує позивач в своїй заяві, що на
час відкриття спадщини померлої
ОСОБА_2, вона - ОСОБА_1 постійно
проживала разом із спадкодавцем, вели
спільне господарство, проводили ремонт
та утримання даного будинку з по
господарськими спорудами, а тому
вважає себе такою, що фактично прийняла
спадщину.

З метою належного оформлення та
прийняття спадку, вона - ОСОБА_1
звернулася з заявою до нотаріальної
контори Вінницького району, Вінницької
області, але у вчиненні нотаріальних
дій їй було відмовлено, у зв'язку з тим,
що відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на
будинковолодіння яке належить голові
колгоспного двору якою, являється її
покійна матір ОСОБА_2, не встановлено
яка саме частка зазначеного вище
будинку належала спадкодавцю.

Зазначені обставини змусили
звернутися до суду з вказаним позовом
за захистом свого права на спадкове
майно, оскільки вважає, що за спадковим
будинковолодінням були зареєстровані
та проживали: вона, ОСОБА_1 та її матір
ОСОБА_2, тому відповідно кожному з них
належало право власності
домогосподарства по 1/2 частці.

В судовому засіданні від сторін
поступили заяви , якими просять позов
слухати в їх відсутність. Представник
позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_4
позов своєї довірительки підтримав,
просив його задоволити , відповідач по
справі , а це представник Жабелівської
сільської ради проти задоволення
позову не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, суд вважає, що справу можливо
розглянути без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

З'ясувавши позицію сторін по справі,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Жабелівка Вінницького
району та області померла ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 06 червня 1994 року, про що в книзі
реєстрації актів про смерть зроблено
запис під номером №5 ( а.с14) .

Після її смерті відкрилась спадщина на
все належне їй майно, що належало їй на
момент смерті, в тому числі і житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який належав спадкодавці на
праві приватної власності на підставі
Свідоцтва про право власності на
будинковолодіння за № 57 від 18.09.1990
року, де зазначено, що головою
колгоспного двору була ОСОБА_2 ( а.с. 10 ) ;
копії технічного паспорту на
будинковолодіння, виданого КП «
ВООБТІ» 14.09.1990 року де також зазначено,
що головою колгоспного двору була
ОСОБА_2 ( а.с. 11-13) ; копії технічного
паспорту на будинковолодіння, виданого
КП « ВООБТІ» 16.04.2014 року де також
зазначено, що згідно матеріалів
інвентаризаційної справи № 116 станом
на 31.12.2012 року, власником будинку є
ОСОБА_2 ( а.с. 24-26)

ОСОБА_2 27 лютого 1987 року склала заповіт,
яким на випадок своєї смерті
заповідала все своє майно, де б воно не
було і з чого б не складалося і взагалі
все те, що їй буде належати на день
смерті і на що вона за законом матиме
право своїй доньці - ОСОБА_1. Даний
заповіт був посвідчений секретарем
Оленівської сільської ради народних
депутатів Вінницького району,
Вінницької області Котуз Н. І. та
зареєстрований в реєстрі за №4 ( а.с. 17) .
Інших спадкоємців за законом на
спадкове майно не має.

Осіб, що мають право на обов'язкову
частку у спадщині після смерті ОСОБА_2
немає, що підтверджується виписками з
погосподарських книг Жабелівської
сільської ради ( а.с. 19-23) та листом
Вінницької районної державної
нотаріальної контори від 12 березня 2014
року за № 256/02-17 ( а.с.18 ).

Єдиним спадкоємцем першої черги за
законом за спадкоємцем за заповітом
після смерті ОСОБА_2 є її донька -
ОСОБА_1, яка спадщину прийняла, так як у
встановлений законом строк звернулася
з заявою про прийняття спадщини у
Вінницьку районну державну
нотаріальну контору, що
підтверджується листом Вінницької
районної державної нотаріальної
контори від 12 березня 2014 року за № 256/02-17
( а.с.18 ). Крім того вона постійно
проживала та була зареєстрована в
одному будинку з спадкодавцем на
момент відкриття спадщини, що згідно
норм ст. 1268 ЦК України свідчить про
прийняття нею спадщини і
підтверджується даними про її
реєстрацію в паспорті громадянина
України, серія НОМЕР_2 від 09.02.1998 року (
а.с.15) та довідкою , виданою
Жабелівською сільською радою
Вінницького району та області за № 66,
№ 67 від 21.02.2014 року ( а.с. 7,16 ) . Проте у
вчиненні нотаріальних дій їй було
відмовлено, у зв'язку з тим, що
відповідно до свідоцтва про право
особистої власності на
будинковолодіння яке належить голові
колгоспного двору якою, являється її
покійна матір ОСОБА_2, не встановлено
яка саме частка зазначеного вище
будинку належала спадкодавцю.

Ч. 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що
якщо спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку встановленого статтею 1270 ЦК
України він не заявив про відмову від
прийняття спадщини.

Як вбачається з виписки
погосподарських книг Жабелівської
сільської ради станом на 15.04.1991 року
членами колгоспного двору
будинковолодіння АДРЕСА_1 були двоє
осіб: спадкодавця - ОСОБА_2 та її донька
- ОСОБА_1 . Вони з матір'ю проживали в
зазначеному будинковолодінні,
приймали участь своєю працею і коштами
у веденні спільного господарства двору

Згідно ст.120 ЦК УРСР визначено, що майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності.

Колгоспний двір може мати у власності
підсобне господарство на присадибній
ділянці землі, що знаходиться в його
користуванні, жилий будинок,
продуктивну худобу, птицю та дрібний
сільськогосподарський реманент
відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному двору належать
передані в його власність членами
двору їх трудові доходи від участі в
громадському господарстві колгоспу
або інше передано ними у власність
двору майно, а також предмети
домашнього вжитку і особистого
користування, придбані за спільні
кошти.

У відповідності до ст.. 123 ЦК УРСР,
частка члена колгоспного двору в майні
двору визначається:

1) при виході його з складу двору
без утворення нового двору (виділ),

2) при утворенні з одного двору
двох і більше дворів ( поділ),

3) при зверненні стягнення по
особистих зобов'язаннях члена двору,

При цьому зазначено, що розмір часток
члена двору встановлюючи виходячи з
рівності усіх часток двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22.12.1995 року за № 20, право власності на
майно, яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_2 та
позивач ОСОБА_1 набули право власності
в рівних частках на будинковолодіння
АДРЕСА_1, тобто кожному з нас належить
по 1/2 частині даного будинку.

Відповідно позивач ОСОБА_1 набула право
власності на ? частину
будинковолодіння АДРЕСА_1, як член
колгоспного двору, а після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 також відкрилася
спадщина саме на ? частину
будинковолодіння, яка належала їй як
члену колгоспного двору. Однак своє
право оформити в нотаріальній конторі
вона не має можливості , що
підтверджується листом Вінницької
районної державної нотаріальної
контори від 12 березня 2014 року за № 256/02-17
( а.с 18) .

Дані правовідносини регулюються:

- чинними на час їх виникнення ч.1 ст. 120 ,
ч.2 ст.123 Цивільного кодексу Української
РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими
колгоспний двір має у власності
житловий будинок, який належить його
членам на праві сумісної власності, та
ст. 127 цього самого кодексу, за змістом
якої особиста праця є підставою
законного набуття права власності, в
тому числі членами колгоспного двору
та двором в цілому;

- ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті

- ст. 1261 ЦК у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, та той з подружжя, який
його пережив.

Оскільки встановлені обставини
свідчать, що ОСОБА_2. та ОСОБА_1 як мама з
донькою, які проживали за однією
адресою, вели спільне господарство та
своєю власною працею та коштами
законно фактично створили власність -
житловий будинок з господарськими
будівлями за АДРЕСА_1 та області , який
станом на 15.04.1991 року відносився до
майна суспільної групи колгоспний
двір, де частки кожного з членів двору є
рівними, то з метою захисту майнових
прав позивача, необхідно визнати за нею
право приватної власності на
вищезазначений житловий будинок,
оскільки вона як єдиний спадкоємець
першої черги за законом та спадкоємець
за заповітом спадщину після смерті
матері прийняла, шляхом звернення в
установлений законом строк з заявою до
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини ; інших осіб, що
мають право на обов'язкову частку у
спадщині після смерті ОСОБА_2. немає.

Крім того, визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

За даних обставин суд приходить
до висновку, що права позивача на
спадщину є доведеним , а тому позовні
вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 1218, 1219, 1220, 1221, 1222, 1233, 1234,
1235, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 15,30,
31, 60, 61, 214, 215, 223 ЦПК України , суд,-

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (
ідентифікаційний код № НОМЕР_1) право
власності в порядку спадкування за
заповітом на 1/2 частку частину
будинковолодіння та як за членом
колгоспного двору на ? частину
будинковолодіння, а загалом право
власності на цілий: будинок з
господарськими будівлями та спорудами
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
раніше був зареєстрований за ОСОБА_2,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

До складу будинковолодіння
входить : житловий будинок під літерою
«А»; веранда « а »; ганок з козирком;
сарай «Б » ; сарай « б»; погріб з шиєю п/Б
; літня кухня - сарай « В » ; гараж « в» ;
убиральня « Г» , криниця № 4; ворота з
хвірткою № 5; огорожа № 6 ; огорожа № 7 ;
огорожа № 8 : ворота № 9 .

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: