Номер провадження: 22-ц/785/4857/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Роздільнянської міської ради
Одеської області, ОСОБА_4, третя особа -
Комунальне підприємство спільної
власності територіальних громад
Роздільнянського району «Бюро
технічної інвентаризації» про
визнання незаконним та недійсним
рішення ради та свідоцтва про право
власності, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від 30
січня 2014 року,-

встановила:

У серпні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
визнання незаконним та недійсним
рішення ради та свідоцтва про право
власності і в обґрунтування позовних
вимог посилався на те, що з 1987 року по
24.02.2005 року він перебув у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_4 За час перебування
у шлюбі він з ОСОБА_4 збудували будинок
АДРЕСА_1 .

Проте рішенням виконкому
Роздільнянської міської ради № 14 від
25.02.2005 року ,право власності на спірний
будинок було визнано за відповідачем
ОСОБА_4, яка на підставі цього рішення
отримала свідоцтво про право власності
на спірний будинок .

Позивач посилаючись на вимоги ст. 22
Кодексу про шлюб та сім'ю та ст.ст. 60 ,70
СК України, просив :

- Визнати незаконним та недійсним
рішення виконкому Роздільнянської
міської ради Одеської області № 14 від
25.02.2005 року та свідоцтво про право
власності на домоволодіння від 28.03.2005
року;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на
12 частину домоволодіння
,розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 30 січня 2014 року
провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/2 частину будинку
закрито.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримали.

Відповідачі ОСОБА_4 представник
Роздільнянської міської ради позов не
визнали ,просили відмовити у
задоволенні позову.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 30.01.2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
спірний будинок був придбаний
відповідачем ОСОБА_4 до укладення шлюбу
з позивачем та оспорюване рішення
Роздільнянської міської ради Одеської
області постановлене в межах наданих
їй законом повноважень на підставі
діючого на той час законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступного .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 57 СК України
майно, набуте чоловіком, дружиною до
шлюбу, є його особистою приватною
власністю .

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає з моменту завершення
будівництва. Якщо законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

З матеріалів справи вбачається ,що
30.03.1983 року , перебуваючи в шлюбі з
ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_4 придбала за
договором купівлі-продажу глиняний
житловий будинок загальною площею 16.00
кв.м. в АДРЕСА_1 ,який у подальшому
знесла та розпочала на цій ділянці
будівництво житлового будинку, що
підтверджується договором
купівлі-продажу . ( т.1 а.с.63).

Відповідно до рішень виконкому
Роздільнянської міської ради народних
депутатів № 261 від 26.10.1983 р. та № 69 від
14.03.1984 р. ОСОБА_4 (ОСОБА_4) було надано
дозвіл на будування сараю розміром 4х4
м., літньої кухні розміром 4х4 м. та
ОСОБА_4 (ОСОБА_4) були закуплені
будівельні матеріали для будівництва
будинку, сараю,літньої кухні ,що
підтверджується квитанціями про
оплату за придбання будматеріалів за
1986-1988 роки та накладними за 1986-1988 роки .

В 1987 році ОСОБА_4 та ОСОБА_6 шлюб
розірвали , що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.64).

23 липня 1988 року відповідач ОСОБА_4 та
позивач ОСОБА_2 уклали шлюб,що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу (а.с.121).

Суд першої інстанції вірно визначив ,що
придбаний будинок відповідачем
ОСОБА_4 у 1983 році належав відповідачу
ОСОБА_4 на праві приватної власності,
так як був придбаний до укладення шлюбу
з позивачем ОСОБА_2

Рішенням Виконавчого Комітету
Роздільнянської міської ради Одеської
області № 36 від 06.04.1989 р. ОСОБА_2 було
надано дозвіл на будування житлового
будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.20).

За час перебування сторін у шлюбі ,
придбаний ОСОБА_4 будинок був
розібраний та місці якого було
збудовано новий ,який відповідно до
акту від 25.02.2005 року був прийнятий до
експлуатації (а.с.90-92).

24 лютого 2005 року за рішенням суду , яке
набрало законної сили 26.03.2005 року , шлюб
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням виконкому Роздільнянської
міської ради №14 від 25.02.2005 року визнано
право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та їй було видано
свідоцтво про право власності на
домоволодіння 28.03.2005 року. (а.с.85,87)

Відповідно до п.11 Постанови Ради
Міністрів Української РСР № 618 від
18.12.1981 року «Про індивідуальне житлове
будівництво» ( у подальшому «Постанови
№ 618») , чинною станом на 28.03.2005 року
передбачено,що свідоцтво про право
власності на закінчені будівництвом
індивідуальні жилі будинки з
надвірними будівлями в сільській
місцевості видають виконкоми
селищних і сільських Рад народних
депутатів».

Відповідно до п.20 Постанови № 618
прийняття в експлуатацію завершених
будівництвом індивідуальних жилих
будинків з надвірними будівлями
провадиться державними приймальними
комісіями, що призначаються
виконкомами міських,районних,селищних
і сільських Рад народних депутатів.

Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів був
передбачений затвердженим постановою
Кабінету міністрів України від 22.09.2004
р. № 1243 «Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів» (у подальшому Порядок № 1243»).

Суд першої інстанції вірно послався на
те,що на час введення відповідачем
новозбудованого житлового будинку в
експлуатацію , порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно на той
період визначався Тимчасовим
положенням «Про порядок реєстрації
прав власності на нерухоме майно» ,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 7 лютого 2002 року зі
змінами та доповненнями та згідно п.6
якого оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна провадиться з
видачею свідоцтва про право власності
місцевими органами виконавчої влади ,
органами місцевого самоврядування
фізичним особам на новозбудовані ,
перебудовані або реконструйовані
об'єкти нерухомого майна за наявності
акта про право власності на землю або
рішення щодо відведення земельної
ділянки для цієї мети та за наявності
акта комісії про прийняття об'єкта та
введення його в експлуатацію.

Суд першої інстанції вірно визначив
,що відповідачем ОСОБА_4 були
представлені всі документи ,які
необхідні були для винесення
відповідачем Роздільнянською міською
радою оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції вірно визначив
те,що спірний будинок не є спільною
сумісною власністю подружжя ,оскільки
був придбаний відповідачем ОСОБА_4 до
укладення шлюбу з позивачем ,а
новозбудований житловий будинок був
введений в експлуатацію та
зареєстрований після розірвання
шлюбу.

Суд першої інстанції вірно послався
на те,що позивачем всупереч до вимог
ст. 60 ЦПК України не доведено те,що
новозбудований будинок є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя ,тому підстав для визнання
спірного будинку спільним майном
подружжя не має .

Позовні вимоги позивача про визнання
недійсним рішення Роздільнянської
міської ради та свідоцтва про право
власності є похідними від
встановлення спірного будинку
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо неврахування
судом першої інстанції того, що
оскаржене рішення Роздільнянської
міської ради постановлене з
порушенням законодавства ,оскільки
судом першої інстанції правильно
,повно встановлені обставини справи та
їм надана правильна правова оцінка .

На час отримання ОСОБА_2 дозволу на
будування будинку ,ОСОБА_2 був
чоловіком ОСОБА_4, та з врахуванням
того,що хоча ОСОБА_2 формально отримав
дозвіл на будівництво нового будинку
АДРЕСА_1 ,проте позивачем ,всупереч до
вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази
того,що ним здійснено будівництво
будинку АДРЕСА_1 та відповідач була
власником придбаного нею житлового
будинку, саме нею були придбані
будматеріали, відповідачу належала
земельна ділянка на праві користування
, саме відповідачем у подальшому були
надані всі відповідні документи для
прийняття будинку в експлуатацію , акт
прийняття будинку в експлуатацію № 15
від 25.02.2005 року є чинним та не
оскаржений .

Доводи апеляційної скарги про те ,що
відмовивши у задоволенні позову , суд
першої інстанції позбавив позивача
можливості захистити своє право на
нерухоме майно не заслуговують на
увагу , оскільки позивач не позбавлений
можливості звернутися до суду з
позовом про визнання спірного будинку
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ,відповідно до ст. 62
СК України ,або іншим шляхом захистити
свої законні права.

За таких підстав, відповідно до п.1
ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_2, підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 30 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

Н.В.Комаровська

В.Д. Коротков