АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М., Перепелюк І.Б.,

Секретаря: Собчук І.Ю,

З участю: представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2,

представника ПАТ КБ
"ПриватБанк" Бацей Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, в
інтересах якої за довіреністю діє
ОСОБА_2, до публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"ПриватБанк" про визнання недійсним
договору іпотеки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої за
довіреністю діє ОСОБА_2, на рішення
Сторожинецького районного суду від 22
травня 2014 року, -

в с т а н о в и л
а :

В січні 2014 року ОСОБА_1, в інтересах
якої за довіреністю діє ОСОБА_2, подала
позов до публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"ПриватБанк" про визнання недійсним
договору іпотеки.

Посилалася на такі обставини.

24 вересня 2008 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір за №CVJWGR, у відповідності
до якого позичальник отримала кредит в
сумі 15450 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 20.04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 24.09.2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем 24.09.2008р.
було укладено договір іпотеки за
№CVJWGR, згідно якого ОСОБА_1 надала
в іпотеку належний

________________________________________________________________________
___________________________________

Провадж. №22-ц/794/1015/14
Головуючий у
першій інстанції Пташник А.М.

Категорія: 19/27

Доповідач: Заводян К.І.

їй житловий будинок загальною площею
56.50 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м.,
розташований по АДРЕСА_1
Сторожинецького району.

Ціна предмету іпотеки, обумовлена
сторонами договору, складає 145700
гривень.

Вважала, що вказаний договір не
відповідає вимогам цивільного
законодавства, укладений з порушенням
вимог ст.18 ЗУ "Про іпотеку". Договір
нотаріально не посвідчений, відсутні
документи, що підтверджують державну
реєстрацію іпотечного договору, тобто
є нікчемним.

Просила суд визнати іпотечний договір
нерухомого майна - житлового будинку
№16 по АДРЕСА_1 Сторожинецького району,
укладений 24 вересня 2008 року ПАТ КБ
"ПриватБанк" із ОСОБА_1, недійсним, із
застосуванням наслідків недійсності.

Рішенням Сторожинецького районного
суду від 22 травня 2014 року в позові
відмовлено за спливом позовної
давності.

ОСОБА_1, в інтересах якої за довіреністю
діє ОСОБА_2, подала на рішення суду
апеляційну скаргу.

Вважає, що судом неправильно
застосовані норми матеріального права.

Суд вірно встановив, що іпотечний
договір не був нотаріально
посвідчений. Однак неправильно
застосував позовну давність,
обрахувавши її з моменту вчинення
правочину, а не з дня, коли почалося
виконання нікчемного правочину, як це
передбачено част.3 ст.261 ЦК України.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 24 вересня 2008 року між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір за №CVJWGR, у
відповідності до якого позичальник
отримала кредит в сумі 15450 доларів США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 20.04% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення 24.09.2018
року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем 24.09.2008 р.
було укладено договір іпотеки за
№CVJWGR, згідно якого ОСОБА_1 надала
в іпотеку належний їй житловий будинок
загальною площею 56.50 кв.м., житловою
площею 32.50 кв.м., розташований по
АДРЕСА_1 Сторожинецького району.

Відповідно до ст.ст. 575, 577 ЦК України
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Якщо предметом застави є нерухоме
майно, а також в інших випадках,
встановлених законом, договір застави
підлягає нотаріальному посвідченню.

Застава нерухомого майна підлягає
державній реєстрації у випадках та в
порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст.3, 4 ЗУ "Про іпотеку"
(в редакції, що діяла на час укладення
договору) іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. До
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, застосовуються
правила щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця
та іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. У разі
іпотеки, яка виникає на підставі
закону або рішення суду, взаємні
права і обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з дня
вчинення відповідного правочину, на
підставі якого виникає іпотека, або з
дня набрання законної сили рішенням
суду.

Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

У разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет
над вимогою іпотекодержателя лише у
разі його/її виникнення та реєстрації
до моменту державної реєстрації
іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав
чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає з
моменту державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають
задоволенню згідно з їх пріоритетом
- у черговості їх державної
реєстрації.

Обтяження нерухомого майна іпотекою
підлягає державній реєстрації в
порядку, встановленому
законодавством. У разі недотримання
цієї умови іпотечний договір є
дійсним, але вимога іпотекодержателя
не набуває пріоритету відносно
зареєстрованих прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно.

Відповідно до ст.18 ЗУ "Про іпотеку"
іпотечний договір укладається між
одним або декількома іпотекодавцями
та іпотекодержателем у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Як убачається з матеріалів справи,
договір іпотеки, укладений ОСОБА_1 24
вересня 2008 року із ПАТ "Приватбанк"
нотаріально посвідчений не був.
Відсутні відомості і про його державну
реєстрацію.

За правилом част.1 ст.220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним. А
відповідно до част.2 ст.215 ЦК, якщо
недійсність правочину встановлена
законом (нікчемний правочин), то
визнання такого правочину судом не
вимагається.

На підставі наведеного суд дійшов
вірного висновку, що договір іпотеки за
№CVJWGR від 24 вересня 2008 року ,
згідно якого ОСОБА_1 надала в іпотеку
ПАТ КБ "Приватбанк" належний їй
житловий будинок загальною площею 56.50
кв.м., житловою площею 32.50 кв.м.,
розташований по АДРЕСА_1
Сторожинецького району, є нікчемним.

Що ж до застосування позовної давності
до правовідносин сторін, то суд першої
інстанції виходив з того, що про
порушення свого права позивачка
довідалася з моменту укладання
договору - 24 вересня 2008 року. Строк
позовної давності, на застосуванні
якого наполягав ПАТ КБ "Приватбанк"
(а.с.21), сплинув. Тому суд відмовив в
позові з цих підстав.

Однак погодитися з таким висновком
суду не можна.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності за вимогами
про застосування наслідків нікчемного
правочину починається від дня, коли
почалося його виконання.

Рішенням Сторожинецького районного
суду від 11 вересня 2013 року у справі
№723/1181/13-ц, яке набрало законної сили,
задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок
АДРЕСА_1 Сторожинецького району шляхом
його продажу. Тобто, з набранням
чинності цього рішення (30 жовтня 2013
року) розпочалося виконання
нікчемного правочину і, відповідно,
перебіг трирічної позовної давності.

Суд неправильно застосував норми
матеріального права, що відповідно до
п.4 част.1 ст.309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення, яким позов
ОСОБА_1 слід задовольнити.

Як зазначалося вище, відповідно до ст.220
ЦК України договір іпотеки, укладений 24
вересня 2008 року між ОСОБА_1 і ПАТ КБ
"ПриватБанк", є нікчемним. Визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

За ст.236 ЦК нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та
обов'язки передбачалися лише на
майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

Колегія суддів вважає, що правовими
наслідками для ПАТ КБ "ПриватБанк", у
зв'язку з нікчемністю договору іпотеки
від 24 вересня 2008 року, є позбавлення
його права іпотекодержателя житлового
будинку АДРЕСА_1 Сторожинецького
району, належного на праві власності
ОСОБА_1, та усіх прав і обов'язків,
визначених цим договором, а для ОСОБА_1
- зняття обов'язків іпотекодавця і
обмежень прав власника будинку,
визначених в нікчемному договорі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із ПАТ КБ
"Приватбанк" на користь ОСОБА_1 слід
стягнути витрати на оплату судового
збору, сплаченого за розгляд справ у
першій і апеляційній інстанціях в сумі
972,70 гривень (243,60 + 121,80 + 607,30).

Керуючись ст.307, п.4 част.1 ст.309 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якої за довіреністю діє ОСОБА_2,
задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного
суду від 22 травня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

У зв'язку з нікчемністю договору
іпотеки від 24 вересня 2008 року,
укладеного ОСОБА_1 з публічним
акціонерним товариством "Комерційний
банк "ПриватБанк", позбавити публічне
акціонерне товариство "Комерційний
банк "ПриватБанк" права
іпотекодержателя житлового будинку
АДРЕСА_1 Сторожинецького району,
належного на праві власності ОСОБА_1,
та усіх прав і обов'язків, визначених
цим договором.

Зняти із ОСОБА_1 обов'язки іпотекодавця
і обмеження праввласника будинку
АДРЕСА_1 Сторожинецького району,
визначених в нікчемному договорі від 24
вересня 2008 року.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства КБ "Приватбанк" на користь
ОСОБА_1 витрати на оплату судового
збору, сплаченого за розгляд справ у
першій і апеляційній інстанціях в сумі
972 (дев'ятсот сімдесят дві) гривні 70
копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді :