справа № 208/2625/13-ц
№ провадження 2/208/222/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

25 березня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді -
Ричка С.О.

при секретарі - Щербацевич Д.В.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1

відповідача:Мурашової Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою: ОСОБА_3 до ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» в особі
Дніпродзержинського комплексного
району електричних мереж про стягнення
безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року до Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
звернувся позивач ОСОБА_4 до
відповідача ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго» в особі
Дніпродзержинського комплексного
району електричних мереж з позовною
заявою в якій просить суд стягнути з
відповідача на його користь
безпідставно набуте майно, а саме
грошові кошти у розмірі 2817грн, 82 коп.,
сплачені ним за перевищення договірної
величини споживання електричної
енергії згідно рахунку № 546/1 від 21.01.2011
року, а також просить покласти на
відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
довірителя, просив задовольнити їх у
повному обсязі посилаючись на те, що на
підставі рішення Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 21.06.2006 року позивач, як фізична
особа, є власником магазину
непродовольчих товарів з офісом по
АДРЕСА_1. Для укладення договору про
енергопостачання зазна ченого
приміщення позивач звернувся до
відповідача. Процес укладення
зазначеного договору був не з його вини
закінчений лише 14.02.2011р., що
підтверджується договором № 546 між
позивачем, як фізичною особою, та
відповідачем. До цього моменту позивач
отримував електричну енергію без
договору та сплачував за неї згідно
вимог відповідача відповідно фактично
спо житого обсягу. 21.01.2011р.
представником відповідача були зняті
показання лічильнику в ТП біля ма
газину, на підставі яких позивачу
виставлялись рахунки-платіжні вимоги.
А 24.01.2011р. позивач отримав рахунок № 546/1
від 21.01.2011р. з вимогою сплатити 2817,82 грн.
за начебто пе ревищення позивачем
договірної величини споживання
електричної енергії. Згодом позивач
утримав попередження про припинення
постачання електроенергії № 546/292 від
01.02.2011р. Хоча позивач був незгоден з
приписами ДДКРЕМ, але на запобігання
відключення електроенергії, позивач
змушений був заплатити відповідачу
суму, яку відповідач вимагав, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 102 від 04.02.2011р. Позивач вважає, що
отримання відповідачем зазначених
коштів було здійснено незаконно і
необґрунтовано за відсутності
правових підстав. Відповідно до п. 6.16.
Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою НКРЕ
№ 28 від 31.07.1996 обсяг перевищення
договірних величин споживання енергії
та/або величини потужності протягом
розрахункового періоду оплачується
споживачами постачальнику електричної
енергії за регульованим тарифом
відповідно до законодавства України та
договору. При висуванні позивачу
вимоги про оплату перевищення
договірної величини споживання
електроенергії, відповідач посилався
на договір № 546/09 від 31.08.2009, якого між
сторонами не існує і ніколи не
існувало. Оскільки нарахування суми
2817,82 грн. за начебто перевищення
договірної величини здійснене
відповідачем без договірних підстав,
то воно, на думку позивача, є
незаконним. Таким чином, кошти в сумі
2817,82 грн., отримані від позивача
відповідачем, без належної правової
підстави. Згідно діючого законодавства
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Таким чином, відповідач, ВАТ «ЕК»
Дніпрообленерго» зобов'язаний
повернути позивачу, на його думку,
безпідставно набуті гроші в сумі 2817,82
грн., просив вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав суду заперечення, які були
долучені до матеріалів справи, в яких
посилався на те, що підстави викладені
в позові не відповідають фактичним
обставинам справи, суперечать умовам
договору та вимогам діючого
законодавства у зв'язку з тим, що 08
серпня 2002 року між Відкритим
акціонерним товариством
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго», як
Енергопостачальником та приватним
підприємцем ОСОБА_3, як Споживачем
укладено договір № 546 про постачання
електричної енергії ВАТ «ЕК
«Дніпрообленерго» для споживачів
Дніпропетровської області. Предметом
договору № 546 від 08,08.2002 року є
постачання і передача електричної
енергії Енергопостачальником та
оплата спожитої електроенергії
Споживачем. Пунктом 11.4. Договору
передбачено, що цей договір укладено на
строк до 31 грудня 2002 року і він набирає
чинності з дня його підписання, та
вважається щорічним, якщо за місяць до
закінчення строку не буде заявлено
однією із сторін про відмову від цього
договору або його перегляд. Додатковою
угодою № 1 від 01.12.2010 року до договору №
546 сторони за договором дійшли згоди
про наступне: Пункт 1 Додатку 3 до
договору про постачання електричної
енергії в наступній редакції: «1.
Розрахунковим періодом для
визначення обсягу спожитої
електроенергії приймається місяць з 21
числа попереднього місяця де такого ж
числа розрахункового місяця Пункт 2.1.
Додатку 3 до договору про постачання
електричної енергії викладено в
наступній редакції: 2.1. Попередня
оплата здійснюється до 16 числа місяця,
що передує розрахунковому місяцю у
розмірі повної вартості договірної
величини споживання електричної
енергії згідно з Додатками до договору
«Обсяги постачання електричної
енергії Споживачу», або «Обсяги
постачання електричної енергії
Споживачу та субспоживачам». З метою
виконання договору № 546 від 08.08.2002 року
сторонами було погоджено додаток 1
«Обсяги постачання електричної
енергії Споживачу» до договору про
постачання електричної енергії.
Пунктом 1 Додатку 1, підписаного
Позивачем 18 жовтня 2010 року до договору
про постачання електричної енергії №
546 сторони погодили договірні величини
постачання електричної енергії
Споживачу, що планувалося Позивачем
спожити, та Відповідачем поставити по
місяцях 2011 року. Сторони по договору №
546 від 08.08.2002 року про постачання
електричної енергії для споживачів
Дніпропетровської області Додатком і
дійшли згоди щодо наступних обсягів
споживання електроенергії, що
постачається по місяцях 2011 року,
тис.кВт/год., щомісячно: 01-9,4; 02-10,4; 03-7,9;
04-6,6; 05-4,4; 06-4,4; 07-3,3; 08-3,5; 09-3,5; 10-4,5; 11-5,6; 12-8,2;
всього за рік - 71,2. У тому числі обсяги
споживання електричної енергії по
кожному об'єкту, тис.кВт/год.: офіс
АДРЕСА_3 000515 (І-0,8; ІІ-0,8; ІІІ-0,8; ІУ-0,8; У-0,6;
УІ-0,6; УІІ-0,5; УІІІ-0,5; ІХ-0,5; Х-0,5; ХІ-0,6;
ХІІ-0,7; всього за рік - 7,7); АДРЕСА_1 375004
(І-7; ІІ-8; ІІІ-5,5; ІУ-5; У-3; УІ-3; УІІ-2; УІІІ-2;
ІХ-2; Х-3; ХІ-3,5; ХІІ-6; всього за рік - 50,0);
АДРЕСА_2ТП 122 (всього за рік - 0); магазин
АДРЕСА_2 ТП 7 (І-1,6; ІІ-1,6; ІІІ-1,6; ІУ-0,8; У-0,8;
УІ-0,8; УІІ-1; УІІІ-1; ІХ-1; Х-1; ХІ-1,5; ХІІ-1,5;
всього за рік - 14,0); У свою чергу
пунктами 4 та 5 Додатку 1 до договору № 546
від 08 серпня 2002 року передбачено: «4. У
разі коригування договірної величини
споживання електричної енергії
протягом поточного розрахункового
періоду здійснюється відповідне
коригування граничної величини
споживання електричної потужності, яка
дійсна з дня проведення коригування. 5.
Скореговані протягом розрахункового
періоду обсяг очікуваного споживання
електричної енергії та гранична
величина споживання електричної
потужності вважаються договірними».
Враховуючи вищенаведене, починаючи з 01
грудня 2010 року спірний розрахунковий
період - січень 2011 року розпочинався з 21
грудня 2010 року по 21 січня 2011 року. 14
січня 2011 року на адресу
Дніпродзержинського району
електричних мереж надійшов лист від
Позивача - ОСОБА_3 за вхідним номером №
00193/203-ЕН в якому Позивач просив
зменшити ліміт електроспоживання з 9400
кВт год. на 5300 кВт/год. на січень 2011 року.
Попередню оплату Позивач гарантував,
про що зазначено в цьому ж листі. Листом
від 17 січня 2011 року № 00131/203-ЕН про
«Сповіщення про договірну величину
споживання електричної енергії на
січень 2011 року» Дніпродзержинський
район електричних мереж сповістив
позивача ОСОБА_3 про зменшення
договірної величини споживання
електричної енергії на січень 2011 року
на 4100 кВт/год. Договірна величина
споживання електричної енергії на
січень 2011 року складає 5300 кВт/год. Дане
сповіщення є невід'ємною частиною
договору на постачання електричної
енергії. Лист Відповідача від 17.01.2011
року за № 00131/203-ЕН отримано 24.01.2011р. року
уповноваженим представником Позивача
ОСОБА_6 Відповідно до листа сторони
дійшли згоди. Фактичне споживання
Позивача за розрахунковий період -
січень 2011 року - 8560 кВт/год. Перевищення
договірної величини споживання
визначається як різниця між фактично
спожитої електричної енергії та
договірної величини. Таким чином,
перевищення Позивачем договірної
величини споживання в січні 2011 році
складає: 8560 кВт/год. - 5300 кВт/год. = 3260 кВт
год. помножено на тариф 0,7203 = 2817 грн. з
урахуванням ПДВ. Тариф визначено
згідно постанови НКРЕ від 23.10.2010 року №
1955. Позивач звернувся із заявою до
Відповідача, вхідний № 00364/203 від 03.02.2011
року з проханням переукласти договір
про постачання електричної енергії у
зв'язку із суттєвою зміною обставин,
які були при підписанні договору № 546
від 08.08.2002 року. 14 лютого 2011 року між
Позивачем, як споживачем та
Відповідачем, як постачальником було
укладено новий договір № 546 про
постачання електричної енергії.
Предметом договору від 14.02.2011 року є:
Постачальник продає електричну
енергію Споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю: АДРЕСА_2 (офіс,
бар, більярд) - 70.0 кВт; АДРЕСА_4 (магазин
непродовольчих товарів з офісом) 20 кВт;
АДРЕСА_3 (офісне приміщення) - 18,8 кВт;
АДРЕСА_3 (магазин) - 50 кВт, величини якої
по площадках вимірювання та точках
продажу визначені Додатком «Графік
зняття показів засобів обліку
електричної енергії», а споживач
оплачує Постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору.
Пунктом 9.8. Договору № 546 від 14.02.2011 року
передбачено, що договір набирає
чинності з дня його підписання і
укладено на строк до 31 грудня 2011 року.
Таким чином, договір № 546 від 14.02.2011 року
набрав чинності 14 лютого 2011 року.
Відповідно Додаткової угоди від 14.02.2011
року до Договору № 546 від 08.08.2002 року дію
Договору № 546 від 08.08.2002 року було
припинено з 14 лютого 2011 року. Таким
чином представник відповідача вважає,
що Відповідач діяв у відповідності з
вимогами ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику», пунктів 4.4, 6.14.
Правил користування електричною
енергією затверджених постановою
Національної комісії з питань
регулювання електроенергетики України
від 31.06,1996 № 28, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 2 серпня
1996 року № 417/1442 (із змінами та
доповненнями) надалі - Правила) та умов
Договору № «46 від 08.08.2002 року із
урахуванням змін та доповнень внесених
сторонами на протязі строку дії
договору, також вважає, що вимоги
Відповідача щодо сплати Позивачем суми
в розмірі 2817,82 грн., нарахованої
Відповідачем за перевищення Позивачем
договірної величини споживання
електричної енергії (договір № 546) за
розрахунковий період - січень 2011 року -
правомірні, а позовні вимоги ОСОБА_3 -
безпідставні, тому просила у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Суд вислухавши представників сторін,
оглянувши та дослідивши матеріали
справи та письмові докази, приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача не
обґрунтовані, та такі що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

У відповідності до ст. 131 ЦПК України
сторони зобов`язані подати свої докази
чи повідомити суд про них до або під час
попереднього судового засідання.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст.190 ЦК України майном як
особливим об'єктом вважаються окрема
річ, сукупність речей, а також майнові
права та обов'язки.

Ст.177 ЦК України визначено, що об'єктами
цивільних прав є речі, у тому числі
гроші та цінні папери, інше майно,
майнові права, результати робіт,
послуги, результати інтелектуальної,
творчої діяльності, інформація, а також
інші матеріальні і нематеріальні
блага.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:
повернення виконаного за недійсним
правочином; витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні;
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Разом з тим, стаття 1212 ЦК України дає
визначення поняття безпідставного
набуття, збереження майна
(безпідставного збагачення) і
встановлює умови його виникнення.
Зобов'язання з безпідставного
придбання майна виникають за наявності
трьох умов: по-перше, щоб мало місце
набуття або зберігання майна; по-друге,
щоб набуття або зберігання здійснено
за рахунок іншої особи; по-третє, щоб
були відсутні правові підстави для
набуття або зберігання майна.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи 08
серпня 2002 року між Відкритим
акціонерним товариством
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго», як
Енергопостачальником та приватним
підприємцем ОСОБА_3, як Споживачем
укладено договір № 546 про постачання
електричної енергії ВАТ «ЕК
«Дніпрообленерго» для споживачів
Дніпропетровської області. Предметом
договору № 546 від 08.08.2002 року є
постачання і передача електричної
енергії Енергопостачальником та
оплата спожитої електроенергії
Споживачем. Додатком 2.1 до договору про
постачання електричної енергії від
08.08.2002 № 546 «Перелік місць встановлення
електролічильників з урахуванням
тарифної групи точок вводу, за якими
здійснюється розрахунок за спожиту
електричну енергію» зазначено, що
місце встановлення приладу
розрахункового обліку - магазин
«Грейт», розташований за адресою:
АДРЕСА_3. Пунктом 11.4. Договору у свою
чергу передбачено, що договір укладено
на строк до 31 грудня 2002 року і набирає
чинності з дня його підписання та
вважається щорічно продовженим, якщо
за місяць до закінчення строку не буде
заявлено однією із сторін про відмову
від цього договору або його перегляд.
Договір № 546 від 08.08.2002 року у виконання
умов пункту 11.4 договору діяв до 14
лютого 2011 року.

Відповідно Додаткової угоди від 14.02.2011
року до Договору № 546 від 08.08.2002 року дію
Договору № 546 від 08.08.2002 року було
припинено з 14 лютого 2011 року.

Тому твердження позивача, про те, що
договір № 546 від 09.09.2002 року був
укладений лише на одне з приміщень,
якими він володіє, а саме на об'єкт,
розташований по АДРЕСА_3 суд прийняти
до уваги не може, оскільки воно
спростовується наступним: як
встановлено в судовому засіданні, на
протязі дії Договору № 546 про
постачання електричної енергії від
08.08.2002 року з 08 серпня 2002 року до 14
лютого 2011 року Сторонами по справі
вносилися у договір зміни та
доповнення в тому числі зміни, які
стосувалися додаткових об'єктів
Позивача, а саме: 10 травня 2006 року між
сторонами було укладено додаткову
угоду № 1 до договору про постачання
електричної енергії № 546 від 08.08.202 року
про доповнення Договору № 546
об'єктом,розташованим за адресою:
АДРЕСА_4, починаючи з 10 травня 2006 року.

Як зазначив позивач, додаткова угода №
1 від 01.12.2010 до договору від 08.08.2002 № 546,
якою був встановлений розрахунковий
період, на яку посилається представник
відповідача, насправді зазначена
додаткова уго да, стосується договору
від 31.08.2009 № 546, якого між сторонами не
існує, але в судовому засіданні
встановлено, що Договір № 546 від 08.08.2002
року було доповнено: додатком № 1а
«Обсяги постачання електричної
енергії Споживачу для забезпечення
електричною енергією електроустановки
по АДРЕСА_4 по місяцях 2006 року, тис.
кВт/год.; Додатком 2-а до договору 546 від
08.08.2002 року «Однолінійна схема
приєднання до місцевої (локальної)
електромережі електроустановки за
адресою АДРЕСА_4; Додатком 2.1 - а
«Перелік місць встановлення
електролічильників...»; Додатком 7-а
«Розрахунки втрат у лініях
електропередач...»; Додатком 8- а
«Порядок та режим роботи
електронагрівальних установок»; Актом
- допуску на підключення
електроустановок (об'єкту) споживача до
електричної мережі напругою до 1000 В
щодо підключення об'єкту,
розташованому за адресою : АДРЕСА_4, усі
вищенаведені документи підписані зі
сторони Споживача - ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що 26
жовтня 2006 року на адресу Відповідача
надійшла заява від Позивача в якій він
просить Відповідача доповнити договір
№ 546 від 08.08.2002 року новим об'єктом по
АДРЕСА_2.

З метою підключення електроустановки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2
сторонами за договором № 546 про
постачання електричної енергії було,
складено Акт - допуск № 211 на
підключення до електричної мережі
електроустановки - офісу, бару,
більярду, ігрових автоматів, укладено
Додаткову угоду № 2 до договору про
постачання електричної енергії № 546
від 08.08.2002 року, щодо доповнення
об'єктом, розташованим за адресою:
АДРЕСА_2 - ігрові автомати, бар, більярд
починаючи з 06 грудня 2006 року. Договір
про постачання електричної енергії №
546 від 08.082002 року сторонами було
доповнено документами, які передбачені
умовами Правил користування
електричною енергією та договором .

Судом встановлено, що Сторонами також
було укладено Додаткову угоду № 3 до
договору про постачання електричної
енергії № 546 від 08.08.2002 року, якою
сторони за договором (Позивач та
Відповідач) дійшли згоди про те, що
починаючи з 06 грудня 2006 року викласти
Додаток 12 «Перелік цехів, підрозділів
Споживача ПП ОСОБА_3.» в наступній
редакції: Магазин «Грейт» за адресою :
АДРЕСА_3; Магазин за адресою: АДРЕСА_4;
Ігрові автомати, бар, більярд за
адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи,
розділом 2 «Умови постачання
електричної енергії» Договору № 546 про
постачання електричної енергії від
08.08.2002 року передбачено наступне: « п.2.1.
Обсяги постачання електроенергії та її
вартість визначаються відповідно до
додатка 1, за тарифом на електроенергію,
які визначаються у порядку,
затвердженому НКРЕ України».

Пунктом 4.5. розділу 4 «Порядок
розрахунків за спожиту електричну
енергію та здійснення інших платежів»
Договору № 546 від 08.08.2002 року про
постачання електричної енергії
передбачено: «п.4.5. у разі споживання
електричної енергії понад обсяг, що
обумовлений цим договором на
розрахунковий період, споживач
(Позивач) сплачує Енергопостачальнику
(Відповідачу) повну вартість усієї
спожитої електричної енергії на
розподільчий рахунок за чинним
роздрібним тарифом та також здійснює
оплату через застосовану санкцію за
таке порушення умов договору».

Пунктом 7.1. «Споживач зобов'язаний»
розділу 7 «Обов'язки, права та
відповідальність Споживача»
передбачено: «7.1.2. Споживач
зобов'язаний подавати заявку на
електричну енергію за формою додатку
до 1 квітня року, що передує, на який
здійснюється заявка, заявка на
потужність зазначається в Додатку 1
окремим рядком. 7.1.3. У разі виникнення
об'єктивних причин, що не дають змоги
спожити заявлену кількість
електроенергії, не пізніше 20 числа
розрахункового місяця письмово
повідомляти про це
Енергопостачальника для здійснення
відповідного коригування. 7.1.5. У разі
введення в експлуатацію нових або
реконструйованих електроустановок
повідомити про це Енергопостачальника
і після попередньої оплати запросити
інспектора для здійснення обстеження
цих електроустановок і отримання
дозволу на їх підключення до
електричної мережі
Енергопостачанльника».

Розділом 9 «Вирішення суперечок»
Договору про постачання електричної
енергії № 546 від 08.08.2002 року
передбачено: «9.1. Усі суперечки та
розбіжності, які можуть виникнути
внаслідок або в зв'язку з виконанням
зобов'язань сторін договору, повинні
вирішуватись -відповідно до чинного
законодавства. 9.2. У всіх питаннях
неврегульованих цим договором, сторони
керуються положеннями чинного
законодавства, зокрема Законом України
«Про електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією,
затвердженими НКРЕ».

Керуючись умовами Договору № 546 від
08.08.2002 року, з метою його виконання,
сторонами було погоджено додаток 1
«Обсяги постачання електричної
енергії Споживачу» до договору про
постачання електричної енергії.

Пунктом 1 Додатку 1, підписаного
Позивачем 18 жовтня 2010 року до договору
про постачання електричної енергії №
546 сторони погодили договірні величини
постачання електричної енергії
Споживачу, що планувалося Позивачем
спожити, та Відповідачем поставити по
місяцях 2011 року.

Сторони по договору № 546 від 08.08.2002 року
про постачання електричної енергії для
споживачів Дніпропетровської області
Додатком 1 дійшли згоди щодо наступних
обсягів споживання електроенергії,
що постачається по місяцях 2011 року,
тис.кВт/год., щомісячно: 01-9,4; 02-10,4; 03-7,9;
04-6,6; 05-4,4; 06-4,4; 07-3,3; 08-3,5; 09-3,5; 10-4,5; 11-5,6; 12-8,2;
всього за рік - 71,2. У тому числі обсяги
споживання електричної енергії по
кожному об'єкту, тис.кВт/год.: офіс
АДРЕСА_3 000515 (І-0,8; ІІ-0,8; ІІІ-0,8; ІУ-0,8; У-0,6;
УІ-0,6; УІІ-0,5; УІІІ-0,5; ІХ-0,5; Х-0,5; ХІ-0,6;
ХІІ-0,7; всього за рік - 7,7); АДРЕСА_1 375004
(І-7; ІІ-8; ІІІ-5,5; ІУ-5; У-3; УІ-3; УІІ-2; УІІІ-2;
ІХ-2; Х-3; ХІ-3,5; ХІІ-6; всього за рік - 50,0);
АДРЕСА_2 ТП 122 (всього за рік - 0); магазин
АДРЕСА_2 ТП 7 (І-1,6; ІІ-1,6; ІІІ-1,6; ІУ-0,8; У-0,8;
УІ-0,8; УІІ-1; УІІІ-1; ІХ-1; Х-1; ХІ-1,5; ХІІ-1,5;
всього за рік - 14,0), що не
спростовувалось представником
позивача, крім того представник
позивача в судовому засіданні
підтвердив, що дійсно позивач
використовує електричну енергію на
всіх зазначених об'єктах і дійсно
присутній факт перебільшення
встановленого ліміту, але у зв'язку з
тим, що договору від 31.08.2009 № 546, між
сторонами не існує, а тому посилання в
додаткових угодах на цей договір,
можливо і помилково з боку відповідача,
означає на думку представника
позивача, що і додаткові угоди до
неіснуючого договору є недійсними і не
мають юридичної сили.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктами 4 та 5 Додатку 1 до договору № 546
від 08 серпня 2002 року передбачено: «4. У
разі коригування договірної величини
споживання електричної енергії
протягом поточного розрахункового
періоду здійснюється відповідне
коригування граничної величини
споживання електричної потужності, яка
дійсна з дня проведення коригування. 5.
Скориговані протягом розрахункового
періоду обсяг очікуваного споживання
електричної енергії та гранична
величина споживання електричної
потужності вважаються договірними».

Враховуючи вищенаведене, починаючи з 01
грудня 2010 року спірний розрахунковий
період - січень 2011 року розпочинався з 21
грудня 2010 року по 21 січня 2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що 14
січня 2011 року на адресу
Дніпродзержинського району
електричних мереж надійшов лист від
Позивача - ОСОБА_3 за вхідним номером №
00193/203-ЕН в якому Позивач просив
зменшити ліміт електроспоживання з 9400
кВт/год. на 5300 кВт/год. на січень 2011 року.
Попередню оплату Позивач гарантував,
про що зазначено в цьому ж листі.

Як вбачається з листа від 17 січня 2011
року № 00131/203-ЕН про «Сповіщення про
договірну величину споживання
електричної енергії на січень 2011 року»
Дніпродзержинський район електричних
мереж сповістив приватного підприємця
ОСОБА_3 про зменшення договірної
величини споживання електричної
енергії на січень 2011 року на 4100 кВт/год.
Договірна величина споживання
електричної енергії на січень 2011 року
складає 5300 кВт/год. Дане сповіщення є
невід'ємною частиною договору на
постачання електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що лист
Відповідача від 17.01.2011 року за №
00131/203-ЕН отримано 24.01.2011 року
уповноваженим представником Позивача
ОСОБА_6

Судом встановлено, що фактичне
споживання Позивача за розрахунковий
період - січень 2011 року - 8560 кВт/год.
Перевищення договірної величини
споживання визначається як різниця між
фактично спожитої електричної енергії
та договірної величини.

Таким чином, суд приходить висновку, що
перевищення Позивачем договірної
величини споживання в січні 2011 році
складає: 8560 кВт/год. - 5300 кВт/год. - 3260
кВт/год. помножено на тариф 0,7203 = 2 817грн.
з урахуванням ПДВ. Тариф визначено
згідно постанови НКРЕ від 23.10.2010 року №
1955.

Як передбачено частиною 5 статті 26
Закону України «Про
електроенергетику», Споживачі (крім
населення, професійно - технічних
навчальних закладів та вищих
навчальних закладів І-ГУ рівнів
акредитації державної і комунальної
форм власності) у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої договірної величини.

Як вбачається з заяви Позивача
спрямованої на ім'я Відповідача, він -
ОСОБА_3 повідомляє, що 21 жовтня 2011 року
його зареєстровано фізичною особою -
підприємцем, у зв'язку з цим він просив
внести відповідні зміни до договору
про постачання електричної енергії №
546 від 14 лютого 2011 року.

Посилаючись на договір від 14.02.2011 № 546
та на додаткову угоду № 2 від 21.11.2011,
якою до договору від 14.02.2011 були внесені
зміни у зв'язку з набуттям позивачем
статусу фізичної особи-підприємця, але
не зважаючи на це, справа підсудна
Заводському районному суду м.
Дніпродзержинська оскільки на час
спірних відносин позивач підприємцем
не був, він припинив свою
підприємницьку діяльність з 01.07.2010, що
підтверджується відміткою на сві
доцтві про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону
України «Про електроенергетику»,
пунктів, 4.4., 6.14. Правил користування
електричною енергією затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31.06.1996 № 28, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 2 серпня
1996 року № 417/1442 (із змінами та
доповненнями) надалі - Правила) та умов
Договору № 546 від 08.08.2002 року із
урахуванням змін та доповнень внесених
сторонами на протязі строку дії
договору вимоги Відповідача щодо
сплати Позивачем суми в розмірі 2817, 82
грн., нарахованої Відповідачем за
перевищення Позивачем договірної
величини споживання електричної
енергії (договір № 546) за розрахунковий
період - січень 2011 року - правомірні.

За вищевикладених обставин, суд,
дослідивши вказані письмові докази,
договір № 546 від 08.08.2002 року з додатками
№ № 1, 2, 2.1, 3, 4, 6, 7, 12; додаток № 1
підписаний сторонами у 2010 році («Обсяги
споживання електричної енергії, що
постачається по місяцях 2011 року, тис.
кВт/год»); додаткову угоду від 14.02.2011
року до договору про постачання
електричної енергії № 546 від 08.08.2002 року
(щодо дати закінчення договору № 546 про
постачання електричної енергії від
08.08.2002 року); заява позивача, про
укладання нового договору, яка
підтверджує наявність
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю: АДРЕСА_2 (офіс,
бар, більярд, гральні автомати) - 70 кВт,
АДРЕСА_4 (магазин непродовольчих
товарів)- 20 кВт, АДРЕСА_3 ( магазин) - 18,8
кВт, АДРЕСА_3 (магазин) та підстави
укладення нового договору, список осіб
які мають право на отримання лімітних
повідомлень; Заява позивача щодо
зменшення ліміту електроспоживання на
січень 2011 року; лист від 17.01.2011 р. №
00131/203-ЕН щодо повідомлення про
договірну величину споживання
електричної енергії на січень 2011 р.; акт
використаної електричної енергії за
грудень 2010 року з доказами отримання
позивачем рахунків на оплату за
спожиту Позивачем електричну енергію;
акт використаної електричної енергії
за січень 2011 року з доказами отримання
уповноваженою особою рахунків на
оплату за спожиту Позивачем електричну
енергією, оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності суд приходить до висновку,
що відповідачем було здійснено
зараховування грошових коштів
внесених позивачем у повній
відповідності з вимогами чинного
законодавства, суд не вбачає правових
підстав для задоволення позову,
оскільки відповідач не порушив прав
позивача.

На підставі викладеного та керуючись:
Практикою Верховного суду України,
прийняті за результатами перегляду
судових рішень господарських судів
(інформаційний лист Вищого
господарського суду України від 15.03.2011
р. № 01-06/249 частина друга пункту 11),
Законом України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією
затверджених постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України від 31.06.1996р.
№ 28, ст.ст. 177, 190, 387, 1212 ЦК України, ст.ст.
3, 8, 10, 11, 15, 16, 60, 131,209, 212, 213 - 215, 234-235, 251-255
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі
Дніпродзержинського комплексного
району електричних мереж про стягнення
безпідставно набутого майна -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги, або
в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня
його проголошення.

Суддя
Ричка С. О.