Номер провадження: 22-ц/785/5435/14
Головуючий у першій інстанції Жуган Л.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства «Виробниче об'єднання
«Стальканат-Сілур» про
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 15 квітня 2014 року,-

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про відшкодування
моральної шкоди і в обґрунтування
позовних вимог з врахуванням уточнень
посилався на те, що 28.04.2012 року набрало
чинності рішення Малиновського
районного суду м. Одеси, яким було
зобов'язано ПАТ «Стальканат-Сілур»
здійснити йому перерахунок плати за
житлово-комунальні послуги , за
користування кімнатою АДРЕСА_1, з
урахуванням пільг 25% для особи, яка має
статус дитини війни, за 2007-2008 роки.

22.01.2013 року ним було отримано
повідомлення з ДВС про добровільне
виконання відповідачем вищевказаного
рішення. Однак, в обігово- сальдових
відомостях по УБПТ та комунальним
послугам за 2007-2008 роки зазначено
заборгованість - станом на 01.01.2007 року -
160,84 грн., станом на 01.01.2008 року - 109,58 грн.
Позивач вказує, що всі місяці вказаного
періоду було сфальсифіковано сплачені
суми та борги.

Позивач вважав ,що відповідач
неправомірно не провів йому
перерахунок плати за
житлово-комунальні послуги згідно
площі займаної ним кімнати за період з
2008 року по 30.05.2013 року, не був проведений
перерахунок за рішенням суду №2-1368/11
від 28.04.2012 року за пільгою як дитині
війни за 2007-2008 роки, а також за 16 місяців
2010-2013 років, не проведений перерахунок
за час відсутності позивача,
перебуванні його на лікуванні у 2008-2013
роках.

Позивач ОСОБА_2 також посилався на те,
що протоколом №11 від 26.11.2008 року було
прийнято рішення переселити його з
кімнати, де він проживає, до кімнати
меншою площею, такі дії відповідача він
вважає незаконними.

З приводу порушень з боку відповідачів
діючого законодавства у сфері
нарахувань плати за житлову площу та
комунальні послуги, ОСОБА_2 звертався
до різних установ та органів за
захистом своїх прав, і його звернення
стали причиною переслідувань, терору,
репресій з боку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
а саме фальсифікації боргів, погроз
виселення, виписки про переселення,
які, на думку позивача, були своєрідною
помстою з боку відповідачів.

Позивач зазначав, що постійна
психоемоційна напруга призвела його до
психічного розладу, який прогресує та
потребує щоденного лікування.

Позивач вважає, що має право на
справедливу суму відшкодування
моральної шкоди, так як репресії та
терор з боку відповідачів щодо нього
тривають вже 5 років (60 місяців), і
справедливою компенсацією за зазнані
ним втрати немайнового характеру
внаслідок перенесених моральних та
фізичних страждань, завданих діями та
бездіяльністю відповідачів, він вважає
суму у 3000 грн. на місяць.

Позивач ОСОБА_2 остаточно просив
стягнути з відповідача, ПрАТ
«Виробниче Об'єднання
Стальканат-Сілур» Завод «Стальканат»,
на свою користь моральну шкоду у
розмірі 180000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача за
довіреністю - ОСОБА_6 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вважала вимоги позивача
безпідставними та необґрунтованими.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 15.04.2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того,що
позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та безпідставними ,а
наявна хвороба у позивача не пов'язана
з діями відповідача ,оскільки
позивачем не надані докази
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюванням ,яким страждає ОСОБА_2 та
будь-якими діями відповідача.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди ,завданої внаслідок
порушення її прав .

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода,завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями , діями чи
бездіяльністю,відшкодовується
особою,яка її завдала ,за наявності її
вини ,крім випадків ,встановлених
частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається , що
ОСОБА_2 з 1991 р. проживає в кімнаті
АДРЕСА_1, що підтверджується дублікатом
ордеру № 151 на житлову площу в
гуртожитку , виданим 20.05.2013 року ПрАТ
«ВО «Стальканат-Сілур» Завод
«Стальканат» (т.1 а.с.207) .

Між сторонами на протязі 5 років
тривають спори щодо комунальних
послуг та намагання відповідачем
переселити позивача в іншу кімнату
гуртожитку , внаслідок чого позивачем
систематично направлялися звернення,
скарги до різних установ та відомств
та позивач звертався з відповідним
позовом до суду .

Правомірність нарахування
позивачу комунальних послуг за період
2007 по 2011 роки включно та прийняття
відповідачем рішень про переселення
позивача у кімнату АДРЕСА_2 були
предметом дослідження Малиновського
районного суду м.Одеси та апеляційним
судом Одеської області.

Відповідно до рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 20.12.2011 року позов ОСОБА_2 до ВАТ
«Стальканат» про визнання незаконним
п.3 протоколу № 11 від 26.11.2008 року
спільного засідання адміністрації та
профкому ВАТ «Стальканат», про
визнання незаконним нарахування плати
за користування житловою площею і
зобов'язання провести перерахунок
плати за користування житловим
приміщенням та комунальних платежів,
відшкодування моральної шкоди було
задоволено частково.

Визнано п.3 протоколу № 11 спільного
засідання адміністрації та профкому
ВАТ «Стальканат» від 26.11.2008 року
недійсним , в решті позову відмовлено
(а.с.239-242).

Рішенням апеляційного суду
Одеської області від 28.04.2012 року
рішення Малиновського районного суду
Одеської області від 20.12.2011 року було
скасовано в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
зобов'ячзання ПАТ «Стальканат -Сілур»
перерахувати плату за
житлово-комунальні послуги .

Зобов'язано ПАТ «Стальканат-Сілур»
здійснити перерахунок плати за
житлово -комунальні послуги ОСОБА_2 за
користування кімнатою АДРЕСА_1 з
врахуванням пільги 25% ,як особи,яка має
статус дитини війни,за 2007-2008 роки. В
решті рішення Малиновського районного
суду м.Одеси залишено без змін (т.1
а.с.243-244) .

За таких підстав права ОСОБА_2 щодо
неврахування відповідачем 25 % знижки
при нарахуванні комунальних послуг за
період з 2007-2008 роки були порушені.

Відповідачем в добровільному порядку
був виконаний виконавчий лист
Малиновського районного суду м.Одеси
від 28.04.2012 року (т.1 а.с.6) та здійснено
позивачу перерахунок комунальних
послуг з врахуванням 25 % знижки особі,
що має статус дитини війни , що
підтверджується повідомленням
відповідача від 22.08.2013 року (т.1 а.с.8).

Відповідно до оборотно- сальдових
відомостей за 2009-2011 роки ,при
нарахуванні позивачу комунальних
платежів була врахована 25 % знижка (т.1
а.с.12-15).

Докази неврахування відповідачем 25 %
знижки при нарахуванні комунальних
послуг за 2012-2013 роки ,позивачем не
надано, а матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає,що хоча
рішенням Малиновського районного суду
м.Одеси від 20.12.2011 року було визнано п.3
протоколу № 11 спільного засідання
адміністрації та профкому ВАТ
«Стальканат» від 26.11.2008 року
недійсним, проте фактично позивач не
переселявся в кімнату АДРЕСА_2 , в яку
був вселений відповідно до ордеру.

Позивач ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи
внаслідок професійного захворювання ,
що підтверджується витягом із акту
огляду МСЕК (т.1 а.с. 101).

Позивач перебуває під наглядом в
Обласному психоневрологічному
диспансері з січня 2009 року , що
підтверджується довідками від 13.06.2010
року та від 23.05.2013 року (т.1 а.с.70, 125).

Виходячи з аналізу ч.1 ст.4 Закону
України «Про захист прав споживачів»
право на відшкодування шкоди настає у
разі спричинення споживачу шкоди
здоров'ю та життю.

Суд першої інстанції вірно послався
на те,що позивачем не надані ,а
матеріали справи не містять докази
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюванням, яким страждає ОСОБА_2 та
діями відповідача .

З огляду медичної картки ОСОБА_2 ,що
була надана позивачем до матеріалів
справи вбачається , що за наданням
психіатричної допомоги позивач
звернувся 12.01.2009 році за власним
бажанням та на протязі 2009 -2014 років
самостійно звертався до лікаря зі
скаргами на головну
біль,втомленість,втрату сну ,судоми в
ногах, забудькуватість проте від
стаціонарного лікування та обстеження
категорично відмовлявся.

З медичної картки хворого не можна
чітко встановити ,що захворювання
позивача є наслідком неправомірних
дій відповідача по нарахуванню
комунальних послуг, прийнятті рішень
про його переселення в кімнату № 94 , або
інших дій які на думку позивача
порушують законні права та свободу
позивача.

Позивачем ОСОБА_2 ні в суді першої
інстанції , ні в суді апеляційної
інстанції клопотань щодо призначення
експертизи щодо встановлення
психічного розладу здоров'я та
причино-наслідкового зв'язку між
захворюванням та неправомірністю дій
відповідача не заявлено.

За таких підстав , суд першої
інстанції вірно відмовив у задоволені
позову ОСОБА_2 про стягнення моральної
шкоди у розмірі 180000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції та
ненадання правової оцінки, про
порушення прав позивача , через
неврахування відповідачем 25 % знижки
при нарахуванні позивачу комунальних
послуг у період 2007-2008 роках як дитині
війни , що на думку позивача є підставою
для скасування рішення не заслуговують
на увагу , оскільки відшкодування шкоди
внаслідок порушення прав споживача
можливе у разі спричинення шкоди
здоров'ю або життю споживача,
позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК
України не надані ,а матеріали справи
не містять докази того ,що наявне у
позивача захворювання «органічне
емоціональний розлад здоров'я» є
наслідком неправомірних дій
відповідача .

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо неврахування
судом першої інстанції незаконних дій
відповідача по намаганню відповідача
переселити позивача у іншу кімнату (№
94) гуртожитку , оскільки позивач з 1991
року постійно проживає в кімнаті № 71
гуртожитку № 1 та до кімнати фактично
не був переселений,про що позивач не
заперечує.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо неврахування
судом першої інстанції того,що в
медичній картці хворого ,яку надав
позивач наявні докази причини хвороби
, оскільки з медичної книжки хворого
вбачається тільки коли і з яких
підстав та з якими скаргами звертався
позивач ,висновку про
причинно-наслідковий зв'язок між
захворюванням та діями відповідача
,які на думку позивача порушують його
права ,медична картка не містить.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1
ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга
ОСОБА_2, підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін .

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А. Калараш

Н.В.Комаровська

В.Д. Коротков