Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Куцин М.М.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
і представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Свалявського
районного суду від 15 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із даним позовом, мотивуючи тим, що 17
лютого 2011 року між ним та відповідачкою
було укладено договір позики, у
відповідності до якого передав ОСОБА_3
грошову позику в розмірі 30000 грн. і дата
повернення позики при цьому не
оговорювалася.

27.12.2013 року позивач звернувся до
відповідачки з вимогою про сплату
боргу, однак, в добровільному порядку
повертати отриману суму грошей не
збирається.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив стягнути з відповідачки
на свою користь 30000 грн. суми боргу та
сплачені ним судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду
від 15 квітня 2014 року в позові ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для відмови у позові
відсутні.

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка підтримала доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який
просить рішення суду залишити без змін,
перевіривши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
констатував, що між сторонами не
виникли правовідносини з договору
позики, оскільки боргова розписка на
суму 30000 грн. складена на підтвердження
отримання коштів у зв'язку з виходом зі
складу засновників КП «Овочі».

Даний висновок суду не ґрунтується на
фактичних обставинах і рішення суду
постановлене всупереч вимогам ст.ст. 509,
526, 1046, 1047, 1050 ЦК України.

У відповідності до ст. 1049 ч.1 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Встановлено, що 17 лютого 2011 року
відповідачка ОСОБА_3 власноручно
написала розписку, в якій вказала, що
отримала від позивача ОСОБА_1 кошти в
сумі 30000 грн.

Факт отримання цієї суми, яка зазначена
в розписці сторонами не заперечується.

Відповідачкою заперечується факт
позики, оскільки дана розписка
складена на підтвердження отримання
коштів у зв'язку із виходом зі складу
засновників КП «Овочі».

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка була одним із засновників
КП «Овочі» і згідно протоколу №3 зборів
від 23.02.2011 р. її виведено зі складу
засновників та 28.02.2011 року відповідачці
була виплачена частка в статутному
фонді в розмірі 1200 грн., що
стверджується видатковим касовим
ордером підприємства.

Враховуючи дані обставини, судова
колегія на може взяти до уваги
заперечення відповідачки, що кошти в
сумі 30000 грн. отримані нею в зв'язку з
виходом із складу засновників КП
«Овочі», оскільки такі не зазначені в
розписці і такі повинні бути виплачені
підприємством, а не ОСОБА_1 особисто.

Таким чином, позивачем представлена
розписка про отримання коштів
відповідачем, яка була передана і
отримана ОСОБА_3 і оскільки сторонами
не встановлений строк повернення
позики і цей строк слід визначити
моментом пред'явлення вимоги, що було
зроблено позивачем 27.12.2013 р. (а.с. 4, 5).

Правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються договором
позики і відповідно до ст.ст. 1046, 1049, 1050
ЦК України кошти в сумі 30000 грн.
підлягають стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1

Судові витрати у відповідності до ст. 79,
88 ЦПК України, що становить 300 грн.
сплаченого позивачем судового збору за
подачу позовної заяви та 150 грн.
сплачених за подачі апеляційної скарги
підлягають стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 в розмірі 450 грн.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню у
відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід
задовольнити із вищезазначених
підстав.

Керуючись ст.ст. 60, 307, 309, 316 ЦПК України,
ст.ст. 509, 526, 1046, 1047, 1050 ЦК України, судова
колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду
від 15 квітня 2014 року скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30000
(тридцять тисяч) гривень та судові
витрати в розмірі 450 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.