АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8601 /2014
інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Меєчко Д.П.

за участю осіб:
представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про
усунення перешкод та вселення;

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, поданою
представником ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного
суду м.Києва від 20 травня2014 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного
суду м.Києва від 20.05.2014 року в
задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод та вселення
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_6, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог. Посилається на незаконність
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Помилковим, на думку апелянта, є
висновок суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
вселення ОСОБА_6 до спірного
приміщення, а саме будинку під літ. «А»,
оскільки будинок під літ «Б», в якому
проживає ОСОБА_6 не придатний для житла,
а вона має рівні з відповідачкою права
на будинок АДРЕСА_1, оскільки
зареєстрована в ньому, як і відповідач,
а відповідно, має рівне з нею право
користування усім будинком. Апелянт
вважає, що її чоловіком - ОСОБА_7 було
фактично прийнято спадщину і після
смерті його матері - ОСОБА_8 і після
смерті батька - ОСОБА_9 Вона є
спадкоємцем свого померлого чоловіка,
а тому має право користування усім
будинковолодінням по АДРЕСА_1.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2, підтримав
подану ним в інтересах позивача
апеляційну скаргу в повному обсязі,
посилаючись на доводи, викладені в ній.
Відповідачка ОСОБА_3, її представник
ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення. Позивачка
ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином.

Неявка позивачки в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_10, ОСОБА_6,
ОСОБА_12 зареєстровані в будинку
АДРЕСА_1 (а.с.8). В довідці за Формою № 3
зазначено, що будинок АДРЕСА_1 фактично
складається з будинку під літерою «А»
та будинку під літерою «Б», які не
введені в експлуатацію.

Як встановлено судом, позивачка разом
зі своєю сім»єю проживає у житловому
будинку по АДРЕСА_1, який згідно
технічного паспорту виготовленого
06.08.2010 р. зазначений під літ. «Б». В той
же час встановлено, що відповідачка
разом зі своєю донькою ОСОБА_5 проживає
у житловому будинку по АДРЕСА_1, який
згідно технічного паспорту зазначений
під літ. «А». Тобто, будинок АДРЕСА_1
фактично складається з двох будинків.

На вказане вище домоволодіння у сторін
відсутні правовстановлюючі документи
та відповідне право власності на них не
зареєстровано, домоволодіння не
введено в експлуатацію та є самочинним
будівництвом. Дані обставини
встановлені рішенням Солом»янського
районного суду м.Києва від 09.11.2012 року,
яке набрало чинності відповідно до
ухвали Апеляційного суду м.Києва від
12.02.2013 року та рішенням Солом»янського
районного суду м.Києва від 20.02.2012 року,
яке набрало чинності відповідно до
ухвали Апеляційного суду м.Києва від
19.04.2012 року.

Так, рішенням Солом»янського районного
суду м.Києва від 09.11.2012 року
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 -батьки
відповідачки та померлого чоловіка
позивачки - ОСОБА_7, якими самочинно в 1970
році був побудований будинок по
АДРЕСА_2.

17.02.1994 року батько відповідачки та
померлого чоловіка позивачки ОСОБА_7
склав заповіт, яким належний йому
житловий будинок з прилеглими до нього
будівлями по АДРЕСА_4 заповідав
відповідачці.

Даний заповіт ніким із спадкоємців, в
т.ч. померлим чоловіком позивачки , так
і самою позивачкою оскаржений не був.

Також даним рішенням встановлено, що
батьки відповідачки, як подружжя не
набули права власності на самочинно
збудований житловий будинок, а тому він
не входить до складу спадщини, яка
відкрилася після їх смерті.

Даним рішенням встановлено, що на
земельній ділянці побудований ще один
житловий будинок, в якому проживає
сім»я позивачки, тобто брата
відповідачки, який також не введений в
експлуатацію.

Крім того, рішенням Солом»янського
районного суду м.Києва від 20.02.2012 року
встановлено, що житловий будинок під
літ. «Б» побудований у 1987 році на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 та на
праві власності не зареєстрований, в
експлуатацію не введений.

Таким чином, з вказаних вище рішень
вбачається, що домоволодіння, які
побудовані по АДРЕСА_1 на праві
власності за жодною із сторін по даній
справі не зареєстровані, в
експлуатацію не введені.

Позивачка просить судусунути
перешкоди та вселити її в житловий
будинок під літ. «А» по АДРЕСА_3
посилаючись на те, що вона проживала в
даному будинку, як член сім»ї власника,
тобто ОСОБА_8 та набула право
користування вказаним житловим
будинком.

Відповідач пояснила суду, що її брат
після одруження з позивачкою побудував
будинок під літерою «Б» і вони своєю
сім'єю весь час проживали в цьому
будинку.

Так, відповідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Як вбачається зі справи між сторонами
по справі встановився конкретний
порядок користування
будинковолодінням, а саме позивач
користується будинком під літ «Б»,
відповідач користується будинком під
літ. «А».

Таким чином, твердження апелянта про
те, що ОСОБА_3 чинить їй перешкоди в
користуванні будинком не відповідають
дійсності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ч. 4 ст. 59 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
тощо.

Доказів того, що позивачка набула право
користування домоволодінням під літ.
«А» по АДРЕСА_1, що вона є його
власником та,відповідно, має право на
усунення перешкод в користуванні ним,
в тому числі і на вселення, суду не
надано.

Доказів того, що позивачка значиться
зареєстрованою в будинку АДРЕСА_2
також суду не надано.

Суд погодився з доводами позивача, що
кожен має право на житло, в тому числі
не може бути обмежений у праві
користування житловим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку
передбаченого законом.

Разом з тим, домоволодіння, яке
розташоване на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 є самочинним, за жодною із
сторін у порядку передбаченого законом
не зареєстроване, а тому суд дійшов
правомірного висновку про те, що
підстав для задоволення позову немає.

Що стосується посилань апелянта на
невідповідністьжитла, в якому проживає
позивач нормам жилої площі, на те, що
даний будинок не придатний для житла,
то ці доводи не спростовують висновків
суду першої інстанції та не свідчать
про те, що позивач має право
користування будинком під літ. «А».

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313,314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, подану
представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м.Києва від 20 травня2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: