АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1470/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2130/14
Головуючий у 1-й інстанції Волювач О. В.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М.

Суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 28 травня
2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до
місцевого суду з вказаним позовом до
ОСОБА_1, в якому, посилаючись на
невиконання відповідачем зобов'язань
по Кредитному договору № PL0XR510407310 від
04.06.2008 року, просив стягнути з останньої
11079,99 грн. заборгованості, яка
складається з 989,71 грн. заборгованості
за кредитом, 0,28 грн. заборгованості по
процентам за користуванням кредитом
9086,19 грн. пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором та
штрафи 500,00 грн. (фіксована частина), 503,81
грн. - процентна складова.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 28 травня
2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задоволено, стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанке»
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 11079,99 грн. станом на
14.04.2014 року по кредитному договору №
PL0XR510407310 від 04.06.2008 року та вирішено
питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
з підстав неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
невідповідності висновків суду
обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову за пропуском
трирічного строку позовної давності,
який сплив 21.01.2012 року.

Оскільки вона не була ознайомлена з
редакцією умов кредитування, згідно
яких строк позовної давності
встановлено 5 років, цей строк, на її
думку, встановлений банком в
односторонньому порядку.

Також вказує, що не укладала жодних
договорів для збільшення строку
позовної давності, не підписані нею
умови надання споживчого кредиту без
дати є нікчемними.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, дійшла висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого
суду не відповідає.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 04.06.2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено
Кредитно-заставний Договір (далі -
Договір), за умовами якого відповідач
отримав кредит на строк з 12 місяців з
04.06.2008 року по 20.06.2009 року включно у
розмірі 2029,00 грн. на придбання товару,
зі сплатою відсотків за його
користування в розмірі 0,01 % в місяць на
суму залишку заборгованості по кредиту
в обмін на зобов'язання з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови)
строки (а.с. 5-8, а.с. 25 на звороті).

Своїм підписом у Заяві ОСОБА_1
засвідчила, що ознайомилась та згодна з
із Умовами надання споживчого кредиту,
які були надані у письмовій формі, що їй
надано повну інформацію про умови
кредитування та що Заява разом з
запропонованими Банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт),
Тарифами складає між нею та Банком
Кредитно-заставний договір.

Згідно з п.23 ст.1 Закону України «Про
захист прав споживачів» кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом. Таким чином, ОСОБА_1 отримала
споживчий кредит.

Згідно умов даного Договору,
щомісячний платіж у сумі 169,19 грн., який
складається з заборгованості за
кредитом, відсотків винагороди,
комісії та інших витрат згідно з
Умовами, має бути внесений у період з 15
по 20 число кожного місяця.

Для виконання даного Договору Банк
відкриває Позичальникові рахунок для
зарахування коштів, спрямованих на
погашення кредиту, заборгованості по
відсотках, винагороди та інших
платежів.

Позичальник зобов'язується повернути
суму кредиту, відсотків, винагороди
відповідно до Заяви та Умов.

Так пунктами 3.2.2., 3.2.3, 3.2.4, 3.2.7, 3.2.8., 3.2.9
Договору встановлено, що позичальник
зобов'язується погашати кредит у
порядку та строки відповідно до Заяви,
сплатити відсотки за користування
кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1,
4.2. даних Умов та Тарифів. Повну сплату
відсотків за користування Кредитом
здійснити не пізніше дати фактичного
повного погашення кредиту; сплатити
винагороду; погасити заборгованість по
кредиту у повній сумі, сплатити
нараховані за весь період користування
кредитом відсотки, винагороду й
неустойку (штраф, пеню) не пізніше дати,
зазначеної в повідомленні банку,
передбаченого п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 даних
Умов. Надавати Банку кошти для
погашення заборгованості за даними
Умовами, включаючи кредит, винагороду,
відсотки за користування кредитом, які
передбачені заявою. Повністю повернути
кредит до дати у заяві. При непогашенні
кредиту в строки, зазначені в Заяві,
заборгованість у частині вчасно
непогашеної суми Кредиту вважається
простроченою. На залишок
заборгованості по простроченої сумі
кредиту нарахування відсотків
здійснюється відповідно до п. 4.2. цих
Умов з дати виникнення простроченої
заборгованості, з розрахунку від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Згідно п. 5.1. Умов, при порушенні
позичальником зобов'язань із погашення
кредиту, сплачується пеня у розмірі, ,
0,5% від суми простроченого платежу, але
не менше 1 гривні за кожний день
прострочення платежу, а також згідно
п. 5.3 Договору сплатити штрафи у розмірі
500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за
порушення строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш ніж на 30
днів.

Для здійснення останнього погашення по
Кредиту Позичальник звертається в
Банк, який надає інформацію про
заборгованість Позичальника за
кредитно-заставним договором (кредит,
відсотки, пені, винагороди) (п.3.2.13).

Внаслідок неналежного виконання умов
Договору за ОСОБА_1 станом на 14.04.2008 року
утворилася заборгованість у розмірі
11079,99 грн., яка складається з 989,71грн.
заборгованості за кредитом; 0,28грн.
заборгованості за відсотками за
користування кредитом, 9086,19 грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за Договором, 500,00 грн. штрафу (фіксована
частина) та 503,81 грн. штрафу (процентна
складова), що підтверджується
Розрахунком (а.с.4).

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив із того, що позов пред'явлено у
межах збільшеного до 5-ти років строку
позовної давності, встановленої
договором.

З таким висновком не можна погодитися з
наступних підстав.

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим до його
виконання.

Згідно вимог чинного законодавства
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України).

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання,
згідно положень статті 625 ЦК України.

Статтею 525 ЦК України встановлено
заборону односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
виконувати кредитний договір у
відповідності до його умов та
законодавства.

У відповідності до статті 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За приписом статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання.

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч.1
ст.530 ЦК України).

За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 546 ЦК України, передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. За правилами ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч.2
ст.549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

Сплата неустойки (пені) є правовим
наслідком у разі порушення
зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України,
проценти на неустойку не
нараховуються.

З наданого Банком Розрахунку
вбачається, що за ОСОБА_1 станом на
14.04.2008 року утворилася заборгованість у
розмірі 11079,99 грн., яка складається з 989,71
грн. заборгованості за кредитом; 0,28 грн.
заборгованості за відсотками за
користування кредитом, 9086,19 грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за Договором, 500,00 грн. штрафу (фіксована
частина) та 503,81 грн. штрафу (процентна
складова).

Оскільки стягнення неустойки, до якої
відноситься штраф та пеня, є
самостійною мірою цивільно-правової
відповідальності, Банком неправомірно
здійснено нарахування штрафу
(процентна складова) у тому числі на
пеню, що є неприпустимим у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 550 ЦК
України.

Інші розрахунки Банку заборгованості
по тілу кредиту, відсоткам за
користування кредитом у колегії суддів
сумніву не викликають.

Разом із з тим, як убачається з наданого
Банком Розрахунку та визнається
відповідачем, останній платіж ОСОБА_1
здійснила 31.12.2008 року.

Як вказувалося вище, згідно умов
Договору, періодом сплати вважається
період з 15 по 20 число кожного місяця.

Таким чином, з 20.01.2009 року у Банка
виникло право на звернення до суду
протягом наступних п'яти років до 20.01.2014
року.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 23.04.2014 року,
направивши позовну заяву засобами
поштового зв'язку, яка зареєстрована
місцевим судом 24.04.2014 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Статтею 259 ЦК України встановлено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.261
ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Аналізуючи умови договору та зміст
зазначених правових норм, слід дійти
висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція
сформульована у постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі №6-116цс13.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч.5 ст.267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони пред'
явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Зі спливом позовної давності до
основної вимоги, позовна давність
спливає і до додаткової вимоги -
стягнення неустойки, звернення
стягнення на заставлене майно тощо
(стаття 266 ЦК України).

Відповідно до п. 5.5. Кредитно-заставного
договору, терміни позовної давності по
вимогам по стягненню кредиту,
відсотків, винагороди, неустойки - пені,
штрафів, за даним Договором,
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Під час розгляду справи у місцевому
суді відповідач ОСОБА_1 заявила про
застосування строку позовної давності
до правовідносин, що виникли.

Разом із тим, при вирішенні справи суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що збільшений згідно умов
Кредитно-заставного договору 5-ти
річний строк позовної давності сплив
20.01.2014 року, позов направлений
позивачем до суду засобами поштового
зв'язку 23.04.2014 року, тобто через три
місця після спливу встановленого
Договором 5-ти річного строку позовної
давності.

Таким чином, місцевий суд дійшов
помилкового висновку про задоволення
позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
є частково обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.3,4 ч.1 ст.309,
ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, -
задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 28 травня
2014 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, - відмовити за пропуском
строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
П.М. Карнаух

Судді :
Ю.В. Дряниця

Т.О.Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області
П.М.Карнаух