АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/4154/14 р.
Головуючий 1 інстанції Шестак О.І.
Справа № 638/638/14-ц
Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: позбавлення батьківських
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Коровіна С.Г., Довгаль А.П.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дзержинського районного суду м.Харкова
від 02 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А
:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на те, що рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 10.10.2013 р.
шлюб між нею і відповідачем розірвано.

Від шлюбу вони з відповідачем мають
двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
на теперішній час проживають з
позивачкою і знаходяться на її
утриманні.

Відповідач ухиляється від сплати
аліментів, не дивлячись на рішення
Дзержинського районного суму м.
Харкова від 12.06.2013 р. Крім того, останнім
часом ОСОБА_2 почав завдавати їй
тілесних ушкоджень. Останнього разу за
заявою ОСОБА_1 Дзержинським РВ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
відносно даного факту було розпочато
досудове розслідування. ОСОБА_1 боїться
за своє життя і за життя своїх дітей.

В судовому засіданні позивач, а також
його представник вимоги, викладені в
позовній заяві підтримали, просили їх
задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні з позовом не
погодились, в задоволенні позовних
вимог просили відмовити.

Представник третьої особи - Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці і соціальної політики
Харківської міської ради позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив їх
задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду
м.Харкова від 02 квітня 2014 року в
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
її вимоги, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
з?явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК
України, не надано доказів на
підтвердження своїх вимог.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними і
зробленими у відповідності із
зібраними по справі доказам.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
не забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Згідно з п. п. 15, 16, 18 роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» (зі
змінами) позбавлення батьківських прав
(тобто прав на виховання дитини, захист
її інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з
16.09.2000 р.

Від шлюбу сторони мають двох дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_1 і НОМЕР_2 відповідно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила,
що до січня 2013 р. відносини в їх сім'ї
були нормальними. З січня 2013 р. вони
проживають окремо.

Позивачкою, відповідно до вимог ст..60
ЦПК України, не надано доказів того, що
ОСОБА_2 ухиляється від виконання свого
обов'язку по вихованню дітей. З
матеріалів справи вбачається, що
відповідачем на рахунок ОСОБА_1
періодично проводиться перерахунок
грошових коштів, що підтверджується
відповідними квитанціями і свідчить
про участь ОСОБА_2 в утриманні дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що
він бажає спілкуватись з дітьми,
цікавиться їх здоров'ям, однак, в
зв'язку з погіршенням відносин з
позивакою, у них виникають конфлікти та
постійні звернення до міліції і суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
відповідно до роз'яснень, наданих в
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення про
позбавлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, доказів свідомого
ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх
батьківських обов'язків суду не надано,
відповідач проявляє бажання
спілкуватися з дітьми, приймає участь у
їх утриманні, тому підстав для
задоволення позову немає.

Посилання позивачки на те, що
відповідач здійснює насильство в сім'ї
обґрунтовано не прийняті судом першої
інстанції і не приймаються колегією
суддів, оскільки із акту з'ясування
обставин вчинення насильства в сім'ї
або реальної загрози його вчинення від
08.04.2014 року, складеного комісією служби
у справах сім'ї, дітей та молоді
Дзержинського району м.Харкова
вбачається, що під час виїзної комісії
факту насильства не виявлено, з батьком
дітей провести виховальну роботу, сім'ї
запропонувати соціальний супровід.

Крім того, обґрунтовано не прийняті
судом першої інстанції і не
приймаються колегією суддів висновок
Департаменту праці та соціальної
політики управління служб у справах
дітей Харківської міської ради про
доцільність позбавлення батьківських
прав, оскілки в судовому засіданні
апеляційної інстанції представник
служби пояснила, що обставини,
зазначені у висновку, відомі службі зі
слів позивачки.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду законне і
обґрунтоване, постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1
ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м.Харкова від 02 квітня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -