АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/4777/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 636/340/14-ц
Доповідач - Колтунова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 03» липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Костенко Т.М., Гальянової І.Г.

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Чугуївського
міського суду Харківської області від
28 травня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2, діючого в інтересах
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя
особа: приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про усунення від права на спадкування
,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду зі вказаним позовом.

Зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер
їхній батько - ОСОБА_7, після смерті
якого відкрилася спадщина.

Спадкоємцями першої черги за законом є
вони, діти померлого, і ОСОБА_1, які
прийняли спадщину шляхом подання заяви
до нотаріальної контори в
шестимісячний строк.

З лютого 1996 року батько тяжко хворів, а
з 2012 року перебував у вкрай тяжкому
стані, потребував сторонньої допомоги
і догляду, проживаючи один у квартирі
АДРЕСА_1 в якій його і було знайдено
мертвим у віці 78 років.

Ними надавалась матеріальна допомога
батькові і здійснювався за ним догляд,
в той час як відповідачка ОСОБА_1,
проживаючи постійно в Німеччині,
повністю ухилилась від виконання своїх
обов'язків.

Доповнивши позовні вимоги, позивачі
просили суд усунути від спадкування
ОСОБА_1, а також ОСОБА_5, яка є донькою
померлого, і яка також не надавала
матеріальної допомоги ОСОБА_7 та не
здійснювала за ним догляд.

Відповідачі проти позову заперечували.

ОСОБА_1 пояснила, що з 1982 року вона
постійно проживає в Федеративній
Республіці Німеччина, але ніколи не
втрачала зв'язку з батьком, до якого
приїздила один раз на рік у відпустку.
Батько під час життя займався
підприємницькою діяльністю, був
забезпеченою людиною, і не потребував
матеріальної допомоги, про що
неодноразово їй говорив.

Крім того батько за життя не потребував
сторонньої допомоги, не звертався до
неї з таким проханням, і помер для неї
раптово.

ОСОБА_5 пояснила, що померлий ОСОБА_7 не
є її батьком, її не вдочеряв і на
спадщину вона не претендує.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області від 28 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 і ОСОБА_4
задоволено частково.

ОСОБА_1 усунено від спадкування за
законом після смерті батька - ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В іншій
частині позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовити, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 та ОСОБА_5
підтримували апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином (а.с.
262-265 ).

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 і ОСОБА_4
про усунення ОСОБА_1 від права на
спадщину, суд першої інстанції виходив
з того, що вона ухилялася від надання
допомоги непрацездатному батьку, який
перебував у безпорадному стані,
потребував сторонньої допомоги, що
відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України
є підставою для усунення від права
спадкування за законом.

Проте з такими висновками судова
колегія погодитися не може, оскільки
вони не відповідають вимогам закону і
обставинам справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
у квартирі АДРЕСА_1 помер ОСОБА_7, після
смерті якого відкрилась спадщина (а.с.
21).

Спадкоємцями першої черги після смерті
- ОСОБА_7 є його діти - ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_1, які прийняли спадщину у
встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України
шестимісячний строк від дня відкриття
спадщини шляхом подання заяви до
нотаріальної контори (а.с. 48, 55, 59).

Так, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялась від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту вказаної норми, суд
під час вирішення спору згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України повинен
встановити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця у
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво, а також
потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 «Про судову практику у справах про
спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умов свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Матеріали справи не містять даних щодо
безпорадного стану спадкодавця.

Так, відповідно до довідки Харківської
міської клінічної лікарні №27 від 22.04.2014
року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, звертався до
поліклініки з 1996 по 2006 роки лише з
приводу простудних захворювань.

З 14.03.2009 р. по 03.04.2009 р. знаходився на
стаціонарному лікуванні з діагнозом
алергічний дерматит, серцево-судинні
захворювання, та захворювання,
шлунково - кишкового тракту.

При амбулаторному огляді
лікарями-спеціалістами 08.05.2012р., 30.07.2012р.
і 11.12.2012р. його стан розцінювався як
задовільний щодо наявної патології
(а.с. 175-176).

За даними КЗ ХОКОЦ у лютому 1996 р. ОСОБА_7
встановлено діагноз -
базально-клітинний рак шкіри і
проведено хірургічне і променеве
лікування, взято на диспансерний огляд,
але з того часу по день смерті він до
онкологічного диспансеру за медичною
допомогою не звертався (а.с. 117).

Незважаючи на наявність вказаних
захворювань, ОСОБА_7 до дня смерті
займався підприємницькою діяльністю,
мав свідоцтво платника єдиного
податку, видане ДПІ у Київському районі
м. Харкова від 30.05.2012 р., виключений з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців у
зв'язку зі смертю 29.08.2013р. (а.с. 127-128).

Та обставина, що ОСОБА_7 вів усамітнений
спосіб життя і не звертався до дітей за
будь-якою допомогою, підтверджується і
висновком судово-медичної експертизи
ХОБСМЕ від 29.08.2013р. №2329-Дм/13 із якого
вбачається, що від дня смерті ОСОБА_7 до
знайдення його мертвим у квартирі
сплинув значний час, що унеможливило
встановлення причини смерті (а.с. 123-126).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку, що
спадкодавець потребував сторонньої
допомоги та звертався з проханням про
надання такої допомоги до ОСОБА_1, а
остання умисно ухилялась від надання
допомоги ОСОБА_7

Крім того, судом першої інстанції не
було належним чином з'ясована
можливість ОСОБА_1 надавати таку
допомогу померлому.

В суд першої інстанції відповідачкою
були надані докази, які підтверджують,
що вона мешкає в Німеччині, отримує від
держави соціальну допомогу. Інших
даних про доходи ОСОБА_1 не надано.

В той же час, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК
України спадкоємця може бути усунено
від права на спадкування лише при
одночасному настанні таких обставин як
безпорадність стану спадкодавця, його
потреби в отриманні допомоги від
спадкоємця за умови надання такої
допомоги іншими спадкоємцями та
ухилення спадкоємця від надання
допомоги при доведенні цих фактів у їх
сукупності.

Суд вказані вимоги закону до уваги не
прийняв і ухвалив рішення про усунення
ОСОБА_1 від права на спадкування при
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які він вважав
встановленими, що відповідно до п.2 ч.1
ст.309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення і відмови в позові про усунення
її від права на спадкування.

В той же час суд обґрунтовано відмовив
в позові про усунення ОСОБА_5 від
спадкування, яка сама у судовому
засіданні визнала, що не є спадкоємцем
після смерті померлого, в родинних
відносинах з ним не перебувала та на
спадщину не претендує, що відповідно до
ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає
доказуванню.

Посилання ОСОБА_1 на порушення судом
правил підсудності, а саме вимог ч.1
ст.114 ЦПК України щодо виключної
підсудності спору з приводу нерухомого
майна, належного померлому, є
необґрунтованим, оскільки між
сторонами виник спір з приводу
усунення одного із спадкоємців від
права на спадкування, а не з приводу
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно зважаючи на, що
підсудність справи визначена судом
відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись п.2 ч.1 ст.309, ст..315, ч.2 ст.314, ст.
ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,
-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 28 травня 2014
року в частині усунення ОСОБА_1 від
права спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_7, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. - скасувати, в цій
частині ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в задоволенні
позову - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: