Справа № 427/6494/13-ц
Провадження № 22ц/782/699/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - судді Авалян Н.М.

суддів - Яреська А.В., Туренка С.І.

при секретарі - Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» на рішення
Свердловського міського суду
Луганської області від 02 грудня 2013 року
по цивільній справі за позовом ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання» до
ОСОБА_1 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 09 серпня 2013
року з позовом, в якому просив стягнути
з відповідачки вартість не облікованої
електричної енергії (збитки) в розмірі
10629,22 грн., нараховані за порушення
Правил користування електричною
енергією для населення її батьку
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_2 помер. Позов обґрунтований
посиланням на ст.ст.1216, 1218, 1231, 1261 ЦК
України.

Рішенням, що окаржується, суд
відмовив в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального та матеріального
права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового
рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суді першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлені наступні факти,
які підтверджені матеріалами справи та
визнавались сторонами.

18 грудня 2011 року під час
перевірки дотримання Правил
користування електричною енергією для
населення України контролерами
позивача в будинку за адресою: АДРЕСА_1,
був виявлений факт безоблікового
користування електричною енергією, яке
відбулося внаслідок самовільного
підключення електропроводки до
електричної мережі, минаючи прилад
обліку (встановлення перемички між
мережевого вводу до приладу обліку та
колодкою запобіжників, встановлена
після приладу обліку перемичка
виконана за щитком шляхом розірвання
ввідного кабелю).

Про вказане порушення був
складений акт № 810836 відносно
споживача ОСОБА_2

На підставі вказаного акту
позивачем були нараховані споживачу
ОСОБА_2 збитки (вартість не облікованої
електричної енергії) в розмірі 10629,22
грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер.

24 травня 2012 року приватним
нотаріусом Свердловського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 було
заведено спадкову справу № 42/2012 на
підставі заяви дочки померлого ОСОБА_1
(відповідачки у справі). Інші особи із
заявами про прийняття спадщини до
нотаріуса не звертались.

10 липня 2012 року до приватного
нотаріуса Свердловського міського
нотаріального округу ОСОБА_3
звернулось ТОВ «Луганське енергетичне
об'єднання» з претензію до спадкоємців
ОСОБА_2 про стягнення нарахованих
збитків. претензію було долучено до
матеріалів спадкової справи та
доведено до відома спадкоємців.

На момент вирішення справи ні
відповідачки, ні інші спадкоємці не
звертались до нотаріуса за отриманням
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з чим спадкове майно нотаріусом
не виявлялось. Відповідачка наявність
будь-якого майна у спадкодавця
заперечувала.

Будинок, в якому проживав
спадкодавель ОСОБА_2 та в якому було
виявлено порушення Правил
користування електричною енергією для
населення, зареєстроване на праві
приватної власності за ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позов є безпідставним з огляду на те, що
обсяг спадкового майна до теперішнього
часу є невизначеним, тобто, жодних
речей, які належали померлому на час
його смерті, не виявлено, та як
наслідок, спадщина померлого ОСОБА_2
відповідачем не була прийнята.

Проте з такими висновками
погодитись не можна, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
нормам матеріального права.

Відповідно до законодавства
прийняття спадщини- це дія спадкоємця,
яка засвідчує про його згоду вступити в
спадкові права.Прийняття спадщини
здійснюється шляхом виконання дій,
вказаних в ст.ст.1268,1269 ЦК України.

Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку шести місяців з дня відкриття
спадщини, він не заявив про відмову від
неї (ч.3 ст.1268 ЦК) Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини(ч.1 ст.1269 ЦК).

Враховуючи, що відповідачка
подала нотаріусу заяву про прийняття
спадщини, відповідно до закону вона є
особою, яка прийняла спадщину після
смерті батька, тому висновок суду про
неприйняття нею спадщини є помилковим.

Крім того, вирішуючи справу судом
першої інстанції не прийняті до уваги
керівні роз'яснення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладені в Постанові Пленуму
від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав", який
роз'яснив наступне.

Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1268 ЦК),
проте право власності на нерухоме
майно у разі прийняття спадщини
виникає у спадкоємця з моменту
державної реєстрації речового права на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень").
Разом із тим суди повинні
розмежовувати право на спадщину як
майнове право (об'єкт спадкування) та
виникнення права власності на спадкове
майно як на об'єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися
із заявою про державну реєстрацію
переходу права власності до органу, що
здійснює державну реєстрацію прав на
нерухоме майно, після прийняття
спадщини в порядку, передбаченому
законом. Якщо право власності
спадкодавця не було зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, правовстановлюючими є
документи, що підтверджують підставу
для переходу права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень").

Статтями 1297 та 1299 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно та зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

Одже, відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269
ЦК України).

Для з'ясування факту переходу
права власності на будинок в порядку
спадкування, необхідно встановити, чи
була прийнята спадщина після смерті
власниці будинку ОСОБА_4 її
спадкоємцями, тому доводи апеляційної
скарги про допущену судом першої
інстанції неповноту встановлення
обставин щодо обсягу спадкового майна,
заслуговують на увагу.

У зв'язку з цим апеляційним судом
за клопотанням представника апелянта
була витребувана копія спадкової
справи після смерті ОСОБА_4, з якої
вбачається, що із заявами про прийняття
спадщини звернулись сини спадкодавиці
ОСОБА_2 та ОСОБА_5, але свідоцтва про
право на спадщину вони не отримували.
Однак, не зважаючи на те, що спадкоємці
не зареєстрували право власності на
спадковий будинок, вони відповідно до
законодавства є власниками спадкового
будинку, а після смерті ОСОБА_2 право
власності на належну йому частку
спадкового будинку перейшло до його
спадкоємиці - відповідачки ОСОБА_1

З вказаних вище підстав висновок
суду першої інстанції про відсутність
спадкового майна після смерті ОСОБА_2 є
помилковим.

З огляду на допущені судом
порушення норм процесуального та
матеріального права рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Встановлено, що відповідачка
спадщину прийняла; позивач пред'явив
свої вимоги до спадкоємця своєчасно у
встановленому законом порядку;
спадковим майном є успадкована
спадкодавцем ОСОБА_2 після своєї матері
ОСОБА_4,1/2 частка будинку, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, право власності на
яку не було зареєстроване за життя
спадкодавця.

Разом з тим, самим фактом
нарахування збитків спадкодавцю
ОСОБА_2 у його спадкоємиці ОСОБА_1 не
виникає зобов'язання їх відшкодувати.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов`язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла ( спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Доказів того, що спадкодавець
визнавав за життя нараховані йому
збитки матеріали справи не містять.
Рішення суду про стягнення нарахованих
збитків за його життя не
постанавлювалось.

Таким чином, з огляду на те, що на
момент смерті спадкодавця з нього не
була стягнута сума збитків на користь
позивача та спадкодавець не вчинив
ніяких дій, які б свідчили про визнання
ним збитків, тобто у ОСОБА_2 за його
життя не виникло зобов'язання по їх
відшкодуванню. А неіснуюче
зобов'язання не може бути успадковане
відповідачкою за змістом ст.1216 ЦК
України

За таких обставин рішення в
задоволенні позову слід відмовити із
зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1
п.п.1,3,4, 313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» задовольнити
частково.

Рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 02 грудня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову з інших підстав в
задоволенні позову ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» до ОСОБА_1 про
стягнення збитків.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Рішення апеляційного суду може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

суддя
Н.М.Авалян