Ухвала

іменем україни

27 червня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кузнєцов В.О., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 29 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості та пені
за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та
пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Кіровського районного суду
ум. Донецька від 28 листопада 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість по сплаті аліментів в
розмірі 11 618, 26 грн та пеню за
прострочення по сплати аліментів в
розмірі 109 995, 86 грн. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області від 29 травня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати
аліментів у розмірі 8 тис. грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. В
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення апеляційного суду змінити, а
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове, про
часткове задоволення позовних вимог,
апеляційний суд правомірно виходив з
положень ст. 180, ч. 2 ст. 196 СК
України, встановивши наявність у
відповідача заборгованість по сплаті
аліментів, яка призвела до нарахування
пені за прострочення їх сплати та з
урахуванням матеріального та
сімейного стану відповідача дійшов
обґрунтованого висновку про зменшення
розміру такої пені. Переглядаючи
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення заборгованості по
сплаті аліментів, апеляційний суд
дійшов ґрунтовного висновку про
відмову в задоволенні вказаних
позовних вимог, з огляду на перебування
на виконанні у відділі ДВС
Калінінського РУЮ у м. Донецьку
виконавчого листа про стягнення
вказаної заборгованості.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновку суду апеляційної інстанції
вони не впливають та його не
спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та пені за прострочення
сплати аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ