Справа № 147/708/14-ц
Провадження № 2/147/264/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року
Тростянецький районний суд Вінницької
області

у складі: головуючого судді Савченко
С.М.,

при секретарі Подолян Т.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Тростянець цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу та визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом
і просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими спорудами, який
розташований у АДРЕСА_1, що укладений
між ним та ОСОБА_4 та визнати за ним
право власності на вказаний житловий
будинок.

Позовну заяву обґрунтував ти, що у
вересні 2013 року він домовився з ОСОБА_4
про купівлю належного їй на праві
власності житлового будинку АДРЕСА_1. 01
жовтня 2013 року вони зустрівся в будинку
ОСОБА_4 та він передав їй гроші за
будинок в сумі 15 000 грн., про що йому
дали розписку. Гроші за будинок він
передав у присутності її сина - ОСОБА_3,
який на той час перебував у неї так як
вона захворіла та двох свідків ОСОБА_5 і
ОСОБА_6. Поскільки ОСОБА_4 не змогла
розписатись, підпис поставив її син
ОСОБА_3.

Вони також домовились про оформлення
договору купівлі-продажу і для цього
відповідач зобов'язався зареєструвати
право власності та виготовити
технічний паспорт на будинок після
чого повідомити дату укладання
договору за оформлення якого витрати
він повинен був взяти на себе.

Через два тижні ОСОБА_3 повідомив, що
він забрав маму у с.Колоденка
Томашпільського району у зв'язку з тим,
що її стан здоров'я раптово погіршився
і 9 жовтня 2013 року вона померла. Також
повідомив, що приїхати для оформлення
договору купівлі-продажу та отримання
свідоцтва про право на спадщину він не
може. А згодом зателефонувала його
дружина і повідомила, що він
знаходиться на лікуванні і не може
взагалі пересуватися та займатися
прийняттям спадщини вони не будуть.

В даний час він користується будинком
та розпоряджається ним, так як ОСОБА_3
передав йому ключі, але без належного
оформлення.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов по підставах
наведених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надіслав суду повідомлення
про розгляд справи в його відсутність,
проти задоволення позову не заперечує.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
в задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій строні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В справі наявні копія договору
купівлі-продажу жилого будинку від 4
квітня 2001 року. Згідно якого ОСОБА_7
продала, а ОСОБА_8 купив жилий будинок ,
що розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно копії рішення Тростянецького
районного суду від 21.08.2009 року по
цивільній справі №2-480-2009 р. за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним визнано
дійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
будівлями, що розташований в АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8. Визнано
право власності за ОСОБА_4 на цей
житловий будинок загальною площею 50,4
м.кв.

Якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації (частини третя та
четверта статті 334 ЦК України).

Так, відповідно до пункту 3 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» (далі -
Прикінцеві положення Закону) до 01 січня
2013 року державна реєстрація права
власності на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельних ділянках,
проводилась реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності цим Законом та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Відсутність державної реєстрації
права власності на нерухоме майно
являється ознакою відсутності самого
права на це майно. Згідно ст. 331
Цивільного кодексу України, якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, то право власності виникає
з моменту державної реєстрації. Так, у
відповідності до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Отже, право власності на нерухоме майно
виникає з моменту державної реєстрації
такого права.

Представник позивач не навів доказів в
підтвердження того, що ОСОБА_4 належав
на праві власності житловий будинок,
що розташований в АДРЕСА_1.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в
шестимісячний строк після смерті
матері ОСОБА_4 подав до нотаріальної
контори заяву, підпис на якій
нотаріально не завірений, про
прийняття спадщини на майно матері
померлої 9 жовтня 2013 року. Ця обставина
підтверджується оглянутою в судовому
засіданні спадковою справою №205/2014 р.
до майна померлої 09.10.2013 р. ОСОБА_4. З
якої також вбачається, що він не
отримав свідоцтво про право на
спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Статтею 1299 ЦК України встановлено, що
якщо у складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину
на зазначений житловий будинок не
отримав і відповідно не зареєстрував
право на спадщину. Отже він не є
власником даного житлового будинку.

Крім того, укласти договір
купівлі-продажу позивач ОСОБА_2 мав з
ОСОБА_4

Факт передачі ОСОБА_2 грошей ОСОБА_4 не
створює набуття права власності на
житловий будинок за позивачем.
Оскільки продавець може продати
нерухоме майно власником якого він є.

Відповідно до ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідченні, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що 1 жовтня 2013
року позивач передав матері
відповідача ОСОБА_4 гроші в суми 15000 грн.
за придбання будинку АДРЕСА_1. При цьому
у простій письмовій формі не оформляли
договір купівлі-продажу житлового
будинку.

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину встановлена
законом, такий правочин є нікчемним. У
випадках, встановлених Цивільним
кодексом України, нікчемний правочин
може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 220 ЦК України в
разі недоодержання сторонами вимог про

нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Правила ст. 220 ЦК України щодо
можливості визнання договору
купівлі-продажу дійсним не поширюється
на договори купівлі-продажу, предметом
яких є земельна ділянка, єдиний
майновий комплекс, житловий будинок
(квартира) або інше нерухоме, оскільки
такий правочин підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

Це пов'язано із тим, що момент
вчинення такого правочину, відповідно
до положень ст. ст. 210, 640 ЦК України
пов'язується з державною реєстрацією,
тому правочин є неукладеним і таким, що
не породжує для сторін прав та
обов'язків.

У зв'язку з цим, не будучи
укладеним, договір не може бути
визнаний судом дійсним на підставі ст.
220 ЦК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 210, 215, 220, 331, 334, 640, 654, 655,
657, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 209
ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу та визнання
права власності.

На рішення може бути подана апеляція
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через
Тростянецький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: