Провадження № 2/474/118/14
У Х В А Л А

04.07.2014 року

Врадіївський районний суд
Миколаївської області

в складі головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі - Багрін Н.А.

за участю представника відповідача –
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с.м.т. Врадіївка позовну
заяву ОСОБА_2 до Приватного
підприємства “Виробничо-комерційного
підприємства “Каро” (далі – ПП ВКП
«Каро») про визнання договору оренди
землі припиненим та повернення
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання договору оренди земельних
ділянок загальною площею 4,85га,
укладеного 11.03.2006 року між ним та ПП ВКП
“Каро”, припиненим з 01 січня 2014 року
внаслідок закінчення строку його дії
та зобов'язати відповідача повернути
земельні ділянки загальною площею 4,85
га, які розташовані в межах території
Доброжанівської сільської ради.

В газеті Врадіївської
райдержадміністрації і районної ради
Миколаївської області “Вісник
Врадіївщини” № 49 (9486) від 21.06.2014р. було
опубліковано статтю, в якій адвокат
ОСОБА_3, вказав на зволікання при
прийняті рішень у судових спорах
пов'язаних з земельними ділянками, які
знаходяться в межах Доброжанівської
сільської ради Врадіївського району
Миколаївської області та
використовуються колишнім орендарем
після закінчення строку оренди, що
викликало вказівку від посадових осіб
області повідомити їх про результати
розгляду справи Врадіївським районним
судом, якщо вони будуть не на користь
громади. Тим самим адвокат ОСОБА_3
ставить під сумнів об'єктивність та
неупередженість суду.

Водночас з протоколу попередніх
судових засідань та журналу судового
засідання вбачається, що попередній та
розгляд справи по суті відкладався в
зв’язку з повторною неявкою
представника відповідача, який
повідомив про причини неявки,
задоволення клопотання позивача, його
представника про визнання явки самого
відповідача обов’язковою, та
відкладення розгляду справи за
клопотанням ОСОБА_4, в зв’язку з
перебуванням у відрядженні. Крім того
розгляд справи двічі відкладався за
клопотанням самого представника
позивача ОСОБА_3, з метою витребування
доказів, - до їх отримання.

При цьому, напередодні, представник
позивача - адвокат ОСОБА_3 після виходу
з залу судового засідання по даній
справі, діючи, з його слів, в інтересах
ПП “Оазис”, в погрозливій формі
висловлювався щодо необхідності
прийняття рішення по даній справі на
користь позивача та посилався на
подальшу вдячність керівника
вказаного підприємства - ОСОБА_5. В
іншому разі, натякав на проведення
пікетування суду за вказівкою
вищевказаної особи та виникнення в
мене, як голови суду, інших проблем в
зв'язку з наявністю в зв'язках
керівника «Оазису» високопосадовців
судової системи.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 стверджував,
що реєстрації додаткових угод до
спірних договорів оренди земельних
ділянок є незаконною та була здійснена
безпосередньо за моїм сприянням та
мною, в свою чергу, висловлена думка
щодо прийняття рішень по даній
категорії справ на користь
відповідача.

Інших справ даної категорії де
предметом спору є земельні ділянки
розташовані в межах Доброжанівської
сільської ради Врадіївського району
Миколаївської області в провадженні
Врадіївського районного суду відсутні,
що дає підстави зробити висновок про
те, що в даному випадку розмова, яка
відбулася між адвокатом ОСОБА_3 та
посадовими особами області
стосувалася саме даної цивільної
справи.

Викладені обставини розцінюю як тиск
на мене, як на суддю та правосуддя в
цілому. Чи висловлювалася мною думка
щодо прийняття кінцевих рішень по
даній категорії справ на користь
відповідача не пам’ятаю, хоча
заздалегідь ніколи не висловлюю свою
думку щодо кінцевого рішення по
справі..

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, яка
кореспондується з п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до вимог ст. 23 ЦПК
України, за наявності підстав,
зазначених у ст.ст. 20, 21 та 22 ЦПК України
суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, суддя не
може брати участі в розгляді справи і
підлягає відводу (самовідводу), якщо є
інші обставини, які викликають сумнів в
об'єктивності та неупередженості
судді.

Оцінивши мотиви заявленого
самовідводу, приймаючи до уваги
практику розгляду справ Європейського
суду з прав людини з означених питань, з
метою виключення будь-яких сумнівів у
безсторонності суду та дотримання
права на справедливий суд в контексті
пункту 1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
знаходить, що вищенаведене є
достатніми підставами для задоволення
заяви про самовідвід.

Керуючись ст.ст. 3, 20, 23 та 209-210 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Фасій
В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного підприємства
“Виробничо-комерційного підприємства
“Каро” (далі - ВКП “Каро”), про
визнання договору оренди землі
припиненим та повернення земельної
ділянки.

Передати дану справу до канцелярії
Врадіївського районного суду
Миколаївської області для здійснення
повторного розподілу відповідно до
вимог ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В. Фасій