Справа № 0523/7552/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2014 року Суворовський районний
суд міста Одеси в складі: головуючого
судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
домоволодіння, визнання права
користування земельною ділянкою,
визнання недійсним рішення Одеського
міськвиконкому, визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом і за законом, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на домоволодіння, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до
ОСОБА_3, в якому вказує, що рішенням
Ленінського районного народного суду
м. Одеси від 15.06.1989 р. (справа
№2-1625) за нею визнано право особистої
власності на цілий спірний будинок в
АДРЕСА_1.

Цей будинок був проданий
16.04.1927 р. за договором купівлі-продажу
власником ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (тоді
за адресою: АДРЕСА_1).

Оскільки продавець ОСОБА_4 не мала
документів, які підтверджували її
право на продаж будинку (літ. "А" та літ.
"Б"), то вона мала лише право власності
на дворове місце розміром 455 кв.м. (нині
467 кв.м.) АДРЕСА_1. Як вважає позивач,
договір купівлі-продажу від 16.04.1927 р.
фактично прикриває продаж земельної
ділянки розміром 455 кв.м., оскільки
продавець ОСОБА_4 мала право власності
на дворове місце без будинків згідно з
виписом з першої частини актової книги
Одеського нотаріуса ОСОБА_10.

Позивач вважає, що цим договором
порушені її права і інтереси і оскільки
він являється недійсним, просить також
визнати за нею право користування
земельною ділянкою пл.. 455 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1, визнати недійсним
рішення Одеського міськвиконкому №652
від 17.07.1998р. про передачу в приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 255 кв.м.; визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом і за законом від 25.02.1980р.
видане на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_8 4-ою
Одеською державною нотконторою,
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 28.05.1987р., видане на ім'я
ОСОБА_3 Першою одеською державною
нотаріальною конторою, визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на домоволодіння від 12.11.1998р.,
видане на ім'я ОСОБА_3, визнати
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю від
28.12.1998р., виданий на ім'я ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_9
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи в його відсутність.

Представник відповідача
ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд
справи у її відсутність. У своїх
письмових запереченнях вказує, що
договір купівлі-продажу будинку за
адресою: АДРЕСА_1 від 16.04.1927р. був
предметом розгляду Одеського
обласного суду, який у 1998р. розглядав
аналогічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3

У своїх позовних вимогах,
викладених в рішенні Одеського
обласного суду від 21.01.1998 року, ОСОБА_2
просила визнати недійсним
вищевказаний договір між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (дід та бабка сторін),
стверджуючи, що дід та бабка купили не
домоволодіння, а лише дворове місце. У
зв'язку з цим ОСОБА_2 просила визнати
недійсним усі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом і законом на ім'я
ОСОБА_3, та визнати за нею право
користування усією земельною ділянкою
площею 467 кв.м.

На підставі цього представник
відповідача просив в частині позовних
вимог провадження закрити, в іншій
частині в задоволенні позовних вимог -
відмовити. Крім того, вказує на
пропущення позивачем позовної
давності, що являється підставою для
відмови у позові.

Вивчивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Ухвалою Ленінського
районного суду м. Одеси від 15.06.1989 р.
скасовано рішення Ленінського
районного суду м. Одеси від 26.09.1974 р. про
вилучення у ОСОБА_2 домоволодіння
АДРЕСА_1

Рішенням Одеського обласного
суду від 21.01.1998р. ОСОБА_2 було відмовлено
в задоволенні позову до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу домоволодіння від
16.04.1927р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6,
визнання недійсними свідоцтв про право
на спадщину за законом і заповітом від
25.02.1980р. на ім'я ОСОБА_8 і ОСОБА_3 та від
28.05.1987р. на ім'я ОСОБА_3 та визнання права
користування земельною ділянкою
площею 467 кв.м. АДРЕСА_1

Вказані позовні вимоги ідентичні
частині позовних вимог, що розглядає
нині суд.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарський або адміністративній
справі, що набрали законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судом також встановлено, що
рішенням виконкому ОМР від 17.07.1998р.
ОСОБА_3 передано у власність земельну
ділянку площею 255 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, 28.12.1998р. видано відповідний
державний акт про право приватної
власності на землю.

12.11.1998р. виконавчий комітет ОМР
видав ОСОБА_3 свідоцтво про право
власності на його частини
домоволодіння АДРЕСА_1

Позовні вимоги про визнання
недійсним вищеперелічених рішення
виконкому ОМР, державного акту про
право приватної власності на землю,
свідоцтва про право власності на
домоволодіння являються похідними від
позовних вимог про визнання недійсним
договору купівлі-продажу
домоволодіння від 16.04.1927 р. та визнання
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за заповітом та законом від
25.02.1980р. та від 28.05.1987р., тому суд вважає
їх необґрунтованими.

Рішення Одеського виконкому №625
від 17.07.1998 року було винесено з
дотриманням вимог ЗК України від 18.12.1990
року.

Свідоцтво про право власності на
домоволодіння №2-1464 від 12.11.1998 р. на ім'я
ОСОБА_3 лише посвідчувало існуючі
раніше правовстановлюючі документи, а
саме: свідоцтво про право на спадщину
за заповітом і за законом від 25.02.80р.,
виданого ОСОБА_3 Четвертою Одеською
державною нотаріальною конторою та
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 28.05.1987 року, виданого
Першою Одеською державною
нотаріальною конторою.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Як вбачається з рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18.08.2011 року (справа №2-95/2011) ОСОБА_2
зверталася до ОСОБА_3, Одеської міської
ради, виконкому ОМР з позовом про
визнання недійсним рішення Одеського
міськвиконкому №625 від 17.07.1998 року,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1,
визнання недійсним державного акту про
право приватної власності на землю від
28.12.1998р. №1603 з інших підстав і їй було
відмовлено в задоволенні позову, а
також вимоги про поновлення строків
позовної давності.

Таким чином, позивачці було
відомо про існування
правовстановлюючих документів
відповідача за межами позовної
давності, з заявою про поважність
причин пропущення позовної давності
ОСОБА_2 не зверталася.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено у спорі, є
підставою для відмови у позові.

За положеннями ч.4 ст. 88 ЦПК
України через те, що позивач звільнена
від сплати судового збору, судові
витрати відносяться на рахунок
держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209,
212-215, ч.4 ст. 267 суд, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу домоволодіння від
16.04.1927 р., визнання права користування
земельною ділянкою площею 455 кв.м.,
визнання недійсним рішення виконкому
ОМР №652 від 17.07.1998р., визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом та за законом від 25.02.1980р.,
виданого Четвертою Одеською державною
нотконторою на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_3,
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 28.05.1987р.,
виданого Першою Одеською державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3,
видання недійсним свідоцтва про право
власності на домоволодіння №2-1464 від
12.11.1998р., виданого на ім'я ОСОБА_3,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю
№1603 від 28.12.1998р., виданого на ім'я ОСОБА_3
- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного суду через Суворовський
районний суд міста Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги в 10 денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя -