Справа № 204/6140/13-ц
Провадження № 2/204/291/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої: судді
Білик І.А.

при секретарі:
Горб Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської Ради, третя
особа: ОСОБА_3, про встановлення факту
прийняття спадщина за заповітом та
визнання права власності, -

В
С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року позивачка
звернулася до суду з позовом про
встановлення факту прийняття спадщина
за заповітом та визнання права
власності. 25 грудня 2013 року позивачка
надала суду уточнену позовну заяву в
якій просила, встановити юридичний
факт, згідно з яким, вважати ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. такою, що
прийняла після смерті гр. ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. спадщину у
вигляді 29/100 частин житлового АДРЕСА_1,
що складається з: житлового будинку
літера А-1 загальною площею 40,4 кв.м.,
житловою площею - 21,3 кв.м. , прибудови
літ. а-1, прибудови літ. а, ганку, тамбуру;
сараю літ. Г; споруд № 2, 6, 8, 9, I, а також
визнати за нею- ОСОБА_1., право власності
в порядку спадкування за заповітом,
складеним на її ім'я 06.08.2002 р. ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_6 в Реєстрі за №4780 від 06.08.2002 р. на
29/100 частин житлового АДРЕСА_1. В
обґрунтування позову позивач вказав на
те, що згідно договору купівлі-продажу
від 18.05.1947 р., посвідченим Михайлюковою
Т.Г., головою квартального комітету по
вул. Гончарова Красногвардійського
району м. Дніпропетровська, чоловіку її
хрещеної матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5
належить ? будинку за адресою: АДРЕСА_1,
що складає 29/100 частин будинку, за
зазначеною адресою. У технічному
паспорті від 1991 р. на ім'я ОСОБА_5,
відображено, що загальна площа 29/100
частин будинку складає 40,4 кв.м., житлова
площа - 21,3 кв.м. 05.05.1957 р. ОСОБА_5
одружився зі ОСОБА_4, свідоцтво про
одруження від 05.05.1957 р. серії НОМЕР_2,
актовий запис №670, видане бюро ЗАГС
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська. ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., про що свідчить
свідоцтво про смерть. На момент його
смерті з ним разом постійно проживала
та була зареєстрована дружина ОСОБА_4,
цей факт також підтверджується
записами у домовій книзі. З 2002 р.
позивачка почала постійно проживати у
АДРЕСА_1, разом зі своєю хрещеною
матір'ю ОСОБА_4, оскільки остання була
незрячою та не в змозі була себе
обслуговувати, потребувала догляду та
піклування, ми вели з нею сумісне
господарство. Цей факт встановлений
рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10.11.2010 р. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
(свідоцтво про смерть, від 21 березня 2007
р., видане відділом реєстрації смерті
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис № 2371. За життя,
ОСОБА_4 склала заповіт від 06.08.2002 р. на
ім'я позивачки, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6 (зареєстрований у
реєстрі за № 4780), згідно якого все
майно, яке на день її смерті виявиться
їй належним, у чому б воно не полягало і
де б воно не знаходилось, і взагалі все
те, що буде їй належати на день смерті і
на що вона за законом матиме право.
Оскільки ОСОБА_4 була незрячою, мала
поганий стан здоров'я, вона фактично
прийняла спадщину, але не оформила свої
спадкові права після смерті чоловіка
ОСОБА_5, що належала йому на підставі
договору купівлі-продажу від 18.05.1947 р.,
посвідченим Михайлюковою Т.Г., головою
квартального комітету по вул.
Гончарова Красногвардійського району
м. Дніпропетровська. Після смерті
ОСОБА_4 позивачка звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини. 04.08.2011 р. вона отримала
відмову нотаріуса у оформленні
спадщини після смерті ОСОБА_4 на 29/100
частин житлового будинку АДРЕСА_1, на
підставі того, що в неї відсутні
правовстановлюючі документи на
зазначену частину домоволодіння та
рекомендовано звернутися до суду для
визнання права власності на житловий
будинок. В зв'язку з вищевикладеним
позивачка звертається за захистом
своїх порушених прав до суду.

В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача
Дніпропетровської міської Ради за
довіреністю Максименко С.М. позов
визнала в повному обсязі та не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог .

Третя особа - ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, причини неявки не повідомила.

Вивчивши матеріали цивільної
справи, вислухавши представників
сторін, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
договору купівлі-продажу від 18 травня
1947 року, посвідченого Михайлюковою Т.Г.,
головою квартального комітету по вул.
Гончарова Красногвардійського району
м. Дніпропетровська, ОСОБА_5 належить ?
будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складає
29/100 частин будинку, за зазначеною
адресою. 05 травня 1957 року ОСОБА_5
одружився зі ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_2 від 05.05.1957 року,
актовий запис №670, видане бюро ЗАГС
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
видане 31 липня 1996 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Кіровської районної Ради
народних депутатів м.
Дніпропетровська, актовий запис № 1289.
На момент смерті чоловіка ОСОБА_5 -
ОСОБА_4 постійно проживала разом із ним
за адресою: АДРЕСА_1 та була
зареєстрована за вказаною адресою, що
підтверджується записами у домовій
книзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації, а згідно до ч. 4 ст. 3
зазначеного Закону права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Нормативні акти передбачали державну
реєстрацію будівель, споруд, державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, створене та
оформлене в передбаченому законом
порядку до набрання чинності Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
спадкоємці, які прийняли спадщину,
мають право на оформлення спадкових
прав шляхом звернення до нотаріальної
контори за видачею свідоцтва про право
на спадщину. Правовими підставами
виникнення права власності на жилі
будинки, які збудовані до 2004 року та на
які відсутні правовстановлюючі
документи є створення майна, придбання
за договорам купівлі-продажу,
дарування, набуття у порядку
спадкування тощо.

Таким чином, хоча за життя ОСОБА_5
не дотримався належного оформлення
Державної реєстрації прав власності на
житлові будинки, але факт наявності
права власності на 29/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 має місце на
підставі договору купівлі-продажу від
18.05.1947 року.

Як вбачається з викладеного,
вищевказані правовідносини між
сторонами виникли у 1996 році, тобто на
час дії Цивільного кодексу УРСР 1963
року, який і слід застосовувати під час
вирішення даного спору.

Так, згідно ст.549 ЦК УРСР (1963 року),
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.
Особи, для яких право спадкоємства
виникає лише у випадку неприйняття
спадщини іншими спадкоємцями, можуть
заявити про свою згоду прийняти
спадщину протягом строку, що залишився
для прийняття спадщини. Якщо строк, що
залишився, менше трьох місяців, він
продовжується до трьох місяців.

Як вбачається, судом встановлено,
що ОСОБА_4 була зареєстрована та
постійно проживала із своїм чоловіком
ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1, яка належала
останньому згідно договору
купівлі-продажу від 18.05.1947 року,
посвідченому Михайлюковою Т.Г., головою
квартального комітету по вул.
Гончарова Красногвардійського району
м. Дніпропетровська, а після смерті
чоловіка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
залишилася проживати за вищевказаною
адресою, заяви про відмову від спадщини
ОСОБА_4 до нотаріальної контори не
подавала.

Враховуючи вище зазначені
обставини, ОСОБА_4 фактично вступила в
управління і володіння спадковим
майном- квартироюАДРЕСА_1, тобто ОСОБА_4
є такою, що в силу положень Цивільного
кодексу УРСР (1963 року) прийняла
спадщину після смерті свого чоловіка
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Крім того, як встановлено в
судовому засіданні, з 2002 року позивачка
ОСОБА_1 почала постійно проживати у
АДРЕСА_1, разом зі своєю хрещеною
матір'ю ОСОБА_4, оскільки остання була
незрячою та не в змозі була себе
обслуговувати, потребувала догляду та
піклування, ми вели з нею сумісне
господарство, що підтверджується
рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10.11.2010 року. За життя, ОСОБА_4 06 серпня 2002
року склала заповіт на ім'я ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за №
4780, згідно якого все майно, яке на день
її смерті виявиться їй належним, у чому
б воно не полягало і де б воно не
знаходилось, і взагалі все те, що буде
їй належати на день смерті і на що вона
за законом матиме право. ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
від 21 березня 2007 року, видане відділом
реєстрації смерті Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис № 2371. Після смерті ОСОБА_4,
позивачка ОСОБА_1 залишилася проживати
у спірному домоволодінні, де мешкає по
теперішній час, тобто фактично
прийняла спадщину. Крім того, позивачка
звернулася до Третьої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори щодо оформлення
спадщина, однак нотаріусом їй було
запропоновано звернутися до суду для
визнання права власності на житловий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується листом
Третьої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 04.08.2011 року.

Як вбачається з викладеного,
вищевказані правовідносини між
сторонами виникли у 2007 році, тобто на
час дії Цивільного кодексу України (2004
року) року, який і слід застосовувати.

Так, згідно ч.1 ст.1268 ЦК України (2004
року), спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України (2004
року), спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Таким чином, в судому засіданні
встановлено, що позивачка ОСОБА_1, яка з
2002 року постійно проживала разом зі
ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, фактично
прийняла спадщину, яку заповідала її
ОСОБА_4 у своєму заповіті від 06 серпня
2002 року, після смерті ОСОБА_4 в 2007 році,
а тому за нею слід визнати право
власності на спадкове майно.

Враховуючи викладене, а також що в
судому засіданні представник
відповідача позовні вимоги визнав
повністю та не заперечував проти
задоволення позову, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги законні,
обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст.
1268, 1296, 1297 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 174, 208, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської Ради, третя
особа: ОСОБА_3, про встановлення факту
прийняття спадщина за заповітом та
визнання права власності -
задовольнити.

Встановити юридичний факт, що
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
прийняла спадщину у вигляді 29/100 частин
житлового АДРЕСА_1, що складається з:
житлового будинку літера А-1 загальною
площею 40,4 кв.м., житловою площею - 21,3
кв.м. , прибудови літ. а-1, прибудови літ.
а, ганку, тамбуру; сараю літ. Г; споруд №
2, 6, 8, 9, I, що належали померлому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на підставі
договору купівлі-продажу від 18 травня
1947 року, посвідченим Михайлюковою Т.Г.,
головою квартального комітету по вул.
Гончарова Красногвардійського району
м. Дніпропетровська.

Визнати за ОСОБА_1, право власності
в порядку спадкування за заповітом,
складеному на її ім'я 06 серпня 2002 року
ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року та
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_6 в Реєстрі за №4780 від 06.08.2002 року,
а саме: на 29/100 частин житлового
АДРЕСА_1, що складається з: житлового
будинку літера А-1 загальною площею 40,4
кв.м., житловою площею - 21,3 кв.м.,
прибудови літ. а-1, прибудови літ. а,
ганку, тамбуру; сараю літ. Г; споруд № 2,
6, 8, 9, I.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І. А. Білик