провадження: 22-ц/796/7205/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Підпалий В.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі
головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Ящук Т.І.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача
- Кедес Т.О.,

представника
відповідача -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_5 на рішення Печерського
районного суду м.Києва від 11 квітня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Адвокатська компанія «ВІЛЛАР» до
ОСОБА_5, третя особа: Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Печерського району
м.Києва «Липкижитлосервіс» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Адвокатська компанія «ВІЛЛАР»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5,
третя особа: Комунальне підприємство
по утриманню житлового господарства
Печерського району м.Києва
«Липкижитлосервіс» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
залиття приміщення.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало
тим, що з вини відповідача 2 січня 2013
року сталося залиття належного
позивачу приміщення розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. В результаті залиття
приміщення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Адвокатська
компанія «ВІЛЛАР» завдано матеріальну
шкоду у розмірі 232 910 грн.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 11 квітня 2014 року задоволені
частково позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Адвокатська компанія «ВІЛЛАР» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адвокатська
компанія «ВІЛЛАР» 220 000 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_5 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В апеляційній скарзі послалась на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та неповне з'ясування
обставин справи, що призвело до
неправильного її вирішення.

В судовому засідання представник
відповідача - ОСОБА_4 доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
їх задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Представник позивача -Кедес Т.О.
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги та просила залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення суду першої
інстанції по даній справі - залишенню
без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як установлено судом першої інстанції,
приміщення за адресою АДРЕСА_1 належить
позивачу; нежитлове приміщення пл. 119, 6
кв.м., цього будинку належить
відповідачу.

2 січня 2013 року сталося залиття
приміщення за адресою АДРЕСА_1, що
належить позивачу. Залиття сталося з
вини відповідача ОСОБА_5, яка є
власником вище розташованих
нежитлових приміщень.

Вартість ремонтно-оздоблювальних
робіт, які необхідно виконати для
усунення пошкоджень в приміщенні за
адресою: АДРЕСА_1 складає 220000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
відшкодування майнової шкоди, суд
першої інстанції виходив з того, що з
вини ОСОБА_5, яка є власником
нежитлового приміщення 342, 2 кв.м.
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 літ.
А (група приміщень 133), 2 січня 2013 року
відбулось залиття нижче розташованого
приміщення, що належить ТОВ
«Адвокатська компанія «ВІЛЛАР» через
відвід каналізаційної мережі до
унітазу, який було демонтовано під час
проведення робіт по переплануванню
приміщення, що належить відповідачу,
внаслідок засмічення каналізаційної
мережі між першим поверхом та
полупідвалом, чим було завдано
матеріальну шкоду позивачу у розмірі
220 000 грн.

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим, рішення ухвалено з
дотриманням норм процесуального
закону, судом застосовані правильно
норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що позивачем не доведено, що
приміщення площею 119,6 кв.м є частиною
групи приміщень № 133 (літ.А) площею 342,2
кв.м., які належать відповідачу, не
встановлено причину залиття та вину
відповідача в залитті приміщень, а
також розмір матеріальної шкоди, не
можуть бути прийняті в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення з
огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
нежитлове приміщення загальною площею
70,1 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1,
зареєстроване за Господарським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Адвокатська
компанія «Віллар» на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міськнотокругу
20 листопада 2001 року, р.н. № 2912, та акту
прийому - передачі від 21 листопада 2001
року , що підтверджується
реєстраційним посвідченням Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна (
а.с.17).

Нежилі приміщення загальною площею 342,2
кв.м., що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, та складаються з групи
приміщень № 133 належать ОСОБА_5 на
підставі договору дарування частини
нежилих приміщень, посвідченим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу 10 лютого
2012 року (а.с.20-21).

2 січня 2013 року сталося залиття
приміщення, що належить позивачу.

Внаслідок залиття були пошкоджені
нежилі приміщення, що належать
позивачу і при візуальному обстеженні
встановлено, що у кімнаті пл.6,7 кв.м -
стеля та стіни - гіпсокартон від
залиття деформувалися та не підлягають
подальшому використанню; у коридорі
пл.2,5 км.м підвісна стеля із
гіпсокартону - залиття по всій площі
стелі; у кімнаті пл.2,9 кв.м - стеля
підвісна із гіпсокартону деформована
та демонтована, стіни-кахель -
відпадання облицювальної плитки; у
кімнаті пл.16,6 кв.м стіна (ніша - залиття
на площі близько 1.8 кв.м (венеціанка),
біля дверей залиття на пл.0,3 кв.м
(венеціацка), підлога на площі 1,1 кв.м
деформована, на стиках відшарування.
Зазначені обставини підтверджені
актом від 9 січня 2013 року складеним
комісією за участю спеціалістів
комунального підприємства
«Липкижитлосервіс» в особі начальника
рем. дільниці ОСОБА_6, майстра рем.
дільниці ОСОБА_7, майстра тех. дільниці
ОСОБА_8, та затвердженим головним
інженером комунального підприємства
«Липкожитлосервіс» ОСОБА_9 ( а.с.27).

Цим же актом встановлено, що залиття
приміщення № 102 площею 70,1 кв.м., сталося
з вище розташованого нежилого
приміщення площею 119,6 кв.м через отвод
каналізаційної мережі до унітазу, який
було демонтовано під час проведення
робіт по переплануванню зазначеного
приміщення, внаслідок засмічення
каналізаційної мережі між першим
поверхом та полупідвалом.

Судом першої інстанції встановлено, що
приміщення площею 119,6 кв.м. входять до
групи приміщень № 133 загальною площею
342,2 кв.м. і розташовані над
приміщеннями, що належать позивачу і
такий висновок суду представником
відповідача не спростований.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності доказів на підтвердження
тієї обставини, що приміщення площею
119,6 кв.м. є частиною групи приміщень № 133
(літ.А) колегія суддів відхиляє,
оскільки такі спростовуються планами
за поверхами, виконаними КП «БТІ»,
згідно яких приміщення, що належать
позивачу та відповідачу знаходяться
по - перше, в будівлі під літерою «А»
будинку АДРЕСА_1, по-друге, приміщення
позивача займають цокольний поверх,
над ними на першому поверсі
розташована частина приміщень, що
належить відповідачу. При цьому слід
відзначити, що нежилі приміщення
належні ОСОБА_5 складаються з групи
приміщень (договір купівлі-продажу) (
а.с.18,23).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за змістом зазначених норм права,
особа, яка звертається до суду з
позовом про відшкодування шкоди має
довести факт заподіяння шкоди та її
розмір, а відповідач має довести, що
шкоду завдано не з його вини.

Факт залиття 2 січня 2013 року
приміщення, що належить позивачу, не
оспорюється представником
відповідача.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження відсутності вини ОСОБА_5
як власника нежилих приміщень, з яких
відбулося залиття приміщення позивача,
представником відповідача у
передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України
порядку суду не надано.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача в тій
частині, що залиття приміщень позивача
мало місце з вини балансоутримувача
внаслідок неналежного виконання
комунальним підприємством
обслуговування каналізаційної мережі
житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Києві,
колегія суддів відхиляє, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів, яким суд з дотриманням вимог
ст.212 ЦПК України дав належну правову
оцінку.

Інших доказів на підтвердження своїх
доводів представником відповідача не
надано.

Згідно із ст.22 ЦК України особа, який
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати , яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробить
для відновлювального свого порушеного
права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справі або
виконання робіт, необхідних для
відновлення речі.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
доведеності представником позивача
розміру матеріальної шкоди в сумі 220000
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 27 від 29 квітня 2013 року про
перерахування позивачем коштів в сумі
220000 грн. ТОВ «Будівельна компанія
«Стройбуд» (а.с.37), а також актом № 1
складеним ТОВ «Будівельна компанія
«Стройбуд» на підставі договору Д-18/02
від 28 березня 2013 року про виконання
комплексу ремонтно-оздоблювальних
робіт приміщення, відновлювальний
ремонт приміщень за адресою: АДРЕСА_1,
яким визначена вартість ремонтних
робіт (а.с.28-36).

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності обсягу виконаних
робіт, що відображені в акті ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд», тим
пошкодженням, які зафіксовані в акті
комісії від 9 січня 2013 року, колегія
суддів відхиляє, оскільки в акті від 9
січня 2013 року зафіксовані пошкодження
виявлені при візуальному обстеженні, в
той час як в акті будівельної компанії
зафіксовані всі виконані роботи та їх
обсяг, проведення яких мало місце для
відновлення належного стану
пошкодженого приміщення.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять обставин, які б дали суду
апеляційної інстанції підстави для
спростування висновків суду щодо
необґрунтованості та безпідставності
заявленого позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку, правильно
застосував норми матеріального права й
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення. Доводи апелянта не
спростовують наведеного і зроблених в
рішенні суду першої інстанції
висновків, в зв'язку з чим підстави для
його скасування і задоволення
апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який
діє на підставі довіреності в
інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 11 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: