АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3974/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів -
Лаченкової О.В., Григорченка Е.І.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 03 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Марганецький МС ГУДМС про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житлом,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачів про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житлом, обґрунтувавши
свої позовні вимоги тим, що він є
власником будинку АДРЕСА_1. Крім нього в
будинку зареєстрована ОСОБА_5 У травні
2010 року він надав згоду на реєстрацію
місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4
разом з її дитиною ОСОБА_6 у
зазначеному будинку за умови, що
останні сплатять гроші за будинок.
18.05.2010 року вони були зареєстровані в
його будинку. З червня 2010 року позивач
втратив зв'язок з відповідачами, а тому
не може в повній мірі розпоряджатися
своїм майном на власний розсуд.

У зв'язку з цим, позивач просив суд
визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом з її
дитиною такими, що втратили право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1. Марганецькому міському
сектору ГУ ДМС зняти з реєстрації місця
проживання за адресою АДРЕСА_1 - ОСОБА_3,
ОСОБА_4 разом з її дитиною.

Заочним рішенням Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 03 лютого 2014 року позовні
вимоги позивача задоволені частково.
Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення суду в частині відмови
визнання ОСОБА_4 разом з її дитиною
ОСОБА_6, 2010 р.н., такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1, та
визнати ОСОБА_4 разом з її дитиною
ОСОБА_6, 2010 р.н., такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на
підставі свідоцтва про спадщину за
заповітом, посвідченого 26.03.1999 року
державним нотаріусом Марганецької
державної нотаріальної контори та
зареєстрованого в реєстрі за №537,
належить будинок АДРЕСА_1.

В будинку АДРЕСА_1 зареєстровані, але не
проживають, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що
підтверджується актом від 30.01.2014 року.

Враховуючи зазначене та положення ч. 1
ст. 316 ЦК України, ч. 1 ст. 319 ЦК України, ч.
1 ст. 321 ЦК України, суд дійшов до вірного
висновку про задоволення позовних
вимог позивача в частині визнання
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Відмовляючи в іншій частині позовних
вимог, суд керувався положеннями ст. 12
ЗУ «Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей», ст. 18 ЗУ «Про охорону
дитинства», а також виходив з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з матір'ю ОСОБА_4
зареєстрована в АДРЕСА_1. Позивач не
вказує третьою особою Орган опіки та
піклування та не заявлено клопотання
про залучення до участі його у справі.
Органом опіки та піклування не
перевірено місце та умови проживання
дитини, не надано висновок про
доцільність зняття з реєстрації
малолітню дитину. Відповідно до
діючого законодавства дитина повинна
бути зареєстрована з одним із батьків.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами

В своїй скарзі апелянт посилається на
те, що висновок про доцільність зняття
з реєстрації малолітню дитину орган
опіки та піклування надати не може,
оскільки дитина в спірному будинку не
проживала та ніколи не перебувала,
місце знаходження ОСОБА_4 разом з її
дитиною ОСОБА_6, 2010 р.н., апелянту
невідомо, що підтверджується актом
голови квартального комітету від 30.01.2014
року.

Проте, такі доводи апелянта є
необґрунтованими та не є підставами
для скасування рішення.

Так, згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей» держава охороняє і захищає
права та інтереси дітей при вчиненні
правочинів щодо нерухомого майна та
визнає неприпустимим зменшення або
обмеження прав і охоронюваних законом
інтересів дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно жилих приміщень.
Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна (чч. 3, 4 ст. 12 цього
Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про охорону
дитинства» органи опіки та піклування
зобов'язані здійснювати контроль за
додержанням батьками або особами, які
їх замінюють, майнових та житлових прав
дітей при відчуженні жилих приміщень
та купівлі нового житла, а діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм, попередня згода органу опіки та
піклування повинна бути надана щодо
вирішення питання про зняття з
реєстрації малолітньої дитини.

Інші доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці та особистого тлумачення
апелянтом норм матеріального та
процесуального права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 03
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: