Справа № 552/2289/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

25 червня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А..

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача -адвоката
ОСОБА_3,

представників третіх осіб - Лобач Ю.О.,
Остапенко І.Л., Батрака Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
позовом Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційна організація
№2» до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах
та інтересах малолітнього ОСОБА_7, про
визнання такими, що втратили право
користування житлом, зняття з
реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП «ЖЕО №2» звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2, що діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_7, про визнання
такими, що втратили право користування
житлом, зняття з реєстраційного обліку.
В позовній заяві зазначив, що
гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1
прийнято до комунальної власності
міста. На даний час гуртожиток
передано на баланс КП «ЖЕО №2».
Відповідач та її малолітній син хоча і
зареєстровані за адресою даного
гуртожитку по АДРЕСА_1 але з 2009 року у
ньому не проживають. Оскільки в
гуртожитку вони відсутні без поважних
причин понад встановлений ст.71
Житлового кодексу України
шестимісячний термін, просив визнати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її малолітнього
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
(гуртожиток) із зняттям з
реєстраційного обліку за даною
адресою.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала в
повному обсязі. При цьому уточнила
позовні вимоги, а саме вказала, що
позивач просить суд визнати
відповідача з малолітнім сином
такими,що втратили право користування
житловим приміщенням, що в свою чергу
буде підставою для зняття їх з
реєстраційного обліку. На даний час
вимог про зняття їх з реєстраційного
обліку позивач не пред'являє.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечили. При цьому
посилались на те, що ОСОБА_2 попереднім
власником гуртожитку заводом «Хіммаш»
було видано ордер на вселення в
гуртожиток, але не виділено конкретне
ліжко-місце чи кімнату. Через це
відповідач не вселилася до даного часу
до гуртожитку. Її звернення щодо
вселення в гуртожиток уповноваженими
органами залишено без задоволення.
Іншого житла відповідач не має. Тому
просили в задоволенні позову
відмовити.

Представники третіх осіб
Територіальної громади м.Полтави Лобач
Ю.О., Управління житлово-комунального
господарства Остапенко І.Л. в судовому
засіданні позов також підтримали та
просили задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування виконавчого комітету
Київської районної у м.Полтаві ради
Батрак Є.П. в судовому засіданні проти
позову заперечив, в його задоволенні
просив відмовити, посилаючись на
необхідність забезпечення права
малолітньої дитини на користування
житлом.

Представник третьої особи Управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області в судове засідання
не з'явився, надавши письмові пояснення
по суті позову, в яких зазначив, що
рішення суду про визнання особи такою,
що втратила право користування житлом,
є само собою достатньою підставою для
зняття особи з реєстраційного обліку
за адресою такого житла.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
правовідносини сторін, приймаючи до
уваги відсутність підстав для
відкладення розгляду справи, керуючись
ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
що в судове засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази у
справі, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що рішенням
Полтавської міської ради від 28 вересня
2010 року гуртожиток по АДРЕСА_1
загальною площею 4715,4 кв.м. від ВАТ
«Полтавхіммаш» прийнятий до
комунальної власності Територіальної
громади міста Полтави та передано на
баланс КП «ЖЕО №5» (а.с.7).

Рішенням Полтавської міської ради від
16 березня 2012 року зазначений
гуртожиток з балансу КП «ЖЕО №5»
переданий на баланс КП «ЖЕО №2» (а.с.8).

Відповідно до ст.127 ЖК України для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян в період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки,
під які надаються спеціально
споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки. Жилі будинки
реєструються як гуртожитки у
виконавчих комітетах відповідної Ради.

З 22 серпня 2008 року місце проживання
ОСОБА_2 зареєстровано за адресою
гуртожитку АДРЕСА_1. З 17 серпня 2012 року
за цією ж адресою зареєстровано місце
проживання її малолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

При цьому ОСОБА_2 на право вселення до
гуртожитку було видано ордер від 18
серпня 2008 року №121 (а.с.44). Згідно даного
ордеру він надавав право на зайняття
ліжкомісця.

В той же час приміщення, в яке могла
вселитись відповідач, - кімната, секція,
блок, в яких розташоване виділене їй
ліжко-місце, тощо, -в ордені не вказано.

До даного часу ОСОБА_2 та її малолітній
син в гуртожиток не вселились.

Даний факт підтверджується доказами у
справі, в тому числі актами про не
проживання, затвердженими начальником
КП «ЖЕО №2» 19 червня 2013 року та 26 лютого
2014 року (а.с.5-6).

Крім того, дана обставина в судовому
засіданні не заперечувалась
представниками відповідача та третіх
осіб.

Як роз'яснив Верховний суд України в п.11
Правових позицій щодо розгляду судами
окремих категорій судових справ
(Житлове право) від 26.05.2001 року, у
випадках, коли згідно із
законодавством жиле приміщення
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації та профкому або за
спільним рішенням громадської
організації та її профспілкового
органу з наступним повідомленням
виконкому місцевої ради або місцевої
державної адміністрації (статті 52, 53
ЖК), право на жиле приміщення виникає з
часу його надання.

Як встановлено ч.2 ст.128 ЖК України жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

Відповідно до ст.129 ЖК України на
підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Судом встановлено, що хоча відповідачу
було видано ордер, але жиле приміщення
фактично надано не було, кімната та
ліжко-місце, на яке вона мала б
вселитися, не визначені, відповідно,
право користування жилою площею в
гуртожитку по АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 не
виникло.

Оскільки права користування житловим
приміщенням ОСОБА_2 не набула, вона не
може бути визнана такою, що втратила
правом користування житловим
приміщенням на підставі ст.71,72 ЖК
України.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивач просить суд визнати
відповідача з дитиною такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням з підстав відсутності в
житлі понад встановлені законом строки
без поважних причин.

На підставі викладеного, вирішуючи
справу в межах позовних вимог, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити позивачу в задоволенні
позову в повному обсязі.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позову понесені позивачем судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційна
організація №2» до ОСОБА_2, що діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_7, про визнання
такими, що втратили право користування
житлом, зняття з реєстраційного обліку
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін.

Головуючий
О.А.Самсонова

25.06.2014