справа № 125/1034/14
15.07.2014 м. Бар
Барський районний суд Вінницької
головуючого судді Переверзєва С.В.
з участю секретаря Данилів Л.Ю
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Івановецької сільської ради Барського
району, третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог відділу
Держкомземагенства у Барському районі
Вінницької області про визнання
державних актів недійсними, зняття їх з
державної реєстрації
В заяві до суду позивачі вказали,
що в переведенні Барського районного
суду є справа за позовом ОСОБА_4 до них
про усунення перешкод в користуванні.
За його клопотанням була призначена
експертиза, яка встановила яким чином
порушуються його права. Вони вважають,
що фактичні теперішні межі земельної
ділянки ОСОБА_4, які розташовані в
АДРЕСА_1 не відповідають технічній
документації, яка розроблена ПП
,,Кватрон,, при підготовці документів
для виготовлення державного акту на
право власності на земельну ділянку.
Враховуючи те, що межі земельної
ділянки ОСОБА_4 не відповідають
технічній документації, виготовленої
ПП ,,Кватрон,, то й державні акти ЯК №
999103, ЯК №999102, які виготовленні на ім,я
ОСОБА_4 є недійсними. Також вони
вважають, що під час виготовлення
державних актів відповідача були не
дотриманні вимоги наказу Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 43 від 4 травня 1999 року ,, Про
затвердження Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі,, оскільки до
видачі державних актів ОСОБА_4 не були
перенесенні і встановленні на
земельних ділянках межові знаки.
Враховуючи викладене вони просили
визнати державні акти ОСОБА_4
недійсними та зняти їх з державної
В судовому засіданні ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю підтримали
заявлений позов та наполягали на його
Відповідач ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_5 пред,явлений позов
не визнали. Так ОСОБА_5 пояснила суду, що
між сторонами виник спір з приводу
використання земельної ділянки ОСОБА_4
Останній вважаючи, що йому не вистачає
площі земельної ділянки, яка рахується
за ним і є його власністю відповідно до
державних актів, звернувся до суду з
позовом про усунення перешкод до
користування саме до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Під час розгляду справи судом
була призначена судова експертиза, яка
дала чіткі висновки за рахунок кого
відбувається використання його
земельної ділянки. Розуміючи наслідки
цього позивачі вирішили скасувати його
державні акти. Разом з тим вони не
зазначили у відповідності до вимог
ст.140 ЗК України підстав для припинення
його права власності на земельну
ділянку, посилення на порушення
виділення меж в натурі також не
відповідає дійсності, так як ПП
,,Кватрон,, під час виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_4 провів всі необхідні роботи і
межові знаки були встановленні. Разом з
тим в подальшому позивачі знищили ці
знаки. ОСОБА_4 намагався їх знову
встановити, але позивачі знову йому
завадили це здійснити. Також вона
позивачі взагалі не ставлять під
сумнів рішення сільської ради про
виділення землі ОСОБА_4 і вказані
рішення не оскаржували. Наполягаючи на
відмові в задоволенні позову, ОСОБА_4
просив стягнути з позивачів понесенні
ним витрати по наданню юридичної
допомоги в сумі 1000 грн.

Представник Івановецької
сільської ради Барського району
Саволюк Д.Т пред,явлений позов не
визнав. Так він вказав, що дійсно між
сторонами існує спір з приводу
використання земельних ділянок, так як
вони являються суміжними. Під час
виготовлення документації на
отримання у власність земельної
ділянки ОСОБА_4 були дотриманні всі
вимоги законодавства, виготовлення
документації проводила ПП ,,Кватрон,,
яке мало право на проведення
зазначених робіт.

Представник відділу
Держземагенства у Барському районі
Вінницької області Юр,єв С.А при
вирішенні спору поклався на розсуд
суду.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду
вказали, що їм відомо про існуючі межі
сторін. Так ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
використовують свої земельні ділянки
відповідно до тих меж, які ще
попередньо існували, ще до
виготовлення державних актів.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити. До такого висновку суд
дійшов із слідуючого: так у
відповідності до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов,язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Так правовою підставою для
припинення права власності на земельну
ділянку є вимоги ст.140 Земельного
Кодексу України, а саме:

а) добровільна відмова власника від
права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної
ділянки за відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за
рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну
ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) невідчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без
громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим Кодексом.

Не на один із зазначених пунктів
даної норми Закону позивачі не вказали
і не обгрунтували свої вимоги.
Вимагаючи визнати недійсними та зняти
їх з державної реєстрації державні
акти ОСОБА_4 ЯК № 999102 та ЯК № 999103 (а.с.18,
19) вони посилались на висновок судової
земельної - технічної експертизи (а.с.-13)
та не дотримання вимог наказу
Державного комітету України по
земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999
року. Натомість як свідчить висновок
експертизи, остання дає обгрунтовані
відповіді за рахунок кого відбувається
використання земельної ділянки ОСОБА_4
і хто має повернути йому частину землі.
Оцінюючи законність виготовлення
державних актів на земельні ділянки
відповідача, судом було встановлено, що
зазначенні акти ЯК № 999102 та ЯК № 999103
виготовлялись та були видані в 2010 році.
Тобто під час їх виготовлення правовою
підставою слугував наказ Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 43 від 4 травня 1999 року ,, Про
затвердження Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі,, який втратив
чинність в 2013 році. Під виготовлення
державного акту мали дотримуватись
вимоги ст.1.12, 1.13 вказаної інструкції і
як свідчить технічна документація із
землеустрою (а.с. 41-50) щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
для ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_4 вказані вимоги
були дотриманні 1 серпня 2008 року,
відповідно до протоколу погодження
(встановлення) та закріплення меж
земельної ділянки (а.с.42) були
встановленні межові знаки в кількості
10 штук. Як зазначив представник
відповідача в подальшому ці межові
знаки були знешкодженні, ОСОБА_4
намагався знову їх встановити, про що
свідчить акт від 24 жовтня 2011 року
(а.с.88), але йому, саме через дії ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не вдалось зробити.

З врахуванням викладеного суд
дійшов до переконання, що під час
виготовлення державник актів на
земельні ділянки ОСОБА_4 не було
порушено діючого законодавства і тому
підстав

для визнання їх недійсними та зняття з
державної реєстрації не існує.

ОСОБА_4 просив стягнути з
позивачів понесенні ним витрати по
наданню юридичної допомоги в сумі 1000
грн. Оскільки вказані витрати
підтверджуються квитанцією адвоката
(а.с.84) суд, у відповідності до вимог ст.88
ЦПК України вважає можливим
задовольнити зазначенні вимоги.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.ст.88, 209, 212, 213, 218, ЦПК
України, ст.140 ЗК України, п. 1.12, 1.13
,,Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної
власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового
користування землею (в тому числі на
умовах оренди) та договорів оренди
землі,, суд,

В И
Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Івановецької
сільської ради Барського району,
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог відділу
Держкомземагенства у Барському районі
Вінницької області про визнання
державних актів ЯК № 999102 та ЯК № 999103
недійсними, зняття їх з державної
реєстрації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 по 333 грн понесених
судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів.

СУДДЯ: