Номер провадження: 22-ц/785/5812/14
Головуючий у першій інстанції Пучкова
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Гірняк Л.А., Процик М.В.,

за участю секретаря - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства про визнання частково
незаконним наказу, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 05 травня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

16.12.2013року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства про визнання незаконним
пункту 2 наказу Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства від 29.11.2013 р. № 112/пр.,
посилаючись на те, що після поновлення
її на роботі відповідач незаконно
направив нараховані їй грошові кошти
за період вимушеного прогулу на
погашення заборгованості за іншими
платежами.

Представники відповідача не визнали
позов через його безпідставність,
посилаючись на те, що діяли згідно саме
з особистою заявою ОСОБА_2 про
перерахування зазначених коштів на
відповідні виплати.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 05 травня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржує представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов ОСОБА_2 задовольнити шляхом
визнання незаконним наказу Державного
регіонального геологічного
підприємства в особі генерального
директора С.Ю. Ошарина від 29.11.2013 р. №
112/пр. в частині направлення суми, що
залишилася від 16404,32 грн. після
проведення відповідних відрахувань на
погашення заборгованості підприємства
за податками з фізичних осіб та іншим
платежам, у зв'язку з набранням
чинності ч.8 ст. 65 Закону від 11.08.2013 року
«Про виконавче провадження»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що підстав для визнання
незаконним п.2 наказу Державного
регіонального геологічного
підприємства в особі генерального
директора С.Ю.Ошарина № 112/пр. від
29.11.2013року не вбачається.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах з
відповідачем та була ним звільнена з
03.08.2009 р. на підставі п.1 ст. 40 КЗпП
України - у зв'язку зі скороченням
штатної чисельності. 17.08.2009 р. ОСОБА_2
була зареєстрована у Одеському
міському центрі зайнятості, з 11.04.2011 р.
знята з обліку у зв'язку з призначенням
пенсії за віком. За час перебування на
обліку в Одеському міському центрі
зайнятості з 17.08.2009року по 11.04.2011року
ОСОБА_2 отримала державну допомогу у
розмірі 20503 грн. 06 коп.

Відповідно до рішення Апеляційного
суду Одеської області від 16 січня
2012року, ОСОБА_2 поновлена на роботі на
посаді провідного гідрогеолога
геологічного відділу
Причорноморського державного
регіонального геологічного
підприємства, на її користь з
відповідача стягнуто заробітну плату
за січень, лютий, березень, травень
2009року у розмірі 3290,50грн., заробітну
плату за час вимушеного прогулу в
розмірі 82282,86грн. та моральну шкоду в
розмірі 2000грн.

15 жовтня 2012року ОСОБА_2 надала до
керівництва Причорноморського
державного регіонального
підприємства заяву про утримання з неї
суми виплаченої Одеським міським
центром зайнятості допомоги по
безробіттю із суми, яка нарахована їй
за час вимушеного прогулу ( а.с. 20).

Генеральний директор підприємства на
підставі цієї заяви видав наказ від
29.11.2013року № 112/пр, пункт 2 про
утримання з ОСОБА_2 суми, яку вона
отримала в Одеському міському центрі
зайнятості.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про
відсутність підстав для визнання
наказу № 112/пр. від 29.11.2013року
незаконним.

В апеляційній скарзі вказується на те,
що підставою для задоволення позову
ОСОБА_2 було те, що відповідно до ст.1215
ЦК України не підлягає поверненню
безпідставно набуті заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров;я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною особою або юридичною особою
добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.
Відповідно до наведеної норми
матеріального права, яка є
імперативною нормою незалежно від волі
будь- якої особи, не підлягають
поверненню безпідставно набуті ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 20503,06грн.
отримані нею у Одеському обласному
центрі зайнятості у вигляді допомоги
по безробіттю.

Колегія суддів не приймає до уваги
дані доводи з наступних підстав.

Згідно п. 32 Постанови № 9 від
06.11.1992року « Про практику розгляду
судами трудових спорів» ( з подальшими
змінами) Пленум Верховного Суду
України роз;яснив, що при присудженні
оплати за час вимушеного прогулу
зараховується заробіток за місцем
нової роботи ( одержана допомога за
тимчасовою непрацездатністю, вихідна
допомога, середній заробіток на період
працевлаштування, допомога по
безробіттю), який працівник мав в цей
час.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
потерпілого без достатньої правової
підстави ( безпідставно набуте майно),
зобов;язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов;язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Згідно ч.4 ст.35 Закону України « Про
загальнообов;язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття » із роботодавця
утримуються сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду.

Відповідно до п.20 Постанови Кабінету
Міністрів України від 14 лютого 2007року
№ 219 « Про затвердження Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних» громадяни, зареєстровані
як такі, що шукають роботу, та
безробітні, знімаються з обліку з дня
поновлення безробітного на роботі за
рішення суду, що набрало законної сили.
Повернення виплачених безробітному
коштів здійснюється відповідно до
частини четвертої статті 35 Закону
України «Про загальнообов;язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Встановлено, що у зв;язку з поновленням
ОСОБА_2 на роботі за рішенням суду,
Одеській міський центр зайнятості
звернувся до Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства про повернення
виплачених ОСОБА_2 коштів. Згідно
постанови Одеського окружного
адміністративного суду від 06.11.2012року
стягнуто з Причерноморського
державного регіонального
геологічного підприємства на користь
Одеського міського центру зайнятості
20503,06грн.

Позивачка ОСОБА_2, з метою уникнення
отримання подвійного одержання коштів,
добровільно написала заяву про
утримання з неї суми виплаченої
Одеському міському центру
зайнятості. І на підставі саме заяви
ОСОБА_2 було проведено утримання
коштів. Тому підстави вважати, що п.2
наказу № 112/пр. від 29.11.2013року є
незаконним відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судами вже розглянута справа за
позовом Причорноморського
державнорго регіонального
геологічного підприємства до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості в
розмірі 26131,81грн. та моральної шкоди в
розмірі 10000грн. і рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 12.12.2013року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Одеської області
від 18.03.2014року, відмовлено у
задоволенні позову є необгрунтованими,
оскільки предмет позову в цих
справах різний.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст.307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 05 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
Л.А. Гірняк

М.В. Процик