Справа № 369/3218/14-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/4050/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Ігнатченко Н.В., Голуб С.А.

при секретарі Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на ухвалу
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 20 травня 2014 року
в справі за скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк», суб'єкт оскарження:
Жовтневий відділ державної виконавчої
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, заінтересовані особи:
державний виконавець Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Чернова Людмила Володимирівна,
ОСОБА_2 на дії та бездіяльність
державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року заявник звернувся до
суду зі скаргою та просив визнати
незаконною бездіяльність головного
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Чернової Л.В. у
частині складення та направлення
платіжної вимоги від 26 лютого 2014 року
про стягнення з банку 485 736,53 грн.
підставі виконавчого листа від 19 липня
2013 року про зобов'язання ПАТ КБ
«Приватбанк» повернути ОСОБА_2 кошти в
сумі 483 699,34 грн. та стягнення з ПАТ КБ
«Приватбанк» на користь ОСОБА_2
судового збору у розмірі 8.50 грн.,
витрати на ІТЗ у розмірі 37 грн., витрат
на проведення судово-психіатричної
експертизи у розмірі 1991,69 грн., а всього
2 037,19 грн.; зобов'язати Жовтневий ВДВС
Дніпропетровського МУЮ повернути на
рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» 485 736,53 грн.,
стягнуті на підставі платіжної вимоги
від 26 лютого 2014 року, винесеної в межах
примусового виконання виконавчого
листа Києво-Святошинського районного
суду Київської області №2-474/10 від 19
липня 2013 року.

Мотивував свої вимоги тим, що 21 січня 2014
року банку стало відомо про наявність
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 41512139 від 20 січня 2014 року
винесеної державним виконавцем
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Черновою О.В. на підставі
виконавчого листа
Києво-Святошинського районного суду
Київської області № 2-474/10 від 19 липня 2013
року про зобов'язання ПАТ КБ
«Приватбанк» повернути ОСОБА_2 кошти в
сумі 483 699,34 грн. та стягнення з ПАТ КБ
«Приватбанк» на користь ОСОБА_2
судового збору у розмірі 8.50 грн.,
витрати на ІТЗ у розмірі 37 грн., витрат
на проведення судово-психіатричної
експертизи у розмірі 1991,69 грн., а всього
2037,19 грн.

Зазначав, що 12 лютого 2014 року ним було
подано заяву до Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ з
повідомленням державного виконавця
про те, що станом на 12 лютого 2014 року
відкрито виконавче провадження на
підставі виконавчого листа
Києво-Святошинського районного суду
Київської області у справі №2-474/10 про
зобов'язання ОСОБА_2 повернути ПАТ КБ
«Приватбанк» 1 060 500 грн.

Також вказував, що станом на 17 березня
2014 року рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області в
частині зобов'язання ОСОБА_2 не
виконано.

Зазначав, що 05 березня 2014 року з
рахунку банку стягнено кошти в межах
примусового виконання виконавчого
листа Святошинського районного суду
Київської області у справі №2-474/10.

Вказував, що державний виконавець
надав перевагу правам ОСОБА_2 та
проігнорував право заявника на
взаємозалік зустрічних однотипних
вимог, чим порушив принцип рівності.

Ухвалою суду в задоволенні скарги
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
заявник подав апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржувану ухвалу скасувати
та постановити нову про задоволення
скарги на дії державного виконавця.

Вважає, що суд першої інстанції
постановив оскаржувану ухвалу з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Мотивував тим, що в порушення положень
ст. 11 ч.2 абз.3 ЗУ «Про виконавче
провадження», державний виконавець не
розглянув та не надав відповідь на
подану ним заяву про не проведення
виконавчих дій у зв'язку з вирішенням
питання про взаємозалік зустрічних
однотипних вимог.

Зазначив, що державний виконавець
надав перевагу правам ОСОБА_2, чим
порушив положення ст. 6 ч.1
вищевказаного Закону та принцип
рівності сторін.

Апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою від 20 січня 2014 року головним
державним виконавцем Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Черновою Л.В.
було відкрито виконавче провадження №
41512139 на підставі виконавчого листа №
2-474/10 виданого 19 липня 2013 року
Києво-Святошинським районним судом
Київської області про зобов'язання КБ
«ПриватБанк» повернути ОСОБА_2
сплачені останнім платежі за кредитним
договором від 15 березня 2007 року №
К2V4GA00260045 в сумі 483 699,34 грн. та стягнення
з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2
судового збору у розмірі 8.50 грн.,
витрати на ІТЗ у розмірі 37 грн., витрат
на проведення судово-психіатричної
експертизи у розмірі 1991,69 грн., а всього
2037,19 грн.

Також встановлено, що боржнику -ПАТ КБ
«Приватбанк» надано строк для
самостійного виконання виконавчого
документа до 27 січня 2014 року.

Суд встановив, що державним виконавцем
на адресу боржника направлено платіжну
вимогу В11-175 від 26.02.2014 року про
стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованості в розмірі 485 736,53 грн.

Суд першої інстанції, з урахуванням
положень ст. ст. 1,11, 13 ЗУ «Про виконавче
провадження» та ст. 60 ЦПК України,
прийшов до висновку що заявником не
надано доказів того, що державним
виконавцем неправомірно пред'явлено
платіжну вимогу щодо стягнення з
боржника заборгованість по виконанню
рішення суду.

Будь-яких доказів порушення державним
виконавцем ЗУ «Про виконавче
провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень затвердженої згідно Наказу
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/05, не надано.

Колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції.

Так, зі змісту ст. 13 ЗУ «Про судоустрій
та статус суддів», судові рішення, які
набрали законної сили, підлягають
обов'язковому виконанню всіма органами
державної служби.

Оскільки судом першої інстанції видано
два окремих виконавчих листа на
виконання рішень Києво-Святошинського
районного суду: про стягнення із
заявника на користь ОСОБА_2 коштів у
розмірі 483 699, 34 грн. та судового збору у
розмірі 8.50 грн., витрати на ІТЗ у
розмірі 37 грн., витрат на проведення
судово-психіатричної експертизи у
розмірі 1991,69 грн., а всього 2037,19 грн.; та
про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» коштів у розмірі 1 060 500
грн. - тому, з урахуванням положень
законодавства, на яке послався суд
першої інстанції, виконанню
підлягають кожен з цих виконавчих
листів.

Колегія дійшла висновку, з урахуванням
вищевикладеного, що дії державного
виконавця відповідають положенням
чинного законодавства, а апеляційна
скарга не спростовує висновків суду
першої інстанції.

Крім того з заяви від 12 лютого 2014 року,
на яку посилається апелянт вбачається,
що банк не просив провести взаємозалік
вимог, та не надав усі необхідні
документи, а лише просив не проводити
виконавчих дій, що не передбачено
положеннями ЗУ «Про виконавче
провадження».

Колегія вважає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому згідно з ст. 312 ч. 1 ЦПК України
колегія відхиляє апеляційну скаргу і
залишає ухвалу без змін.

Керуючись ст. 312, 315 ЦПК України колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»- відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 20 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: