Єдиний унікальний номер 240/223/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5359/2014
Головуючий у 1-й інстанції :
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області

у складі : головуючого - судді
Кіянової С.В.,

суддів :
Агєєва О.В., Шевченко В.Ю.,

при секретарі
Кіпрік Х.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Олександрівського районного
суду від 21 травня 2014 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
коштів за фактичне користування
земельною ділянкою та за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди,

В С
Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду у березні 2014 р. з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення коштів за
фактичне користування земельною
ділянкою, посилаючись на те, що їй на
праві власності належить земельна
ділянка площею 18,43 га, розташована на
території Новоолександрівської
сільської ради Донецької області на
підстав Державного акту про право
приватної власності на землю. 01.10.2003 р.
вона видала довіреність ОСОБА_4 з
правом користування та розпорядження
вказаною земельною ділянкою строком до
01.10.2006 р. Відповідачі сплачували їй
орендну плату за домовленістю по 1000
грн. щорічно до 2013 року включно. Потім
вона дізналася, що Згідно Указу
Президента України «Про додаткові
заходи щодо соціального захисту
селян-власників земельних ділянок
(паїв) від 02.02.2002 р. плата за оренду
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
повинна складати не менше 3% визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки. Оскільки вартість
її земельної ділянки складає 366 593,83 грн.
та відповідачі повинні їй сплатити з
урахуванням виплачених сум за період
2011-2013 р.р. - 30 993,44 грн. Позивач просила
стягнути з відповідачів 30 993,44 грн. та
судові витрати.

ОСОБА_2 звернулася до суду у
квітні 2014 року із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди, посилаючись на те, що 11.10.2013 р.
ОСОБА_1 видала їй довіреність на право
користування або здавання в оренду
зазначеної земельної ділянки строком
до 11.10.2023 р. 12.10.2013 р. вона уклала договір
з ФГ «Лугове» про надання послуг щодо
обробки земельної ділянки з метою її
цільового використання на весні 2014 р.,
за надані послуги вона заплатила 16 000
грн. Але, ОСОБА_1 29.01.2014 р. скасувала
вказану довіреність. ОСОБА_5 просила на
підставі ч.1 ст.1166 ЦК України стягнути з
ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної
шкоди 16 000 грн. та судові витрати (а.с.16).

Рішенням Олександрівського
районного суду від 21 травня 2014 р.
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів
за фактичне користування земельною
ділянкою та задоволено частково
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 у відшкодування матеріальних
витрат, пов»язаних з обробкою землі - 16
000 грн. та у відшкодування судового
збору 243,60 грн., а всього 16 243,60 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та задовольнити її вимоги і відмовити у
задоволенні зустрічного позову,
оскільки судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права, не враховано, що
ОСОБА_2 існування домовленості про
оплату за користування земельною
ділянкою у розмірі 1 000 грн. щорічно, не
враховано, що Указом Президента
України встановлена мінімальна межа
орендної плати, тому вона має право на
доплату. Крім того, судом невірно
тлумачено повноваження за її
довіреністю, оскільки такі
повноваження чітко визначені і
відсутнє уповноваження відповідача на
проведення польових робіт чи укладення
договорів з іншими особами. Доказів
оплати робіт на суму 16 000 грн. не
надавалося, тому підстав для
задоволення зустрічного позову не
було.

В судове засідання
апеляційного суду сторони не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Представник позивача просив
справу розглянути у відсутності
позивача з причин проведення АТО.

Відповідач ОСОБА_2 просила
відкласти розгляд справи, оскільки
хворіє, при цьому жодного документа не
надала, оскільки явка до апеляційного
суду не є обов»язковою, апеляційний суд
вважає можливим розглянути справу за
її відсутністю.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 слід
задовольнити частково, рішення суду
скасувати в частині відшкодування
матеріальних витрат, пов»язаних з
обробкою землі та стягнення судового
збору і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у
задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення коштів за фактичне
користування земельною ділянкою та
задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2
да ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 18,43 га, що розташована на
території Новоолександрівської
сільради Олександрівського району
згідно Державного акта про право
власності на землю від 12.02.2003 року.
Дорученням від 01.10.2003 року ОСОБА_1
уповноважила ОСОБА_3 користуватися та
розпоряджатися вказаною земельною
ділянкою строком до 01.10.2006 р. Але, після
спливу строку дії довіреності ОСОБА_3
та ОСОБА_2 продовжували користуватися
спірною земельною ділянкою, про що
ОСОБА_1 не заперечувала до 2013 р.
Періодично земельна ділянка
перебувала під паром. За користування
нею ОСОБА_2 сплачували орендну плату за
домовленістю у розмірі 1000 грн. щорічно.
Довіреністю від 11.10.2013 р. ОСОБА_1
уповноважила ОСОБА_2 строком до 11.10.2023
року користуватися та здавати в оренду
спірну земельну ділянку. На підставі
вказаної довіреності ОСОБА_2 12.10.2013 р.
уклала договір з ФГ «Лугове» про
надання послуг на обробку земельної
ділянки, вартість вказаних послуг
складає 16 700 грн. Протягом
жовтня-листопада 2013 року були виконані
польові роботи та проведена ОСОБА_2 їх
оплата у розмірі 16 000 грн. ОСОБА_1 не
заперечувала, що такі роботи дійсно
було проведено.

Проте, з висновками суду
першої інстанції в частині
відшкодування матеріальної шкоди на
користь ОСОБА_2 погодитися неможливо,
оскільки вони суперечать вимогам
матеріального та процесуального права.

Так, відповідно ч.1 ст.407 ЦК
України право користування чужою
земельною ділянкою встановлюється
договором між власником земельної
ділянки і особою, яка виявила бажання
користуватися цією земельною ділянкою
для сільськогосподарських потреб (далі
- землекористувач).

Відповідно до ст.626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є одностороннім, якщо
одна сторона бере на себе обов'язок
перед другою стороною вчинити певні
дії або утриматися від них, а друга
сторона наділяється лише правом
вимоги, без виникнення зустрічного
обов'язку щодо першої сторони.

Договір є двостороннім, якщо
правами та обов'язками наділені обидві
сторони договору.

Відповідно до ч.1 ст.14
Закону України «Про оренду землі»
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 на підставі
Державного акта про право власності на
землю, виданого 12.02.2003 року, на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 18,43 га, яка розташована
на території Новоолександрівського
сільської ради Донецької області,
вартість якої складає 366 593,83 грн. (а.с.7-8)

01.10.2003 року ОСОБА_1 видала
довіреність ОСОБА_3 строком на 3 роки,
якою уповноважила його користуватися
та розпоряджатися вказаною земельною
ділянкою, отримувати необхідні довідки
та документи, ставити за неї підпис,
заключати угоди, отримувати гроші у
разі продажу та інші платежі, які
будуть надходити за користування
земельною ділянкою, бути її
представником та виконувати всі дії,
пов"язані з виконанням цього доручення
(а.с.10).

11.10.2013 р. ОСОБА_1 видала
довіреність ОСОБА_2 строком до 11.10.013 р.,
якою уповноважила її користуватися та
здавати в оренду належну їй земельну
ділянку, отримувати необхідні довідки
і документи, ставити за неї підпис,
укласти договір оренди, отримувати
гроші та інші платежі від здачі в
оренду, бути її представником та
виконувати всі дії, пов"язані з
виконанням цього доручення. Зазначена
довіреність була скасована ОСОБА_1
29.01.2014 р. (а.с.21).

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що довіреність це одностороння
угода, договору оренди між сторонами не
укладалося у встановленому законом
порядку, тому ОСОБА_1 не має права
вимоги до ОСОБА_2 про стягнення коштів
за фактичне користування земельною
ділянкою.

Рішення суду першої
інстанції у вказаній частині
відповідає вимогам закону і підстав
для його скасування чи зміни не має.

Посилання ОСОБА_2 на те, що на
підставі зазначеної довіреності вона
12.10.2013 р. уклала з ФГ «Лугове» договір №1
про надання послуг, згідно якого ФГ
«Лугове» зобов»язалося провести
обробку спірної земельної ділянки
площею 18,43 га, розташованої на
території Новоолександрівської
сільської ради Донецької області, за що
вона понесла витрати у розмірі 16 000 грн.
безпідставне (а.с.22-23).

Так, відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК
України обставина справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, відповідачем ОСОБА_2 не
надано суду жодних належних доказів
щодо несення нею витрат у розмірі 16 000
грн. за обробку спірної земельної
ділянки, а договір в даному випадку не є
таким доказом, оскільки витрати
повинні підтверджуватися платіжними
документами у встановленому законом
порядку.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної
шкоди 16 000 грн., тому рішення суду у
вказаній частині підлягає скасуванню,
а ОСОБА_2 слід відмовити у задоволенні
зустрічного позову та відшкодування
судового збору.

Доводи апеляційної скарги
позивача ОСОБА_1 про те, що її ввели в
оману щодо розміру орендної плати
безпідставні, оскільки договору оренди
між сторонами не укладалося.

Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Олександрівського
районного суду від 21 травня 2014 року
скасувати в частині відшкодування
матеріальних витрат, пов»язаних з
обробкою землі та стягнення судового
збору.

Відмовити у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальних витрат,
пов»язаних з обробкою землі та судових
витрат.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :