Справа № 363/2427/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2014 року
м. Вишгород

Вишгородський районний суд
Київської області у складі:

головуючого - судді Підкурганного В.В.,

при секретарі - Подшибякіній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду заяву ОСОБА_1 про
ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3, про поділ майна,
набутого під час шлюбу та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи -
Відділ містобудування, архітектури
житлово-комунального господарства та
розвитку інфраструктури, КП
«Вишгородське бюро технічної
інвентаризації» про поділ спільного
сумісного майна

ВСТАНОВИВ:

рішенням Вишгородського
районного суду від 18 травня 2012 року
було завершено розгляд названої
справи. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року зазначене
рішення було залишено без змін.

Позивач за зустрічним позовом
звернувся до суду із заявою в порядку
статті 221 ЦПК України про роз'яснення
рішення суду від 18 травня 2012 року, у
якій просив роз'яснити його, а саме
щодо переходу права власності ОСОБА_1
на виділене йому майно, зазначеним
рішенням суду.

У судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_4 заяву підтримав із
викладених у ній підстав. В свою чергу,
представник ОСОБА_2 заперечувала щодо
задоволення такої заяви, вважаючи, що
вона не ґрунтується на нормах закону,
так як заявником не зазначено що саме
йому є незрозумілим у судовому рішенні.

Інші учасники процесу до суду не
з'явилися, причини неявки суду не
відомі.

Заслухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 221 ЦПК
України, якщо рішення суду є
незрозумілим для осіб, які брали участь
у справі, або для державного виконавця,
суд за їхньою заявою постановляє
ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту.

Вирішуючи спір по суті та приймаючи
рішення 18 травня 2012 року, суд керувався
положеннями частини 1статті 11 ЦПК
України.

Як вбачається із редакції
первісного позову та із заяв про
уточнення позовних вимог, наданих
ОСОБА_1 та прийнятих судом до розгляду,
щодо садового будинку площею 188 м. кв.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на
трьох земельних ділянки площею 0,12 га
кожна, розташованих у тому самому
садовому товаристві, кадастрові
номери: 290930043, 290930044,
290930017 позивачем висловлене
прохання про виділення названого майна
йому в натурі, про що суд і постановив
рішення у відповідності до прохальної
частини позову і обраного ОСОБА_1
способу захисту.

У заяві, що є предметом розгляду,
не вказано що саме є незрозумілим у
резолютивній частині рішення і в чому
полягає така незрозумілість, які
припускаються варіанти його
тлумачення.

З урахуванням викладеного,суд
приходить до висновку про відсутність
визначених законом підстав для
роз'яснення рішення та вважає за
правомірне постановити ухвалу про
відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись
статтями 221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
роз'яснення рішення суду від 18 травня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3, про поділ
майна, набутого під час шлюбу та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
треті особи - Відділ містобудування,
архітектури житлово-комунального
господарства та розвитку
інфраструктури, КП «Вишгородське бюро
технічної інвентаризації» про поділ
спільного сумісного майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена відповідно
до статті 293 ЦПК України в порядку і в
строки, визначені статтями 294, 296 ЦПК
України.

Суддя