Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2524/14
Головуючий у 1 інстанції: Нікітенко Н.П.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 31 березня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В позові зазначено, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 12.07.2007
року ОСОБА_3 12.07.2007 року отримав кредит у
розмірі 3700,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,80 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. з кінцевим терміном
повернення, що відповідає терміну дії
строку картки.

Згідно умов укладеного договору,
останній складається із заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг та правил користування
платіжною карткою. Відповідач був
ознайомлений і згоден з умовами
надання кредиту, що підтверджується
його підписом в заяві.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 31.10.2013 року має заборгованість - 11 082,07
грн., яка складається з наступного: 3555,46
грн. - заборгованість за кредитом; 3907,78
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2614,92 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг:500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 503,91 грн. -
штраф (процентна складова).

У зв'язку із наведеним позивач
просив суд задовольнити позов та
стягнути зазначену заборгованість за
кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 31 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ
"ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на
необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
та ухвалити нове, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Судові засідання апеляційним судом
призначалися два рази - 19.06.2014 року,
08.07.2014 року. Відповідач ОСОБА_3 , будучи
належним чином повідомленим про час і
місце розгляду справи до апеляційного
суду два рази не з'явився ( а.с. 81, а.с. 90 ).
Клопотань про відкладення розгляду
справи не заявляв.. Виходячи з
наведеного та у відповідності до вимог
ст. 305 ЦПК України, колегія суддів не
вбачає поважності причин неявки
відповідача в судове засідання і
вважає, що неявка ОСОБА_3, належним
чином повідомленого про час і місце
розгляду справи, не перешкодає
розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а за
їх відсутності на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається
рішення, у якому повно відображені
обставини, що мають значення для цієї
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення із вказаним
позовом та з заявою про поновлення
такого строку до суду він не звертався.

Проте з повністю з таким
висновком суду не можна погодитися.

Судом встановлено, що між
сторонами 12 .07.2007 року було укладено
кредитний договір на суму 3700, 00 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 22, 80% річних з кінцевим терміном
повернення в повному обсязі, що
відповідає строку дії карти.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг, наданих позивачем,
мінімальний обов'язковий платіж це
розмір боргових зобов'язань
позичальника, які щомісячно підлягають
сплаті позичальником на протязі строку
дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою (далі -
Правила) строк дії картки вказується на
лицевій стороні картки (місяць і рік).
Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено,
що після закінчення строку дії
відповідна картка продовжується
Банком на новий строк (шляхом надання
клієнту картки з новим строком дії),
якщо раніше (до початку місяця
закінчення строку дії картки) не
надійшла письмова заява держателя
картки щодо закриття карткового
рахунку, а також за умови наявності
грошових коштів на картковому рахунку
для оплати послуг з виконання операцій
по картковому рахунку, та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається,
що строк погашення кредиту у повному
обсязі здійснюється не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці у полі "місяць".

Однак, судом першої інстанції
питання щодо строку дії картки взагалі
не вирішувалося, в рішенні про це
нічого не йдеться.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3
строк дії картки в ній не зазначений (
а.с. 8).

В суді першої інстанції ОСОБА_3
картку не надав та вона не була
предметом судового розгляду.

Натомість, банком надана
інформація про карточний рахунок
ОСОБА_3 з якого вбачається, що строк дії
картки № НОМЕР_1, яка була видана
останньому 12.07.2007 року , встановлений
до 01.07.2011 року ( а.с. 84).

Зазначений доказ щодо строку дії
картки ОСОБА_3 не спростував.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Оскільки зі змісту п. 5.4 Правил
вбачається, що строк погашення кредиту
у повному обсязі здійснюється не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці у полі
"місяць", а строк дії платіжної картки
встановлений до 01.07.2011 року, тому
враховуючи наведене слід дійти
висновку, що у позивача виникло право
вимагати повернення кредиту згідно
умов договору з 02 липня 2011 року

Аналогічна позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) та в
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2014 року ( справа № 6-61цс14).

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права 16.12.2013 року , тобто в
межах трирічного строку позовної
давності.

Районний суд вказуючи про те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності , у порушення ст. ст. 10, 213 ЦПК
України не звернув уваги на строк дії
картки ( місяць і рік) , що вона дійсна
до останього календарного дня такого
місяця, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця, вказаного на картці та дійшов
помилкового висновку про відмові у
задоволенні позову.

З урахуванням наведеного
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції, не правильно
встановив фактичні обставини справи,
не дав вірну оцінку всім зібраним у
справі доказам та дійшов помилкового
висновку про відмову у задоволенні
позову у зв'язку із пропуском строку
позовної давності.

З огляду на викладене рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, із ухваленням нового
рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача понесені ним
документально підтверджені судові
витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1), 121
грн. 80коп ( а.с. 67), а всього 351 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 31 березня 2014 року у цій
справі скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 12.07.2007 року в розмірі 11 082,07 грн., яка
складається з :3555,46 грн. -
заборгованість за кредитом; 3907,78 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2614,92 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; штрафи::500,00 грн.
- штраф (фіксована частина); 503,91 грн. -
штраф (процентна складова), а також
судові витрати в розмірі 351 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: