Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2180/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Дочірнього
підприємства «Запорізький облавтодор»
ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»
на рішення Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
21 березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства
«Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК
«Автомобільні дороги України» , третя
особа директор Дочірнього
підприємства «Запорізький облавтодор»
ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»
Коцур А.Г. про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2звернувся до суду з
позовом до Дочірнього підприємства
«Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК
«Автомобільні дороги України» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди.

Позивач зазначав, що він працював
у відповідача на посаді тимчасово
виконуючого обов'язки начальника філії
«Кам’янсько-Дніпровський райавтодор»
Дочірнього підприємства «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України».

02.09.2013 року він вийшов на роботу з
відпустки у зв'язку з невиплатою
відпускних, але інспектор відділу
кадрів філії Коцур О.В. повідомила його
про те, що він вже звільнений. 02.09.13 року
він прибув до відповідача у м.
Запоріжжя з метою дізнатися про дійсні
обставини звільнення. Відділ кадрів
видав йому незавірену ксерокопію
наказу № 52-вк від 30.08.2013 року, згідно
якого він був звільнений з 30 серпня 2013
року у зв'язку з втратою до нього
довір'я за п. 2 ст. 41 КЗпП України.
Підставою для звільнення була довідка
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
та доповідна провідного
бухгалтера-ревізора ДП «Запорізький
облавтодор» - Жовніра О.Є.

Позивач, вважаючи звільнення
незаконним, просив суд: скасувати
накази директора ДП «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» Коцур А.Г. № 52-ВК від
30.08.2013 року про звільнення ОСОБА_2 у
зв'язку з втратою довір'я за п. 2 ст. 41

КЗпП України та № 70-ВК від 08.11.13 року про
внесення змін до наказу від 30.08.13 року №
52-ВК про звільнення ОСОБА_2; поновити
його на посаді тимчасово виконуючого
обов'язки директора ДП "Запорізький
облавтодор" ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» філії
"Кам'янсько-Дніпровський райавтодор" з
30 серпня 2013 р.; стягнути з ДП
«Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК
«Автомобільні дороги України»
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 30 серпня 2013 р. по день
розгляду справи в суді та моральну
шкоду у розмірі 59 000 грн.

Також позивач просив суд визнати:
протиправним та скасувати наказ № 35
від 01.07.2013 року «Про призначення
перевірки філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
за період 01.02.12 р. по 31.05.2013 р.;
протиправною бездіяльність
відповідача, а саме неповідомлення
ОСОБА_2 про перевірку, незалучення його
до участі в роботі комісії. Ненадання
йому копії довідки про наслідки
перевірки, не витребування з нього
пояснень стосовно вказаних фактів в
довідці перевірки; дії комісії по
проведенню перевірки
фінансово-господарської діяльності
філії "Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор" під керівництвом ОСОБА_2 за
період з 01.01.12 р. по 02.07.13 р. в порушення
наказу №35 від 01.07.2013 року "Про
призначення перевірки філії
"Кам'янсько-Дніпровський РАДза період з
01.01.2012 року по 31.05.2013 р., бо в наказі не
вказано провести перевірку діяльності
безпосередньо керівника філії ОСОБА_2;
дії комісії по проведенню перевірки
фінансово-господарської господарської
діяльності філії
"Кам'янсько-Дніпровський райавтодор за
період з 01.01.12 р. по 02.07.13 р. в порушення
наказу № 35 від 01.07.2013 р. "Про призначення
перевірки філії
"Кам'янсько-Дніпровський РАД" за період
з 01.01.2012 р. по 31.05.2013 р.. яка провела
перевірку в інший період ніж вказано в
наказі; безпідставним висновок комісії
в довідці без дати перевірки
фінансово-господарської діяльності
філії "Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор" за період з 01.01.12 р. по 02.07.13
р. про те, що у філії за перевіряємий
період були підзвітні кошти в сумі
54835,58грн; факт підміни комісією в
довідці без дати перевірки
фінансово-господарської діяльності
філії "Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор" за період з 01.01.12 р. по 02.07.13
р. розрахунків з підзвітними особами по
субрахунку 372 на заборгованість по
підзвітним коштам на суму 54835, 58 грн.,
які відображаються на субрахунку 30.1;
висновок комісії по проведенню
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
"Кам'янсько-Дніпровський райавтодор" за
період з 01.01.12 р. по 02.07.13 р. про те, що з
вини ОСОБА_2 збільшувалась
заборгованість філії по підзвітних
коштах в сумі 54835, 58 грн. так як
підзвітних коштів у філії взагалі не
було; висновок комісії в довідці без
дати перевірки
фінансово-господарської діяльності
філії «Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор» за період з 01.01.12 р. по 02.07.13
р. про те, що ОСОБА_2 відволік обігові
кошти; висновок комісії в довідці без
дати перевірки
фінансово-господарської діяльності
філії «Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор» за період з 01.01.12 р. по 02.07.13
р. про те, що ОСОБА_2 допустив нецільове
використання державного майна в т.ч.
спотворення даних показників витрат
електроенергії, що призвело до
утворення від'ємних показників
прибутку. Договір № 11/04/12 від 20.04.12 р. з
КП «Агросервіс-Кам'янка» укладений
ОСОБА_7 (ОСОБА_2 поновлено на посаді т. в.
о. начальника філії
Кам'янсько-Дніпровський РАД 07.06.2012 р.
наказом № 28- ВК від 07.06.12 р.); висновок
комісії в довідці без дати перевірки
фінансово-господарської діяльності
філії «Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор» за період з 01.01.12 р. по 02.07.13
р. про те, що починаючи з 1.01.13 року
ОСОБА_2 не з'являється на нарадах
керівників філій, захисту планів
виконаних робіт, балансових комісій;
висновок комісії в довідці без дати
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
за період з 01.01.12 р. по 02.07.13 р. про те, що
за період з 05.10.12 по 01.07.13 існують
підтверджені факти не перебування
ОСОБА_2 у відрядженнях; висновок
комісії в довідці без дати перевірки
фінансово-господарської діяльності
філії «Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор» за період з 01.01.12 р. по 02.07.13
р. про те, що з вини ОСОБА_2 за період
січень-грудень 2012 було перевищено фонд
оплати праці на суму 69,7 тис. грн.;
висновок комісії в довідці без дати
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
за період з 01.01.12 р. по 02.07.13 р. про те, що
ОСОБА_2 в квітні 2013р. безпідставно
нарахував надбавку 50% до окладу
начальнику виробництва ОСОБА_8;
висновок комісії в довідці без дати
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
Кам'янсько-Дніпровський райавтодор» за
період з 01.01.12 р. по 02.07.13 р., доповідної
записки Жовніра О.Є. від 12.08.2013 р. про те,
що у «Кам'янсько-Дніпровського
райавтодора» взагалі в наявності був
каток ДУ-48 в період роботи ОСОБА_2;
висновок комісії в довідці без дати
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
за період з 01.01.12 р. по 02.07.13 р. про те, що
"за результатами перевірки виявлено
значні порушення ведення
фінансово-господарської діяльності
філії "Кам'янсько-Дніпровський
райавтодор" під керівництвом в. о.
начальника ОСОБА_2; скасувати довідку
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
"Кам'янсько-Дніпровський райавтодор" за
період з 01.01.12 р. по 02.08.13 р.; визнати
недостовірною інформацію, викладену в
доповідній Жовніра О.Є. від 12.08.2013 р. про
факт наявності котка ДУ-48 у філії
Кам'янсько-Дніпровський РАД в період
роботи ОСОБА_2; визнати протиправні дії
відповідача по відмові видати йому
завірену копію наказу та матеріалів
які стали підставою для звільнення.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області
від 21 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Скасовано наказ директора Дочірнього
підприємства «Запорізький облавтодор»
ЗАТ ДАК «Автомобільні дороги України»
Коцур А.Г. № 52-ВК від 30.08.2013 року про
звільнення ОСОБА_2 у зв'язку з втратою
довір'я за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Скасовано наказ директора Дочірнього
підприємства «Запорізький облавтодор»
ЗАТ ДАК «Автомобільні дороги України»
Коцур А.Г. № 70-ВК від 08.11.13 року про
знесення змін до наказу від 30.08.13 року №
52-ВК про звільнення ОСОБА_2

Поновлено ОСОБА_2 на посаді тимчасово
виконуючого обов'язки директора
Дочірнього підприємства «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» філії
"Кам'янсько-Дніпровський райавтодор" з
30 серпня 2013 р.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
"Запорізький облавтодор" ВАТ ДАК
Автомобільні дороги України» на
користь ОСОБА_2, середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 30 серпня 2013 р.
по 21 березня 2014 р. у сумі 41866 грн. 11 коп.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
«Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК «
Автомобільні дороги України» (на
користь ОСОБА_2, моральну шкоду у
розмірі 1 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
«Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК і
автомобільні дороги України» на
користь держави судовий збір у сумі 418
грн. 66 коп.

Рішення суду в частині в частині
поновлення ОСОБА_2 на роботі та виплати
середнього заробітку за один місяць
звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
01 квітня 2014 року виправлено описки в
рішенні суду та зазначено наступне:

«В мотивувальній частині рішення
замість дати « 30.089.2013 р.» правильно
читати « 30.08.2013 р.»

Абзац 4 резолютивної частин рішення
викладено в наступній редакції «
Поновити ОСОБА_2 на посаді тимчасово
виконуючого обов'язки начальника філії
«Кам’янсько-Дніпровський райавтодор»
Дочірнього підприємства «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» з 30.08.2013 р.».

В апеляційній скарзі ДП «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
судового рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої
інстанції правильно посилався на
положення статей 40, 41 КЗпП України,
якими передбачено підстави та порядок
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу та додаткові
підстави розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу з окремими
категоріями працівників за певних
умов. Також судом правильно
застосовано приписи статей 235, 237-1 КЗпП
України, якими передбачено підстави,
порядок поновлення на роботі та зміна
формулювання причин звільнення та
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди, статей 247, 248 КЗпП України - щодо
повноважень виборного органу
первинної профспілкової організації
на підприємстві, в установі,
організації та гарантії діяльності
профспілок. Судом першої інстанції
також враховано роз'яснення пунктів 17,
28, 32 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів».

Задовольнивши позов, суд виходив з
того, що позивач ОСОБА_2 до кола осіб,
які безпосередньо обслуговують
товарні цінності, не відноситься, а
тому його звільнення з підстав п. 2 ч. 1
ст. 41 КЗпП України не можна визнати
законним. Крім того, суд посилався на
те, що в ході розгляду справи
встановлено, що коток ДУ-48 був списаний
у 1999 році, коли у травні 2012 року ОСОБА_2
приймав філію, на балансі підприємства
котка ДУ-48 не було. Також суд першої
інстанції вказував, що ОСОБА_2 було
звільнено в період його тимчасової
непрацездатності, а тому також вважати
звільнення законним неможливо.

Основні доводи апеляційної скарги
Дочірнього підприємства «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» на полягають в тому, що
судом першої інстанції неправильно
застосовані норми процесуального
права - статті 27, 57, 60, 131 ЦПК України,
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, також недоведені
обставини, які суд визнав
встановленими.

Проте, такі доводи апеляційної скарги
не знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді, виходячи з
наступного.

Судом установлено, що згідно наказу №
28-вк від 07.06.2012 року ОСОБА_2 поновлено на
роботі на посаді тимчасово виконуючого
обов'язки начальника філії
"Кам'янсько-Дніпровського райавтодор" з
27.09.2011 року (т. 1, а. с. 247).

06 червня 2013 року на адресу ДП
«Запорізький облавтодор» надійшло
звернення Голови
Кам'янсько-Дніпровської районної
державної адміністрації Панкєєва С.В. в
якому підіймалося питання про
незадовільну роботу керівника філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
ДП «Запорізький облавтодор» ОСОБА_2 (т.
1, а. с. 89). З метою перевірки викладених у
вказаних зверненнях фактів 01.07.2013 року
наказом № 35 було призначено перевірку
філії (т. 1, а.с. 90). За результатами
перевірки було складено довідку
перевірки фінансово-господарської
діяльності філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
за період з 01.01.2012 р. по 12.07.2013 р., якою
виявлено фінансові порушення та факт
нестачі котка ДУ-48 (т. 1, а. с. 92-97).

За фактом привласнення майна шляхом
зловживання посадовими особами філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
правоохоронними органами було
відкрито кримінальне провадження №
0000239, що підтверджується листами
Кам'янсько-Дніпровської прокуратури
від 16.08.2013 р. та
Кам'янсько-Дніпровського РВ ГУМВС
України в Запорізькій області (т. 1, а. с.
91), яке на час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції не завершено.

На підставі вищевказаного, наказом ДП
«Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України» № 52-вк
від 30.08.2013 р. т.в.о. начальника філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
ОСОБА_2 звільнено з 30.08.2013р. у зв'язку з
втратою до нього довір'я згідно п. 2 ст. 41
КЗпП України (т. 1, а. с. 144).

Також судом установлено, що коток ДУ-48
був списаний у 1999 році, коли у травні 2012
року ОСОБА_2 приймав філію, на балансі
підприємства котка ДУ-48 не було.
Списаний коток ДУ-48 зберігався на
складі у неробочому стані, згодом був
відремонтований та за словами свідка
ОСОБА_8, який працює начальником
виробництва філії, він підписував акт
комісії про оприходування котка, однак
ОСОБА_2 тоді в філії не працював.

При апеляційному розгляді справи
представники апелянта не заперечували
цих обставин, доказів щодо наявності на
балансі підприємства котка ДУ-48 в
період роботи ОСОБА_2 суду не надали.

Інші доводи апеляційної скарги
стосуються того, що апелянт вважає, що
судом першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права
- статті 41, 139 КЗпП України, що суд
дійшов помилкового висновку, «... що
ОСОБА_2 до кола осіб, які безпосередньо
обслуговують товарні цінності, не
відноситься, а тому його звільнення з
підстав п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України не
можна визнати законним».Апелянт
вказує, що згідно п. 5.10 Положення про
Філію «Кам’янсько-Дніпровський
райавтодор» Дочірнього підприємства
«Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК
«Автомобільні дороги України» всю
повноту відповідальності за
матеріальні цінності, що знаходяться у
Філії, облік і звітність, а також
виконання вимог Положення несе
начальник філії.

Ці доводи апеляційної скарги
спростовуються наступним.

Згідно пункту 2 статті 41 КЗпП України,
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довір'я до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

У пункті 28 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
року (з наступними змінами) «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» звільнення з підстав втрати
довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати
обгрунтованим, якщо працівник, який
безпосередньо обслуговує грошові або
товарні цінності (зайнятий їх
прийманням, зберіганням,
транспортуванням, розподілом тощо),
вчинив умисно або необережно такі дії,
які дають власнику або уповноваженому
ним органу підстави для втрати до нього
довір'я (зокрема порушення правил
проведення операцій з матеріальними
цінностями). При встановленні у
передбаченому законом порядку факту
вчинення працівниками розкрадання,
хабарництва й інших корисливих
правопорушень ці працівники можуть
бути звільнені з підстав втрати довір'я
до них і в тому випадку, коли зазначені
дії не пов'язані з їх роботою. Отже,
обов'язковою умовою для звільнення
працівника за п. 2 ст. 41 КЗпП України
являється вчинення останнім винних
дій, які давали б підстави втрати до
нього довір'я. Вина може бути виражена
як у формі умислу, так і необережних дій
працівника. Але факт правопорушення та
наявність вини працівника
роботодавець повинен довести перед
його звільненням (або бути готовий
довести її в суді). При цьому,
роботодавець зобов'язаний довести не
загальні факти правопорушень
(розкрадання, нестачі тощо), а вину
конкретного працівника у них.

Окрім цього, законодавець наголошує на
тому, що такі дії мають бути пов'язані з
безпосереднім обслуговуванням
працівником грошових або товарних
цінностей. Безпосереднім
обслуговуванням грошових і
товарних цінностей є їх прийняття,
збереження, транспортування, розподіл
тощо. Основні слова, що відображають
розуміння безпосереднього
обслуговування грошових і товарних
цінностей це прийняття і збереження.
Тобто, основне коло працівників, які
безпосередньо обслуговують грошові,
товарні або культурні цінності, - це
особи, які одержують їх під звіт. Коло
цих працівників може бути розширене за
рахунок основного кола матеріально
відповідальних осіб, тобто осіб, з
якими відповідно до законодавства
можуть бути укладені договори про
повну матеріальну відповідальність.

Як вбачається зі змісту Посадової
інструкції начальника філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
ДП «Запорізький облавтодор», на
останнього покладаються
організаційно-розпорядчі функції (п.п.
2.1-2.10 Інструкції). Згідно своїх
функціональних обов'язків, позивач не
наділений повноваженнями щодо
обслуговування грошових коштів,
товарних або культурних цінностей.
Позивач не укладав з відповідачем
договорів про матеріальну
відповідальність, не приймав і не
отримував будь-яких
товарно-матеріальних цінностей
відповідача і не мав зобов'язань щодо
їх збереження чи зберігання (т. 1 а. с. 179,
180).

Оцінюючи обставини справи, а також
наявні в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_2 до
кола осіб, які безпосередньо
обслуговують товарні цінності, не
відноситься, а тому його звільнення за
пунктом 2 статті 41 КЗпП України не
можна визнати законним.

За фактом привласнення майна шляхом
зловживання посадовими особами філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
правоохоронними органами було
відкрито кримінальне провадження №
0000239, що підтверджується листами
Кам'янсько-Дніпровської прокуратури
від 16.08.2013 р. та
Кам'янсько-Дніпровського РВ ГУМВС
України в Запорізькій області яке на
час розгляду справи в суді апеляційної
інстанції не завершено (т. 1, а. с. 91; т. 6,
а. с. 25).

Таким чином, відповідачем не доведено
наявність обов'язкової умови для
звільнення ОСОБА_2 за п. 2 ст. 41 КЗпП
України - вчинення останнім винних
дій, які давали б підстави втрати до
нього довір'я, оскільки роботодавець
зобов'язаний довести не загальні факти
правопорушень (розкрадання, нестачі
тощо), а вину конкретного працівника у
них.

Також судом першої інстанції вірно
зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 41
КЗпП України розірвання договору у
випадках, передбачених частинами
першою і другою цієї статті,
провадиться з додержанням вимог
частини третьої статті 40, а у випадках,
передбачених пунктами 2 і 3 частини
першої цієї статті, а також вимог
статті 43 цього Кодексу. В силу ж
приписів ч. 3 ст. 40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за п. 5 цієї статті), а також у
період перебування працівника у
відпустці. Це правило не поширюється на
випадок повної ліквідації
підприємства, установи, організації.

За змістом пункту 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 р. розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не може бути
визнано обгрунтованим, якщо в день
звільнення видано лікарняний листок
(довідку в установлених законом
випадках) про його тимчасову
непрацездатність.

При розгляді справи в суді першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_2 30.08.2013
р., тобто в день звільнення його з
посади т. в. о. начальника філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»
ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ ДАК
«Автомобільні дороги України»,
знаходився на лікарняному, про що був
виданий листок непрацездатності Серія
АВХ № 440475, а тому висновок суду першої
інстанції про незаконність наказу
директора ДП «Запорізький облавтодор»
ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»
Коцур А.Г. № 52-ВК від 30.08.2013 року про
звільнення ОСОБА_2 у зв'язку з втратою
довір'я за п. 2 ст. 41 КЗпП України,
відповідає обставинам справи та
вимогам закону (т. 1, а .с. 107).

З матеріалів справи видно, що за
наказом директора ДП «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» Коцур А.Г. № 70-ВК від
08.11.13 року про внесення змін до наказу
від 30.08.13 року № 52-ВК про звільнення
ОСОБА_2 пункт перший останнього наказу
викладено у наступній редакції:
«Звільнити ОСОБА_2, тимчасово
виконуючого обов'язки начальника філії
«Кам'янсько-Дніпровський райавтодор»,
з 05 вересня 2013 року у зв'язку з втратою
до нього довір'я, п. 2 ст. 41 КЗпП України»
(т. 1, а. с. 124).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з
05.09.2013 р. по 06.09.2013 р. перебував на
лікуванні у Великознам'янській АЗП СМ
№ 1, що підтверджено довідкою про
тимчасову непрацездатність, яка
відповідає вимогам встановленими
«Інструкцією про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян»,
затвердженої Наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13.11.2001 р. №
455 (Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 04.12.2001 р. № 1005/6196), а тому
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про визнання незаконним
звільнення ОСОБА_2 з 05.09.2013 року (т. 5, а. с.
176).

Згідно частини 1 статті 235 КЗпП України
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України
передбачено, що при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

При розрахунку середнього заробітку
за час вимушеного прогулу суд першої
інстанції застосував роз'яснення
пункту 32 пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів», в
якому вказано, що при визначенні
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу враховуються положення
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 р. № 100 (з подальшими змінами),
про те, що обчислення середньої
заробітної плати для оплати вимушеного
прогулу проводиться виходячи з виплат
за останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Якщо протягом
останніх двох календарних місяців
працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи.

З наданого суду табелю обліку
використання робочого часу за серпень
2013 року видно, що ОСОБА_2 у цьому місяці
не працював, оскільки знаходився у
відпустці (т. 1, а. с. 118), а тому суд
першої інстанції правильно розрахував
середній заробіток, виходячи із
заробітної плати за липень та червень
2013 р. Розрахунок, здійснений судом
першої інстанції, відповідає як
вищевказаним нормативним актам, так і
роз'ясненням, викладеним в абзаці 5
пункту 6 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» № 13 від 24 12.1999 року (т. 1, а.
с. 116-120; 144; 171; 238-240; т. 5, а. с. 101-102; 173), а
тому висновок суду про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_2
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 41866 грн. 11 коп. (згідно
розрахунку, приведеного судом: 292 грн. 77
коп. х 143 робочих дня), відповідає
обставинам справи та письмовим
доказам, які досліджені судом першої
інстанції та знаходяться в матеріалах
справи.

Судом правильно вказано, що згідно
статті 237-1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Суд, вирішуючи питання про
відшкодування шкоди та визначення
розміру такої шкоди, правильно
зазначив, що кожна особа має
конституційне право на працю, яка
фактично забезпечує її засобами для
існування, тому зважаючи на те, що
позивач був незаконно звільнений з
роботи, що не могло негативно не
вплинути на його психологічний та
майновий стан, враховуючи характер
порушення, його тривалість (протягом
більш як 6 місяців після звільнення) та
зусиль і затрат яких позивач доклав на
їх відновлення, суд вважає, що позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню частково, а розмір
компенсації завданої моральної шкоди
незаконним звільненням визначається в
розмірі 1000 грн.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції і
вважає, що висновок суду першої
інстанції про відшкодування на
користь позивача моральної шкоди в
розмірі 1000 грн. відповідає обставинам
справи, принципам розумності і
виваженості та є справедливим.

Також апелянт посилається на те, що в
оскаржуваному судовому рішенні
неправильно зазначено посаду, на яку
поновлено позивача та дата звільнення
ОСОБА_2

Такий довід апеляційної скарги є
неспроможним, оскільки судом першої
інстанції лише було допущено описку,
яка за заявою ОСОБА_2 була виправлена
ухвалою Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
01 квітня 2014 року.

В резолютивній частині ухвали від 01
квітня 2014 року зазначено:

«В мотивувальній частині рішення
замість дати « 30.089.2013 р.» правильно
читати « 30.08.2013 р.» Абзац 4 резолютивної
частин рішення викладено в наступній
редакції « Поновити ОСОБА_2 на посаді
тимчасово виконуючого обов'язки
начальника філії
«Кам’янсько-Дніпровський райавтодор»
Дочірнього підприємства «Запорізький
облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні
дороги України» з 30.08.2013 р.»
(провадження № 2-во/318/11/14 - за заявою
ОСОБА_2 про виправлення описки в
рішенні - а. с. 10).

Про вчинення відповідних
процесуальних дій та постановлення
ухвали про виправлення описки свідчать
матеріали провадження № 2-во/318/11/14 за
заявою ОСОБА_2 про виправлення описки в
рішенні - в одному томі на 13 аркушах,
який направлено до суду апеляційної
інстанції разом з іншими томами (в
кількості 5 томів) згідно супровідного
листа від 10.04.2014 року (т. 5, а. с. 225).

Оскільки в частині відмови в
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 судове рішення не оскаржено,
судова колегія не перевіряє в цій
частині рішення суду першої інстанції
і не надає оцінки висновкам суду.

Судом першої інстанції повно і
всебічно з'ясовані обставини справи, що
мають для неї значення, висновки суду
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами судом визначений правильно,
норми матеріального і процесуального
законів при розгляді справи судом не
порушені і застосовані вірно.

За таких обставин судова колегія
вважає, що по справі постановлено
законне і обгрунтоване рішення, тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Запорізький облавтодор»
ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»
відхилити.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського
районного суду Запорізької області від
21 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: