Єдиний унікальний номер 225/6867/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1169/2014
головуючий I інстанції Челюбєєв Є.В.
доповідач суддя Ткачук С.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого-судді Осипчук О.В.,

суддів Смєлік
С.Г., Ткачук С.С.,

при секретарі
Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційні
скарги позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2 на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 23 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Кіровської селищної ради м.
Дзержинська Донецької області про
визнання прав та обов'язків як
забудовника за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом
про визнання за нею прав та обов'язків
як забудовника після смерті її
чоловіка, обґрунтував підстави позову
тим, що її чоловік ОСОБА_3 за життя,
закінчивши будівництво жилого будинку
у 1993 році, не здійснив: прийняття його в
експлуатацію, оформлення свідоцтва про
право власності на це домоволодіння,
проведення державної реєстрації права
власності на цей об'єкт нерухомого
майна; але оселився в ньому зі своєю
родиною та експлуатував за
призначенням до смерті. Просила
визнати за нею права та обов'язки як
забудовника після смерті чоловіка, які
входять до складу спадщині, що
залишилась після його смерті.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 23 грудня 2013 року
у задоволені позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надала суду належних
доказів (рішення виконкому місцевої
ради про дозвіл на початок будівництва,
дозвіл ДАБК, належним чином
розроблений та затверджений проект),
які б підтверджували факт, що її
померлим чоловіком будівництво
спадкового будинку здійснювалось
відповідно до закону.

У апеляційних скаргах позивач та її
представник, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просили рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Вважають висновки суду першої
інстанції хибними, бо представленими
технічним паспортом на садибний
(індивідуальний) житловий будинок та
договором про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва жилого будинку на праві
приватної власності, суд не надав
належної оцінки. Аналіз законодавчих
та нормативно-правових актів
Української РСР та України не
передбачали для будинків, які належать
на праві особистої власності
громадянам здачу їх в експлуатацію, бо
вперше порядок та процедура прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів було встановлено
на законодавчому рівні 05.02.1992 року.
Кіровська селищна рада по справі
позовні вимоги визнає, проте судом не
врахована її правова позиція.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач та його представник доводи
апеляційних скарг підтримали, просила
задовольнити.

З боку селищного голови селища Кірове
м. Дзержинська до апеляційного суду
надійшов лист про розгляд скарги без
участі їх представника. Доводи
апеляційних скарг підтримав.

Апеляційний суд визнає, що апеляційні
скарги слід задовольнити, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З матеріалів справи встановлено, що
померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець
ОСОБА_3 за життя на підставі типового
договору про надання у безстрокове
користування під будівництво
житлового будинку на праві приватної
власності, укладеного 20.02.1984р. останнім
з виконкомом Дзержинської міської ради
народних депутатів, посвідчений
Дзержинським державним нотаріусом 19
березня 1984 року, та рішення Кіровської
селищної ради №14-1 від 08 лютого 1984 року
отримав у безстрокове користування
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 1200 м.кв. для
будівництва та обслуговування
одноповерхового цегляного будинку,
яким повинен складатися з 60 м. кв.
житлової площі, чотирьох кімнат та
господарських будівель та споруд, а
саме: літньої кухні розміром 9.1 м. кв.;
сараю для худоби - 19.3 в. км.; гаражу - 19,8 м.
кВ.; сараю для палива - 12.9 м. кв.; погрібу -
7.98 м. кв. (а.с.7.8)

За даними технічного паспорту на
садибний житловий будинок
домоволодіння було закінчено померлим
чоловіком у 1993 році, в якому останній
оселився зі своєю родиною і протягом
життя експлуатував для власного
проживання та на правах власника
здійснював володіння, користування
своїм майном. Але останній не
зареєстрував його в установленому
порядку і не отримав свідоцтва про
право власності. Інші будівельні
споруди були побудовані протягом 1986 -
2000 роки.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, що через
ненадання суду доказів, а саме, рішення
виконкому місцевої ради про дозвіл на
початок будівництва, дозвіл ДАБК,
належним чином розроблений та
затверджений проект будівництва,
померлий чоловік позивача
будівництво вищевказаного житлового
будинку здійснювалось в порушення
закону.

Оглянутими копіями документів
спадкової справи, заведеної
Сніжнянською державною нотаріальною
конторою після смерті чоловіка
позивача ОСОБА_3 29 січня 2013 року за №
46/01-14 та інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру підтверджується, що
позивач як дружина і спадкоємець у
встановлених законом строк звернулась
до нотаріуса за прийняттям спадщини, що
залишилась після смерті її чоловіка. У
заяві позивачем перелічені об'єкти
спадщини, до складу якого нею внесено
житловий будинок АДРЕСА_1. Інші
спадкоємці мати померлого та їх сини
відмовилися від прийняття спадщини на
користь позивача. 20.08.2012р. позивачу було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом щодо успадкування позивачем
автомобілю марки CHVROLET AVEO SF69Y, 2007 року
випуску р.н. НОМЕР_1.

27.01.2014 державним нотаріусом прийнято
постанову про відмову вчинити
нотаріальні дії у зв'язку з не наданням
документів щодо належності даного
житлового будинку спадкодавцю.

Ураховуючи приведене, апеляційний суд
визнає, що чоловіком позивача, як
забудовником, на земельній ділянці,
виділеній у безстрокове користування
під будівництво житлового будинку на
праві приватної власності за адресою
АДРЕСА_1 здійснювалось протягом 1984-2000
років будівництво житлового будинку
разом з будівельними спорудами. Але за
життя після закінчення будівництва не
здійснив прийняття цих об'єктів
будівництва у експлуатацію, чим не
виконав обов'язки забудовника,
визначені у п.8,9 укладеного ним
типового договору про надання у
безстрокове користування під
будівництво житлового будинку на праві
приватної власності від 20.02.1984р.

У зв'язку з тим, що будівництво
житлового будинку за даними технічного
паспорту було закінчено у 1993 році, то
тільки складеним актом про прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію де
визнається про готовність об'єкту
будівництва повністю і придатним до
експлуатації процес будівництва
вважається завершеним.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 до
складу спадщини увійшли права та
обов'язки як забудовника щодо
незавершеного будівництва
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки , що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як роз'яснено у пунктах 8,23,24 постанови
пленуму Верховного Суду України № 7
від 30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», якщо
будівництво здійснювалося із законом,
то у разі смерті забудовника до
завершення будівництва його права та
обов'язки як забудовника входять до
складу спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

При розгляді цих справ слід перевіряти
наявність або відсутність спадкової
справи стосовно спадкодавця у
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до ст.ст.307,309 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог у разі:
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

На підставі приведеного апеляційний
суд визнає, що рішення суду не
відповідає вимогам ст.ст. 213,214 ЦПК і
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким позовні вимоги
задовольняє.

Вирішуючи спір по суті, апеляційний
суд приймає до уваги обґрунтовану
відмову державного нотаріуса вчинити
нотаріальні дії з приводу оформлення
позивачу права на спадщину за законом у
вигляді житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_3 і
визнає за ОСОБА_1 права та обов'язки
як забудовника в порядку спадкування
за законом на об'єкт незавершеного
будівництва житлового будинку АДРЕСА_1
після смерті чоловіка ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. 307,309,314,316 ЦПК України,
апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 23 грудня 2013 року
скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права та обов'язки
як забудовника в порядку спадкування
за законом на об'єкт незавершеного
будівництва житлового будинку АДРЕСА_1
після смерті чоловіка ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: