Справа №173/2750/13-ц
Провадження №2/173/85/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання
Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості. До початку
розгляду справи по суті позивачем було
замінено відповідача на ОСОБА_1 та
змінено позовні вимоги (а.с.95-98). В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 2 листопада 2005 року ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 5000 грн. у
вигляді встановлено кредитного ліміту
на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. ОСОБА_2
підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та Банком Договір, що
підтверджується підписом у заяві.
Позивач зазначає, що в судовому
засіданні йому стало відомо, що 13
червня 2010 року ОСОБА_2 померла. Згідно
довідки Верхньодніпровської державної
нотаріальної контори спадщину після
померлої ОСОБА_2 прийняв її син ОСОБА_1.
Станом на день смерті позичальника
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором становить 22486 грн. 62 коп.: 4995
грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом;
15944 грн. 13 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 500
грн. - штраф (фіксована частина) та 1046
грн. 99 коп. - штраф (процентна складова),
яку позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_1, як спадкоємця після смерті
боржника.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, просила суд
задовольнити позовні вимоги. Суду
пояснила, що дія договору не припинена,
спадкоємиць в порушення вимог
Цивільного кодексу України не
повідомив про смерть спадкодавця.
Відповідач прийняв спадщину, а тому
зобов'язаний погасити заборгованість в
межах спадкового майна.

Законний представник
малолітнього відповідача ОСОБА_1
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не
визнав, проти задоволення позовних
вимог заперечував. Суду пояснив, що
після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв
її малолітній син, ОСОБА_1 Про кредит їм
нічого не було відомо, жодних вимог
банком не було пред'явлено. Законний
представник відповідача просив суд
застосувати позовну давність, як
підставу для відмови у позові (а.с.60).

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, приходить до наступних
висновків.

Судом встановлені такі обставини
та відповідні їм правовідносини.

2 листопада 2005 року між
публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк»
(правонаступник - закритого
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк») (Банком) та ОСОБА_2
(Позичальником) було укладено договір
про надання банківських послуг.
Відповідно до умов договору
Позичальнику було надано кредитні
кошти у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановлено кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 4% на
місяць. Строк дії кредитного ліміту
відповідає строку дії картки (а.с.11). В
той же час п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, які є невід'ємною
частиною договору, передбачено, що якщо
протягом 12 місяців з моменту
підписання договору, жодна зі сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на той самий
строк (а.с.16). Оскільки сторони не надали
суду доказів того, що строк дії
договору було припинено за
ініціативною однієї зі сторони або
сторін, суд приходить до висновку, що
строк дії договору не закінчився.
Умовами договору було передбачено, що
погашення заборгованості по кредиту
мало здійснюватись щомісячними
платежами в розмірі 7 % від суми витрат,
про що було зазначено в заяві клієнта
(а.с.11). Підписуючи заяву, ОСОБА_2,
погодилася з Умовами надання
банківських послуг та Тарифами Банку,
які є договором між нею та Банком.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов`язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 6.5 (розділ І) Умов та правил
надання банківських послуг
передбачено обов'язок Позичальника
погашати заборгованість по кредиту,
процентах за його користування,
сплачувати комісію (а.с.15).

Уклавши із закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» кредитний договір та
отримавши грошові кошти на умовах
повернення, строковості та платності
ОСОБА_2 порушила договірні
зобов`язання, що призвело до виникненя
заборгованості, яка станом на 13 червня
2010 року становить 20939 грн. 63 коп.: 4995 грн.
50 коп. - заборгованість за кредитом; 15944
грн. 13 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Умовами договору передбачено
відповідальність за невиконання
зобов'язання. Так п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг
встановлено, що при порушені Клієнтом
строків платежу за будь-яким грошовим
зобов'язанням, передбаченим договором
більше ніж на 120 днів, Клієнт
зобов'язаний сплатити Банку штраф в
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Згідно з розрахунком позивача за
порушення строків повернення кредиту
та сплаті відсотків за користування
кредитом відповідно до умов договору
нараховано штраф в сумі 500 грн.
(фіксована частка) та 1046 грн. 99 коп.
(процентна складова).

В судовому засіданні було встановлено,
що 13 червня 2010 року померла ОСОБА_2, що
підтверджується актовим записом про
смерть № 4266 (а.с.44) та свідоцтвом про
смерть (а.с.56).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її
малолітній син, ОСОБА_1, що
підтверджується довідкою
Верхньодніпровської державної
нотаріальної контори від 10 січня 2014
року (а.с.47).

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218
Цивільного кодексу України визначено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належать спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Отже до спадкоємців після смерті
ОСОБА_2 перейшли всі права та обов'язки,
що належали їй на момент смерті, в тому
числі обов'язки перед кредиторами.

Разом з тим згідно з ч. 1 ст. 1282
Цивільного кодексу України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1281 Цивільного
кодексу України кредиторові
спадкодавця належить протягом шести
місяців від дня, коли він дізнався або
міг дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, незалежно від
настання строку вимоги, якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.

Аналізуючи зазначені положення закону,
суд приходить до висновку, що вимоги
кредитора до спадкоємців є
правомірними у випадку, якщо вони
пред'явлені до спадкоємців, які
прийняли спадщину протягом одного року
від дня настання строку вимоги, якщо
кредитор спадкодавця не знав і не міг
знати про відкриття спадщини, або ж
протягом шести місяців від дня коли
кредитор дізнався або міг дізнатися
про відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті
матері в порядку ч. 4 ст. 1268 Цивільного
кодексу України, оскільки на час
відкриття спадщини був малолітнім.

Судом встановлено, що позивач не знав
про відкриття спадщини, а тому мав
право пред'явити вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, після сетері
ОСОБА_2 протягом року від дня настання
строку вимоги.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» як
кредитор спадкодавця пред'явило вимогу
до спадкоємця боржника, ОСОБА_1 3
березня 2014 року, звернувшись до суду з
відповідним позовом (а.с.48-51). Як пояснив
представник позивача та вбачається з
матеріалів справи до державного
нотаріуса з вимогами до спадкоємців
кредитор не звертався.

Виходячи з умов договору, укладеного
між позивачем та ОСОБА_2, строком вимоги
суд вважає строк, зі спливом якого,
кредитор має право вимагати від
позичальника повернення кредиту та
сплати відсотків за користування
кредитом. Відповідно до умов договору
погашення заборгованості мало
здійснюватись щомісячними платежами у
розмірі 7% від суми витрат.

Згідно з виписки особового рахунку
ОСОБА_2 востаннє отримала готівку (суму
кредиту) 20 грн. 60 коп. 4 листопада 2005
року. Погашень за даним кредитним
договором взагалі не було. (а.с.101-102).
ОСОБА_2 з 2005 року заборгованість не
сплачувала та кредитними коштами не
користувалась.

Отже, право вимоги до ОСОБА_2 щодо
повернення обов'язкового щомісячного
платежу виникло після спливу місячного
строку від дня отримання грошових
коштів, тобто після несплати чергового
щомісячного платежу за кредитом, а саме
в грудні 2005 року. При цьому суд вважає,
що саме несплата чергового щомісячного
платежу є порушенням зобов'язання з
боку відповідача, що також
підтверджується випискою по особовому
рахунку згідно з якою виникнення
заборгованості пов'язується саме з
невнесенням поточного щомісячного
платежу.

Таким чином днем настання строку
вимоги за договором, укладеним між
позивачем та ОСОБА_2 суд вважає 4 грудня
2005 року.

З вимогами доОСОБА_2 банк звернувся
лише в жовтні 2013 року, а до спадкоємця
боржника лише в березні 2014 року.

У зв'язку з чим суд приходить до
висновку, що публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» пропущено річний строк
для пред'явлення вимог до спадкоємця
після смерті ОСОБА_2.

Згідно з ч. 4 ст. 1281 Цивільного кодексу
України кредитор спадкодавця, який не
пред'явив вимоги до спадкоємців, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені частинами другою і третьою
цієї статті, позбавляється права
вимоги.

З урахуванням встановлених судом
обставин, суд вважає позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 необґрунтованими, а тому позов
не підлягає задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги заяву
законного представника відповідача
про застосування позовної давності,
оскільки, на думку суду, до даних
правовідносин застосовуються
положення ст. 1281 Цивільного кодексу
України, яка є спеціальною та якою
визначені строки пред'явлення
кредитором спадкодавця вимог до
спадкоємців і у випадку їх пропущення
кредитор позбавляється взагалі права
вимоги, незалежно від поважності
причин пропуску цього строку.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд керуючись вимогами ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України приходить до висновку, що
судові витрати, понесені позивачем, а
саме сплачений ним судовий збір за
подання позовної заяви, не підлягають
стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 530, 610, 1054, 1216, 1218, 1268,
1281, 1282 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, проте не були присутні під час
проголошення рішення суду мають право
оскаржити його протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко