Номер провадження 2/489/389/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника позивача
Вайсенштейн А. М., представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення,

встановив

У грудні 2013 року Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням та
виселення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що відповідач ОСОБА_3 з 10.04.2003, а ОСОБА_4 з
25.06.1998 зареєстровані та проживають в
кімнаті АДРЕСА_1. Даний гуртожиток є
власністю Міністерства оборони
України в особі
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва і перебуває на балансі БУ № 1
КЕВ м. Миколаїв.

Відповідачі військову службу не
приходять, ніякого відношення до
Міністерства оборони не мають,
внаслідок чого втратили право на
проживання у вищезазначеному
гуртожитку та добровільно з гуртожитку
не висиляються, документів, що
підтверджують їх право проживати в
гуртожитку не мають.

Представник позивача в судовому
засіданні подала заяву про зменшення
позовних вимог та просила виселити
відповідачів, зменшені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позов не визнала, просила
відмовити в його задоволенні. Вказала,
що на відповідачів поширюється ст. 19
Закону України "Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків" та те, що позивачем не
доведено самоправність зайняття
приміщення, просила застосувати строк
позовної давності.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
судом встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Миколаєва
є балансоутримувачем та здійснює
управління майном, в тому числі
гуртожитком, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Даний гуртожиток є
власністю Міністерства оборони
України.

Відповідно до довідки за № 1130 від
26.11.2013, виданої БУ № 1 КЕВ м. Миколаєва,
ОСОБА_3 зареєстрована в кім. АДРЕСА_1,
разом із нею зареєстрована її донька
ОСОБА_4 з 25.06.1998.

Актом перевірки заселення та мешкання
громадян України, стану утримання
будівлі та приміщень в гуртожитку ЗСУ
за адресою: АДРЕСА_1 від 30.07.2013 № 485,
затвердженого ТВО начальника
Миколаївського зонального відділу
Військової служби правопорядку
Биковець О. М., встановлено, що ОСОБА_3
військову службу в Збройних Силах
України не приходить, ніякого
відношення до Міністерства оборони не
мають, внаслідок чого втратила право на
проживання у вищезазначеному
гуртожитку та добровільно з гуртожитку
не висиляється, документів, що
підтверджують її право проживати в
гуртожитку не має.

Пунктом 1.2 Наказу Міністра оборони
України "Про затвердження інструкції
щодо організації надання житлової
площі у гуртожитках Збройних Сил
України № 113 від 24.03.2008 встановлено, що
гуртожитки призначаються для
тимчасового проживання
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей під час
проходження ними військової служби або
навчання у військових навчальних
закладах Міністерства оборони України.
Пунктом 7 цієї Інструкції передбачено,
що останній підлягає виселенню з
гуртожитку без надання йому іншого
житлового приміщення.

Відповідно до п. 2.6. Інструкції,
забороняється заселення в гуртожитки
осіб, що не мають відношення до
Збройних Сил України та заселення в
гуртожитки осіб з порушенням вимог,
передбачених цією Інструкцією.

Представником позивача надано
пояснення, які підтверджуються
довідкою (а. с. 6) та актом (а. с. 7), що
відповідачі не проходили службу та не
перебували у трудових відносинах з
Міністерством оборони України, його
підрозділами, підприємствами тощо.

Доказів, які б підтверджували
правомірність вселення відповідачів
до гортожитку як-то ордер, договір або
рішення власника про надання
приміщення у користування суду не
надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідачі самоправно, тобто без
відповідних правових підстав та
належного дозволу власника гуртожитку
вселилися до спірних приміщень.

Суд вважає, що Закон України "Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків" не
розповсюджується на відповідачів,
оскільки відповідно до ст. 1 вказаного
закону його дія пощирюється на осіб,
які на законних підставах
зареєстровані у гуртожитках.

Частиною 3 статті 116 ЖК УРСР
встановлено, що осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов обґрунтований і
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги Будинкоуправління № 1
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Миколаєва до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення задовольнити.

Висилити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з кімнат АДРЕСА_1 без
надання іншого приміщення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв