Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:

БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі:

Ізвольській С.С.

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом адвоката ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - адвокат ОСОБА_1 звернувся з
позовом про стягнення з відповідача -
ОСОБА_2 боргу в сумі 16 590, 34 грн., який
складається з адвокатського гонорару -
15580,00 грн., інфляційних втрат - 468,60 грн.
та 3% річних - 541,74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17
серпня 2011 року сторони уклали Договір
про надання правової допомоги №2-08/110.

Згідно з п.1.2. договору, його предметом
є надання адвокатом послуг з
представництва та захисту законних
прав і інтересів клієнта в усіх органах
державної влади, підприємствах,
установах, організаціях незалежно від
їх форми власності та підпорядкування,
в органах нотаріату, державної
виконавчої служби, органах
прокуратури, контролюючих і
правоохоронних органах, в судах
загальної юрисдикції (загальних,
господарських та адміністративних
судах), в тому числі у Дніпровському
районному суді міста Києва та в
апеляційній інстанції, якщо така буде
мати місце у майбутньому, у цивільній
справі №2-3266/10 за позовом ТОВ
«Укрдефенсконсалтинг» до клієнта про
стягнення шкоди.

Відповідно до п.3.1. договору, адвокат
здійснює виконання зобов'язань на
платній (за гонорар) або на безоплатній
основі, що визначається сторонами у
Протоколі узгодження гонорару, що буде
невід'ємною частиною цього договору
після його укладання.

Виконавши належним чином та у повному
обсязі взяті на себе зобов'язання,
позивач підготував заяву про перегляд
заочного рішення, брав участь у судових
засіданнях в Дніпровському районному
суді м. Києва при розгляді заяви, а
після цього, оскільки Дніпровський
районний суд м. Києва своєю ухвалою
відмовив у заяві про перегляд заочного
рішення, позивач підготував апеляційну
скаргу на заочне рішення суду першої
інстанції, зібрав необхідні докази,
був присутній у судових засіданнях в
Апеляційному суді м. Києва, давав усні
та письмові пояснення судові.

Як результат, 26.06.2012 року Апеляційним
судом м. Києва заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 12.11.2010 року по справі №2-3266/10 було
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
в позові ТОВ «Укрдефенсконсалтинг» до
клієнта (ОСОБА_2) було відмовлено.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач, за декілька днів до дати
судового засідання в Апеляційному суді
м. Києва, він направив своїй клієнтці на
електронну пошту Протокол узгодження
гонорару для підписання.

Вказаний Протокол передбачав наступне:
за ведення та виграш справи в суді
апеляційної інстанції вартість
гонорару адвоката визначається в сумі
гривень, що еквівалентна 1000.00 (одна
тисяча) ЄВРО за курсом НБУ на дату
оплати. Під виграшем справи сторони
розуміють таке: ухвалення апеляційним
судом процесуального документу
(постанови, рішення, ухвали), яким 1)
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від « 12» листопада 2010 р. по
справі №2-3266/10 буде скасоване і
ухвалено нове рішення про відмову
позивачу в задоволені позовних вимог;
або 2) рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2010р. по
справі №2-3266/10 скасоване та закрито
провадження у справі.Цей Протокол є
невід'ємною частиною Договору про
надання правової допомоги від 17.08.2011р.
№2-08/110.

Підписаний відповідачем
Протокол йому передав перед судовим
засіданням чоловік відповідачки.

Позивач зазначив, що звернув увагу на
те, що його первинна редакція була
змінена відповідачем, - додана фраза
про те, що гонорар виплачується при
наявності у клієнта фінансової
можливості, проте, не сподівався на те,
що клієнт намагатиметься уникнути
здійснення оплати його роботи і тому не
акцентував на цьому в той час увагу.

Факт підписання відповідачем
Протоколу свідчить про те, що протягом
усього часу дії договору роботи
виконувалися позивачем належним чином.

Результатом роботи адвоката стало
ухвалення судових рішень судами
апеляційної, а згодом і касаційної
інстанції, на користь клієнта.

Відмова відповідача від оплати, а
згодом і уникнення від зустрічей та
розмов стали підставою для звернення з
позовом до суду.

Оскільки Протокол №2 узгодження
гонорару до Договору про надання
правової допомоги від 17.08.2011р. №2-08/110
датується 25 червня 2012 року, останнім
днем виплати гонорару є 27 червня 2012
року, позивач просить також стягнути з
відповідача інфляційні втрати,
починаючи з 28 червня 2012 року по 31
березня 2014 року та 3% річних за весь
період прострочення починаючи з 28
червня 2012 року по 22 квітня 2014 року.

На дату виникнення у позивача права
пред'явлення вимоги -28 червня 2012 року
офіційний курс гривні до відношенню до
ЄВРО складав 9,970644 грн. за 1 ЄВРО.

Базою нарахування інфляційних втрат та
3% річних є 1000,00 ЄВРО, що в гривневому
еквіваленті складає 9 970,64 грн., тому
інфляційні втрати, згідно наданого
позивачем розрахунку, складають 468,60
грн., а 3% річних - 541,74 грн.

Підтримавши в судовому засіданні
позовні вимоги з вищенаведених
підстав, позивач просив суд позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
підтвердила факт зміни нею прізвища з
ОСОБА_2 на ОСОБА_2, надала паспорт
громадянина України для огляду,
підтвердила факт підписання нею і
договору про надання правової допомоги
і Протоколу №2 до договору, натомість,
заперечувала проти задоволення позову
з огляду на те, що в моменту кладення
договору з позивачем вона видала йому
готівкою грошові кошти в сумі 1000 ЄВРО в
присутності свідків. Пояснила, що
протягом усього часу ведення позивачем
справи в судах у неї, як у клієнта,
виникли великі претензії до якості
робіт позивача та до його та фахової
підготовки, як адвоката, в силу чого
вона була змушена звертатися до
відомих фахівців, які перевіряли ті
процесуальні документи, які складав
позивач, вносили свої корегування та
правки, що підтверджується
роздруківкою електронних повідомлень.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову з тих підстав,
що Протоколом узгодження гонорару
сторони передбачили виплату адвокату
премії за наявності у клієнта
фінансової можливості. Представник
зазначив, що фінансової можливості
виплатити позивачу премію відповідач
не має, а крім того, сторонами не
підписаний акт прийому-передачі
виконаних робіт, що свідчить про
відсутність правових підстав вважати
роботу адвоката виконаною без
претензій з боку клієнта щодо її
якості, а також погодження сторонами її
вартості.

З вищенаведених підстав відповідач та
її представник просили відмовити у
позові в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 903
Цивільного кодексу України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Судом встановлено, що 17 серпня 2011
року між адвокатом ОСОБА_1, який діяв на
підставі Свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 19.01.2005р., виданого Луганською
обласною
кваліфікаційно-дисциплінарною
комісією адвокатури, та ОСОБА_2 було
укладено Договір про надання правової
допомоги №2-08/110 (а.с. 9-11).

Предметом договору, згідно з п.1.2., є
надання адвокатом послуг з
представництва та захисту законних
прав і інтересів клієнта в усіх органах
державної влади, підприємствах,
установах, організаціях незалежно від
їх форми власності та підпорядкування,
в органах нотаріату, державної
виконавчої служби, органах
прокуратури, контролюючих і
правоохоронних органах, в судах
загальної юрисдикції (загальних,
господарських та адміністративних
судах), в тому числі у Дніпровському
районному суді міста Києва та в
апеляційній інстанції, якщо така буде
мати місце у майбутньому, у цивільній
справі №2-3266/10 за позовом ТОВ
«Укрдефенсконсалтинг» до клієнта про
стягнення шкоди.

Згідно з п.3.1. договору, адвокат
здійснює виконання зобов'язань за цим
договором на платній (за гонорар) або на
безоплатній основі, що визначається
сторонами у Протоколі узгодження
гонорару, що буде невід'ємною частиною
цього договору після його укладання.

Таким чином, відповідно до
принципу свободи договору,
закріпленого в ст. 627 ЦК України,
сторони добровільно уклали договір про
надання послуг.

Згідно зі ст. 638 ЦК договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

В даному випадку мало місце
укладення цивільно-правової угоди -
договору про надання послуг, який за
правилами ст. 629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Договір не передбачає обов»язку
клієнта сплачувати аванс адвокату в
сумі 1000 ЄВРО.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Будь-які належні докази оплати
відповідачкою послуг адвоката в
матеріалах справи також відсутні.

Доводи відповідача про те, що нею
під час укладення договору були
сплачені позивачу грошові кошти в сумі
1000 ЄВРО без розписки чи складення
іншого письмового документа у
присутності свідків суд оцінює
критично з урахуванням вимог ч. 1 ст. 218
ЦК України (заперечення однією із
сторін факту вчинення правочину або
оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами,
засобами аудіо-, відеозапису та іншими
доказами. Рішення суду не може
грунтуватися на свідченнях свідків).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що згідно п. 6.5.
договору, сторони домовилися про те, що
договір може бути розірваний на вимогу
однієї зі сторін шляхом направлення
протилежній стороні письмового
повідомлення.

Як підтверджується наданою суду
роздруківкою вхідної електронної
кореспонденції на порталі УКРНЕТ,
відповідач приймала роботи, які
фактично виконувалися адвокатом за
договором про надання правової
допомоги до 26.06.2012 року включно , та, як
визнали сторони, не зверталася з
вимогою про розірвання договору.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
адвокатуру", який діяв на час укладення
договору і підписання сторонами
Протоколу, оплата праці адвоката
здійснюється на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою і
адвокатським об'єднанням чи адвокатом.
Якщо договір розривається достроково,
оплата праці адвоката провадиться за
фактично виконану роботу.

Відповідно до ст.ст. 17, 33 Правил
адвокатської етики в угоді про надання
правової допомоги визначається
порядок обчислення гонорару, при
встановленні розміру якого
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
фактори.

Отримуваний адвокатом за надання
правової допомоги гонорар, який є
єдиною допустимою формою отримання
адвокатом винагороди за здійснення
захисту, представництва та надання
інших видів правової допомоги клієнту,
має бути законним за формою і порядком
внесення та розумно обґрунтованим за
розміром і враховувати наряду з іншими
факторами витрачений адвокатом час.

Визначений в Протоколі узгодження
гонорару розмір адвокатської
винагороди (премії), з урахуванням
витраченого адвокатом часу на
ознайомлення з матеріалами справи,
складання різних процесуальних
документів, збору доказів, участі в
судових засіданнях тощо, є розумно
обгрунтованим.

Аналіз положень договору про
надання правової допомоги не дає
підстав зробити висновок про обов'язок
сторін підписати акт прийому-передачі
виконаних послуг, а Протоколом про
узгодження гонорару чітко визначена
подія, яка свідчить про закінчення
надання адвокатом послуг - прийняття
судом позитивного рішення для
відповідачки.

Наданими суду доказами
підтверджується те, що 26.06.2012 року
Апеляційним судом м. Києва заочне
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 12.11.2010 року по справі №2-3266/10
було скасовано, ухвалено нове рішення,
яким в позові ТОВ
«Укрдефенсконсалтинг» до клієнта
(ОСОБА_2) було відмовлено.

Оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
адвокатської винагороди (гонорару,
премії) в сумі, еквівалентній 1000 ЄВРО,
яка станом на 22.04.2014р. складала 15 580, 00
грн., відповідно до викладених
позивачем обставин є обґрунтованими
та підтверджуються належними та
допустимими доказами, а тому
підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення інфляційних
втрат та 3% річних, оскільки згідно з ч. 2
ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У договорі про надання правової
допомоги та Протоколі узгодження
гонорару сторони не передбачили строк
оплати клієнтом адвокатської
винагороди.

Відповідно, правові підстави для
висновку про прострочення
відповідачем зобов'язання відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини позовних вимог.

Отже, пропорційно до задоволеної
частини вимог з відповідача на користь
позивача належить стягнути судовий
збір в сумі 243,60 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 11, 16, 610-612, 625, 1046, 1054 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги адвоката ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь адвоката
ОСОБА_1 борг в сумі 15 580 грн. 00 коп., а
також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.,
а всього 15 823 грн. 60 коп.

У задоволенні інших вимог адвоката
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду міста Києва через Дніпровський
районний суд міста Києва протягом
десяти днів після його проголошення в
судовому засіданні, а учасниками
судового розгляду, які не брали участь
у справі протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

СУДДЯ: