Єдиний унікальний номер 271/1139/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5478/2014
Суддя 1 інстанції Заставенко
Доповідач Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2014 року

м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосьолової
Г.Г.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 2 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, про
виселення, про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщення
шляхом зняття з реєстраційного обліку,
звільнення будинку та передачу ключів

та за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 2 червня 2014 року було
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, про виселення, про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщення шляхом зняття з
реєстраційного обліку, звільнення
будинку та передачу ключів.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
права користування житловим
приміщенням був задоволений, а саме: за
позивачем було визнано право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1 у м. Макіївка Донецької
області.

Не погодившись із рішенням суду,
позивачка ОСОБА_1 принесла апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов, а у задоволенні
зустрічного позову відмовити з
наступних підстав:

- судом першої інстанції не було
прийнято до уваги, що своїми
протиправними діями відповідач
унеможливив для позивачки подальше
спільне проживання в її будинку, через
що остання неодноразово зверталась до
відділу міліції, про що свідчать
відповіді на її звернення від 2 грудня
2013 року, 13 лютого 2013 року та від 27 лютого
2014 року, згідно із якими з відповідачем
були проведені бесіди про недопущення
протиправних дій. Протиправні дії
відповідача, у відповідності до вимог
статті 116 ЖК України, є підставою для
виселення його із житлового
приміщення,

- суд першої інстанції
необґрунтовано відмовив у задоволенні
клопотання про виклик свідків, які
могли дати свідчення по суті позову,
тобто про систематичне порушення
відповідачем правил співжиття,

- поза увагою суду першої
інстанції залишилось те, що відповідно
до вимог статей 156 ЖК України та частини
1 статті 405 ЦК України навіть члені сім*ї
власника житла, які проживають разом з
ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником,

- судом першої інстанції не були
взяті до уваги вимоги статті 116 ЖК
України щодо виселення відповідача,

- судом першої інстанції не були
застосовані положення статті 391 ЦК
України, згідно із якою відповідач
повинен доводити правомірність своєї
поведінки, а не позивач -
неправомірність поведінки
відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та
її представника, ОСОБА_2, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається.

Позивачка ОСОБА_1 є власницею будинку
АДРЕСА_1 у м. Макіївка Донецької області
на підставі рішення
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки від 02 березня 2009 року,
відповідно до якого за нею було визнано
право власності на самочинно
збудований зазначений житловий
будинок (а.с. 6-7, 18).

Із змісту вказаного рішення суду
вбачається, що спірний житловий
будинок 27 вересня 1997 року був
подарований їй згідно із договором.

Згідно із записами у домовій книжці, у
цьому будинку з 1972 року значилась
зареєстрованою ОСОБА_3 (мати
відповідача).

Під час розгляду справи, як в суді
першої інстанції, так і в апеляційній
інстанції,

ОСОБА_4 наполягав на тому, що вказаний
будинок був придбаний ним, а в
подальшому він переоформив його на
свою матір, яка через деякий час
подарувала його ОСОБА_1

В 1997 році ОСОБА_2 вселився в будинок за
згодою власника (позивачки) як член її
сім*ї і по теперішній час проживає в
будинку (а.с. 8, 24).

Іншого житла у ОСОБА_2 немає.

Із наведених обставин вбачається, що
ОСОБА_2 вселився у спірний житловий
будинок як член сім*ї власника.

ОСОБА_2 має першу «А» групу
інвалідності, що підтверджується
Довідкою МСЕК (а.с. 65).

Відповідно до статті 156 ЖК України,
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
квартири належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Статтею 116 ЖК України передбачено, що
якщо наймач, члени його сім'ї або інші
особи, які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Тобто, необхідною умовою застосування
частини 1 статті 116 ЖК України до
виниклих правовідносин між сторонами,
зокрема виселення відповідача з
будинку позивачки без надання іншого
житла, є систематичність порушення ним
правил співжиття та безрезультатність
заходів попередження та громадського
впливу.

Із змісту листів, які надсилались
позивачці за результатами розгляду її
звернень до міліції вбачається, що їй
не може бути надана допомога для
виселення відповідача із будинку через
відсутність правових підстав.

Крім того, у цих відповідях є посилання
на відсутність в діях відповідача
ознак правопорушення.

До ОСОБА_2 не були застосовані і заходи
громадського впливу.

Відповідно до вимог статей 11 і 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виходячи із встановлених обставин,
наданих сторонами доказів та вимог
закону, суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про відмову у
задоволенні основного позову і
задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Рішення суду постановлено у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права.

Підстав для касування рішення суду не
встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Довід апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не була
прийнята до уваги протиправна
поведінка відповідача, яка
унеможливлює спільне проживання і
ОСОБА_2 підлягає виселенню згідно із
вимогами статті 116 ЖК України є
необґрунтованим, оскільки відсутні
підстави для його виселення, а саме:
систематичне порушення ним правил
соціалістичного співжиття і
застосування до нього заходів
попередження і громадського впливу.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд першої інстанції необґрунтовано
відмовив у задоволенні клопотання про
виклик свідків, які могли дати
свідчення про систематичне порушення
відповідачем правил співжиття, є
неспроможним, оскільки належними і
відповідними доказами цього є рішення
відповідних органів, а не пояснення
свідків.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 2 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: