Провадження : 22ц/790/5107/14
Головуючий 1-ї інстанції - Горпинич
Справа № 2-645/8739/13
Доповідач - Шевченко
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2
на рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 12 червня 2014 року по
справі за позовом Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року Комунальне
підприємство «Харківські теплові
мережі» звернулось до суду з позовом,
який було уточнено, до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
посилаючись на те, що відповідачі є
споживачами КП «Харківські
тепломережі» з централізованого
опалення та постачання гарячої води
для власних потреб, які мешкають за
адресою АДРЕСА_1.

У зв'язку з не виконанням
відповідачами своїх обов'язків по
сплаті за послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води,
станом за період з 01 вересня 2010 року по
01 серпня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 9 378, 04 грн., яку
позивач і просив стягнути з
відповідачів.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову
заперечувала, оскільки стягнення
заборгованості за вказаний період
виходить за межі строків позовної
давності та відсутність письмового
договору на отримання послуг.

Рішення Фрунзенського районного
суду м Харкова від 12 червня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» заборгованість за послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води за період з
01.09.2010 року по 01.08.2013 року в розмірі 9 378,04
грн., а також судовий збір в розмірі 38,23
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянти
посилаються на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія не
вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Як вбачається з матеріалів
цивільної справи, вирішуючи
цивільно-правовий спір по суті
заявлених позовних вимог суд першої
інстанції повно й всебічно дослідив
обставини справи, представлені докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин та закон їх
регулюючий, і надав їм належну правову
оцінку.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, є: договори,
правочини, інші юридичні факти.

Цивільні права та обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначені Законом України
«Про житлово-комунальні послуги» від
24.06.2004 р. № 1875-IV.

Відповідно до статті 1 вказаного
Закону житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у
жилих і нежилих приміщеннях,
будинках і спорудах, комплексах
будинків і споруд відповідно до
нормативів, норм, стандартів, порядків
і правил.

Комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Виконавцем житлово-комунальних
послуг є суб'єкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Споживачем житлово-комунальних
послуг вважаться фізична чи юридична
особа, яка отримує або має намір
отримати житлово-комунальну послугу.

В залежності від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на комунальні
послуги, якими є централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо, та інші
житлово-комунальні послуги, примірний
перелік яких та їх склад визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері житлово-комунального
господарства (ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»).

Обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг визначені
статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Зокрема, обов'язком споживача є
оплата житлово-комунальних послуг у
строки, встановлені договором або
законом, а обов'язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору.

Як встановлено по справі,
відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
зареєстровані та проживають у
квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами
житлово-комунальних послуг з опалення
та гарячого водопостачання, які
централізовано надаються позивачем -
КП «ХТМ» *(а.с.51).

При цьому з будь-якими скаргами
про невідповідність кількісних чи
якісних показників наданих їм
комунальних послуг затвердженим
нормативам (нормам) споживання останні
до позивача не звертались і від
отримання вказаних комунальних послуг
у встановленому законом порядку не
відмовлялись.

Згідно з розрахунком, наданим КП
«ХТМ», загальна сума заборгованості
споживачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
оплати наданих їм житлово-комунальних
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за період з
01.09.2010 року по 01.08.2013 року в розмірі 9 378,04
грн. (а.с.5).

Зазначений розрахунок існуючої
заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг виконано
позивачем з урахуванням всіх
здійснених відповідачами оплат, при
цьому вказаний розрахунок
заборгованості з оплати наданих
позивачем комунальних послуг, як такий,
апелянтами не спростований і
будь-якого іншого розрахунку
заборгованості до суду апеляційної
інстанції останніми не представлено.

За таких обставин, враховуючи
наведене вище, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції, вирішуючи
цивільно-правовий спір по суті та
приймаючи рішення у справі,
обґрунтовано задовольнив заявлені
позивачем - КП «ХТМ» вимоги, стягнувши з
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, як
споживачів житлово-комунальних послуг
з централізованого опалення та
гарячого водопостачання, на користь
останнього заборгованість з їх оплати
в солідарному порядку.

Що ж стосується доводів
апеляційної скарги відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про те, що суд
першої інстанції, приймаючи рішення у
справі, безпідставно поклав на них
відповідальність за борги з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
будь-яких договірних відносин у них з
позивачем не існує, то ці доводи
апелянтів правового значення не мають
враховуючи, що послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання вони фактично
отримували.

Інші доводи апеляційної скарги
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що
наведені на її обґрунтування, є
несуттєвими, рішення суду, прийняте по
суті розглянутого цивільно-правового
спору не спростовують, і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або| могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Таким чином, з огляду на
викладене, та керуючись ст. ст. 303, 304, 307,
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 12 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:

Судді: