Справа № 761/6521/14-ц
Провадження №4-с/761/86/2014
У Х В А Л А

іменем України

26 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Гайдук С.В.,

при секретарі
Ляпкало Н.В., Савенко О.І.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1, заінтересовані особи: відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Публічне акціонерне
товариство «Фідобанк» на дії
державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 у липні 2013 року
звернулася до суду із скаргою на дії
державного виконавця управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
опису та арешту квартири по АДРЕСА_1.
Свої вимоги мотивує тим, що 10.06.2013р.
державним виконавцем відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялим М.Г. було проведено опис
її квартири по АДРЕСА_1, яка перебуває в
іпотеці ПАТ «Фідобанк» в рамках
відкритого виконавчого провадження №
37633899 на підставі виконавчого листа №
2-481/11 виданого 04.04.2013р. Шевченківським
районним судом м. Києва про стягнення з
неї на користь банку суми
заборгованості в розмірі 3953603,18 грн. та
судові витрати. Вважає, що державним
виконавцем не було дотримано вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» та положень Інструкції
«Про проведення виконавчих дій». Не
повідомлення її, як власника майна та
сторони виконавчого провадження, а
також введення її в оману листом від
24.05.2012р., відповідно до якого опис було
призначено на 21.06.2013р., а проведено його
10.06.2013р. вважає грубим порушенням її
прав і порушенням п. 5.8.4., п.5.6.9.
Інструкції «Про проведення виконавчих
дій». Копію акту опису й арешту майна їй
не було направлено, вказаний акт вона
отримала лише 13.06.2013р. Після чого
22.06.2013р. вона звернулась із скаргою до
Окружного адміністративного суду м.
Києва, який ухвалою від 01.07.2013р.
відмовив їй у відкритті провадження в
адміністративній справі. Після
одержання ухвали вона подала скаргу до
Шевченківського районного суду м.
Києва. Вважає, що строк нею був
пропущений з поважних причин. Просила
суд поновити строк на подання скарги,
визнати відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
опису та арешту квартири АДРЕСА_1
незаконними та скасувати акт опису та
арешту майна в ВП 37633899 від 10.06.2013р.
квартири, що належить заявнику на праві
приватної власності

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 06.12.2013р. заявнику було
поновлено строк для звернення до суду
зі скаргою. Визнано дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві незаконними та скасовано акт
опису й арешту майна ВП 37633899 від 10.06.2013р.
квартири, що належить заявнику на праві
приватної власності, тобто повністю
задоволено вимоги скарги.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва від 13.02.2014р. скасовано ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 06.12.2013р., а справу повернуто до
суду першої інстанції для вирішення
питання про розгляд скарги.

У судовому засіданні представник
заявника - ОСОБА_4 скаргу підтримав з
підстав викладених у ній та зазначив,
що представник який від імені ОСОБА_1
готував скаргу помилково послався на
норми не чинної Інструкції, просив
вимоги скарги задовольнити в повному
обсязі. Уточнень та змін до скарги не
подав.

Представник Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у м. Києві в
судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином про місце
та час розгляду справи, про причини
неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи -
ПАТ «ФІДОБАНК» - проти скарги
заперечив, мотивуючи тим, що
оскаржувана постанова є законною,
обґрунтованою та такою, що відповідає
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження».

Заслухавши пояснення представника
заявника, представника
заінтересованої особи ПАТ «Фідобанк»,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що 4 квітня 2013 року
Шевченківським районним судом м. Києва
було видано виконавчий лист № 2-481/11 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«СЕБ банк»,правонаступником якого є
ПАТ «Фідобанк» заборгованості за
договором кредиту в розмірі 3953603.18 грн.
та судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення в
розмірі 250,00 грн. (а.с.33-35).

Постановою державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у м. Києві Григорян О.Г. від
19.04.2013 року було відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа №2-481/11, виданого 4 квітня 2013 року
Шевченківським районним судом міста
Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «СЕБ БАНК» (ПАТ «ФІДОБАНК») суми
заборгованості за договором кредиту
№199-В/05 під заставу нерухомого майна
від 26 червня 2008 року у розмірі 3 953 603,18
грн., 1700 грн. судового збору, 250 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи (а.с.36).

10 червня 2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялим М.Г. в присутності
представника ПАТ «ФІДОБАНК»
Литовченка С.М., представника ТОВ
«Укрспецторг груп» Повстяного Є.О. та
понятих ОСОБА_9. ОСОБА_10 було проведено
опис майна, що належить боржнику, а
саме: квартири АДРЕСА_1, та складено акт
опису й арешту майна серії ВП №37633899.

Про винесення державним виконавцем
оскаржуваної постанови ОСОБА_1
дізналася 14 червня 2013 року, тобто після
того як її представник 13 червня 2013 року
дізнався про це на особистому прийомі у
старшого виконавця Григорян О.Г. Після
цього вона звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовою заявою до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві. Проте, 1
липня 2013 року Окружним
адміністративним судом міста Києва
була постановлена ухвала про відмову у
відкритті провадження в
адміністративній справі. Вказана
ухвала була отримана ОСОБА_1 17 липня 2013
року. В цей же день нею була надіслана
до Шевченківського районного суду
міста Києва скарга на дії виконавця,
яка була отримана судом 23 липня 2013 року.

За таких обставин суд вважає, що строк
для звернення до суду зі скаргою у
порядку ст.ст. 383-385 ЦПК України
заявником пропущено з поважних причин,
а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Заявник в обґрунтування скарги
зазначає, що державний виконавець в
порушення вимог ст. ст.6. 12 Закону
України «Про виконавче провадження» та
положень п.5.8.4. та п. 5.6.9. Інструкції «Про
проведення виконавчих дій», описав
майно боржника ОСОБА_1 10 червня 2013р. без
повідомлення боржника, за його
відсутності, одного з повнолітніх
членів сімї боржника, представника
житлово-експлуатаціної організації
або представника органів державної
влади та місцевого самоврядування.

Разом з тим суд не може погодитись з
таким обґрунтуванням заявника
зважаючи на таке.

Відповідно до положень ст. 14 ЦПК
України, судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець: здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» арешт на майно боржника
може накладатися державним виконавцем
шляхом: 1) винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; 2) винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; 3) винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження; 4)
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Судом встановлено, що державний
виконавець 21.05.2013р., повторно 24.05.2013р.
приходив до ОСОБА_1 з метою опису майна
боржника, однак боржник дверей
квартири державному виконавцю не
відчинила, про що було складено
відповідні акти (а.с.84-85).

У судовому засіданні встановлено, що
10.06.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бялим М.Г. було складено акт та
описано майно та його арешт, що
відповідає положенню п.4 ч.3 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження».

У доводах скарги заявник посилається
також на те, що державний виконавець
при вчиненні виконавчих дій щодо опису
та арешту майна боржника порушив
пункти 5.6.9. та п.5.8.4. Інструкції Про
проведення виконавчих дій, так як
описав майно без повідомлення
боржника, у його відсутності, у
відсутності повнолітніх членів сімї
боржника, представників ЖЕО або
представників органів державної влади
та місцевого самоврядування.

Разом з тим, суд не приймає до уваги
посилання заявника на положення
пунктів 5.6.9. та п.5.8.4. Інструкції Про
проведення виконавчих дій, оскільки
згідно наказу Міністерства юстиції
України від 02.04.2012р. № 512/5, зі змінами,
внесеними наказом Міністерства
юстиції України від 30.11.2012р. № 1765/5 дана
Інструкція втратила чинність
відповідно до Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5.

Відповідно до п.4.4.5 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень (чинної на момент вчинення
виконавчих дій), у разі відсутності
боржника виконання рішення може бути
проведено без його участі за участю
стягувача або його представника та
двох понятих.

Отже дії державного виконавця при
складанні акту опису та арешту майна
відповідали вимогам розділу УІ
Загальний порядок звернення стягнення
на майно боржника Інструкції з
організації примусового виконання
рішень.

За час розгляду скарги представник
заявника не скористався своїм право
щодо уточнення підстав заявлених у
скарзі та зі слався лише, що посилання
на положення не чинної Інструкції є
помилка особи, яка готувала скаргу
заявнику.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу. В межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Разом з тим, представника заявник у
судовому засіданні не надав суду
належних та допустимих доказів, на
підтвердження неправомірних дій
державного виконавця при поверненні
виконавчих дій щодо опису та арешту
квартири божника, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

На підставі викладеного вище, оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
висновку, що вимоги скарги заявника
ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні, а тому до
задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст.14, 57-60, 209, 212-214, 383-386 ЦПК
України, ст.6, 11 Закону України «Про
виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи:
відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Публічне акціонерне
товариство «Фідобанк» на дії
державного виконавця - залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва. У
разі якщо ухвалу суду було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

СУДДЯ: