АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5049/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 643/3666/14-ц
Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: стягнення коштів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді
- КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії
- ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі
- Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Московського
районного суду міста Харкова від 10
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
безпідставно набутих коштів,-

в с т а н о в
и л а :

До Московського районного суду м.
Харкова звернувся ОСОБА_4 з позовом в
якому просив суд стягнути з ОСОБА_3 на
його користь безпідставно набуті кошти
в сумі 3000,00 грн. та стягнути суму
сплаченого судового збору в розмірі
243,60грн. та витрати на правову допомогу
в розмірі 500,00 грн.

В обґрунтування позову посилався
на те, що відповідач безпідставно
набула помилково перераховані їй кошти
у сумі 3000,00 грн., жодних товарів та
послуг позивачем від неї не
отримувалось.

У своїх запереченнях ОСОБА_3
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 10 червня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто
безпідставно набуті кошти 3000 грн.,
судовий 243, 60 грн., в частині стягнення 500
грн. судом було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Зокрема, в своїй апеляційній
скарзі зазначає, що рішення суду є
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню.

Вважає, що твердження ОСОБА_4 про
помилковий перерахунок коштів та
неотримання ним за це жодних товарів та
послуг не відповідають дійсності.

Зазначає, що вказані кошти були
перераховані позивачем на її
банківську карту на прохання її сина
ОСОБА_5, оскільки у них на той час були
договірні відносини.

Стверджує, що її син займається
оклеюванням легкових автомобілів
вініловими плівками, за цим 25 грудня 2013
року звернувся ОСОБА_4 та заплатив 3000,00
грн. Проте після цього виявилось, що
плівка бракована та її демонтували, за
що позивачу повернули кошти. Згодом
позивач звернувся з проханням знову
провести оклеювання автомобіля, але
вже більш якісною плівкою, у зв'язку з
тим, що ОСОБА_4 проживав у Сумах, він
запропонував перерахувати кошти на
банківську картку.

Звертає увагу на те, що вони з сином
користуються однією банківською
карткою, яка зареєстрована на її ім'я,
тому кошти були перераховані ій 21 січня
2014 року.

Згодом позивач приїхав за автомобілем,
однак вигляд плівки йому не сподобався,
за що той вимагав повернути гроші, які
були повернуті ОСОБА_6, який працює
разом з її сином, у присутності інших
працівників. Після огляду автомобіля
інших претензій позивач більше не
пред'являв.

Приблизно через два тижні ОСОБА_4 у
телефонному режимі повідомив про
пошкодження лако-фарбового покриття
авто та вимагав заплатити йому 6700 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, що з'явилися, обговоривши доводи
апеляційної скарги та, дослідивши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи без достатньої
правової підстави, зобов'язана
повернути потерпілому це майно.

З таким висновком суду, судова колегія
погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
21.01.2014 року ОСОБА_3 отримала на свій
картковий рахунок 3000 грн. від ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Матеріали справи не містять будь-яких
доказів, що ОСОБА_3 набула ці гроші на
достатній правовій підставі, а тому суд
правильно дійшов висновку, про
повернення коштів потерпілому.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Будь яких доказів, які б спростовували
висновки суду відповідач не надала.

Відповідно до ст. 308, ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду
міста Харкова від 10 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга може
бути подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -