Справа № 203/3474/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року

Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю: позивача – ОСОБА_1,

представника позивача – ОСОБА_2,

відповідача – ОСОБА_3,

представника відповідача
– ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську клопотання позивача
про забезпечення позову по цивільній
справі № 203/3474/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа – ВРЕР – 1 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа – ВРЕР – 1 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння.

17 червня 2014 року у судовому засіданні
була розглянута заява позивача про
забезпечення позову, в якій він
повторно просив суд з метою
запобігання в подальшому продажу
даного автомобіля стороннім особам та
для забезпечення позову накласти арешт
на транспортний засіб марки «Рено
Символ», державний номер № НОМЕР_1,
кузов № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_3, колір:
D11 бежевий металик, 2007 року випуску.

У судовому засіданні
відповідач та представник відповідача
заперечували проти задоволення заяви
про забезпечення позову. (а.с. 56-57)

Вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали даної
справи, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 151 ч.1 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Нормою ст. 152 ч.1 ЦПК України встановлено
види забезпечення позову, одним з яких
є накладення арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України визначено,
що забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Отже, викладена
норма процесуального закону
встановлює обов’язок для особи, яка
звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій саме з метою
забезпечення виконання можливого
рішення суду.

Зазначені вимоги процесуального
закону не були виконані належним чином
позивачем при повторному поданні ним
відповідної заяви, а викладені в ході
розгляду заяви підстави для
задоволення заяви, суд вважає
неналежно обґрунтованими, оскільки
вони носять характер припущень, а отже
не є достатніми для задоволення заяви
про забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
при повторному зверненні до суду з
даною заявою не доведено, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у випадку
винесення його на користь позивача,
приходжу до висновку, що заява позивача
про забезпечення позову є
необґрунтованою, а тому не підлягає
задоволенню

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України, –

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про
забезпечення позову по цивільній
справі № 203/3474/14-ц за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа – ВРЕР – 1 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння – відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено у
Апеляційний суд Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня її проголошення, у разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя

Ф.Ф.
Маймур