СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13 червня 2013р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про поділ майна подружжя,

встановила:

у квітні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом про визнання за ним права
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що з 17 лютого 1997р.
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, і 4 квітня 2008р. придбали
вищезазначену квартиру, яка є їх
спільним майном.

Позивач стверджував, що родичка
відповідача ОСОБА_1 чине тиск на його
дружину з приводу розірвання договору
купівлі-продажу квартири, тому остання
не бажає нотаріально оформлювати його
право власності на частину квартири.

Рішенням суду від 13 червня 2013р.
позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апелянт посилається на неповно
встановлені судом обставини справи,
порушення її прав та інтересів,
оскільки рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 2 квітня
2013р., тобто до ухвалення даного рішення,
договір купівлі-продажу квартири від 4
квітня 2008р. був визнаний недійсним,
тому дане рішення зачіпає її права.

Апелянт стверджує, що сторони були
обізнані про вищезазначені обставини,
однак приховали від суду даний факт, а
також не повідомили суду про існування
спору стосовно квартири з березня 2011р.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним
чином повідомленою про день та час
розгляду апеляційної скарги (с.с.53), у
судове засідання не з'явилася, причини
неявки не повідомила, тому колегія
суддів відповідно до положень ст. 305 ЦПК
України провела судовий розгляд у її
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
апелянта, яка підтримала апеляційну
скаргу, пояснення представника
позивача, який заперечував проти
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
17 лютого

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/8896/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Сіромашенко Н.В.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.1997р.

На підставі договору
купівлі-продажу від 4 квітня 2008р. ОСОБА_4
було придбано

- 2 -

квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
квартира є спільним майном подружжя і
підлягає поділу між ними.

Проте, повністю погодитися з
таким висновком суду не можна, виходячи
з наступного.

Згідно частини 1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні.

У даній справі суд виходив із того, що
спільне майно подружжя може бути
поділено.

При цьому судом залишено поза увагою
вимоги ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК
України про те, що в порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, і не встановлено, чи
дійсно порушуються права позивача.

Крім того, судом не встановлено чи є
спірна квартира спільним майном
подружжя.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 2 квітня 2013р., яке
набрало законної сили 31 липня 2013р.,
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1,
укладений 4 квітня 2008р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

За таких обставин, спірна квартира не є
спільним майном подружжя ОСОБА_4 і не
підлягає поділу між ними.

З наданих суду документів вбачається,
що ОСОБА_1 звернулася до суду у березні
2011р. з позовом про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним,
отже даним позовом зачіпалися її
інтереси, проте позивач не притягнув її
до участі у справі, у результаті чого
суд вирішив питання про право
власності на квартиру, яка належить
ОСОБА_1 без її участі.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів вважає, що судом не
повно були встановлені обставини
справи, неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
тому рішення суду підлягає скасуванню
і колегія суддів ухвалює нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 червня
2013р. скасувати, ухвалити нове рішення,
яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до

- 3 -

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: