Справа № 453/719/13
Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3205/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Гриновця Б.М.,Ванівського О.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2-ОСОБА_4 на рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
13 серпня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до Сколівської міської
ради Львівської області, з участю
третіх осіб- Відділу держземагентства
України у Сколівському районі
Львівської області, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, КП
«Сколівське житлово-комунальне
господарство» , КП «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації», КП «Сколівське
будинкоуправління» про визнання права
власності на добудоване приміщення
кладової кімнати розміром 4,8 кв.м. до
житлового будинку АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач
через свого представника ОСОБА_4. В
апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, при неповно
з'ясованих обставинах справи. Вказує,
що на підставі договору дарування
частини домоволодіння та
господарських будівель і споруд
позивачу на праві власності належить
28/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.
Крім того, відповідно до договору
дарування частини земельної ділянки
йому на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,0428 га. із
цільовим призначенням-обслуговування
житлового будинку. Інша частина
житлового будинку та земельної ділянки
належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Рішенням
виконкому Сколівської міської ради
позивачу надано дозвіл на добудову
приміщення кладової розміром 4,8 кв.м. по
АДРЕСА_1 та зобов'язано виготовити
проект на проведення вказаних робіт.
Оскільки позивач самостійно здійснив
добудову кладової, відтак, у
відповідності до норм чинного
законодавства, особа, яка виготовила
річ із своїх матеріалів на підставі
договору є власником цієї речі, а тому
просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю та визнати за ОСОБА_2 право
власності на добудоване приміщення
кладової розміром 4,8 кв.м. по АДРЕСА_1,
як нову річ, яка ним виготовлена.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4,
будучи належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи в судове
засідання не з'явились.

Від представника ОСОБА_4 в день
судового засідання поступило
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку із його зайнятістю у
розгляді іншої справи, при цьому ним не
надано жодних доказів на підтвердження
цього. ОСОБА_2 не повідомив суд про
причини своєї неявки.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає за можливе судове
засідання проводити у відсутності
осіб, які не з'явились в суд.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така задоволенню не
підлягає.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до вимог цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб які беруть участь у справі. При
цьому, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Статтею 186 ЦК України передбачено, що
річ, призначена для обслуговування
іншої (головної) речі і пов'язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю. Приналежність слідує за
головною річчю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України Право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Ч.2 ст. 376 ЦК України встановлено, що
особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 на праві
власності належить 28/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1
Львівської області та 0.0428 га земельної
ділянки на якій розташований даний
будинок і яка призначена для його
обслуговування. ОСОБА_2до належної йому
частини будинку самовільно добудував
кладову кімнату площею 4,8 кв.м.

Відмовляючи у задоволенні позову про
визнання за ним права власності на
приміщення кладової кімнати суд першої
інстанції виходив з положень ст.ст.331 та
376 ЦК України встановивши при цьому, що
позивачем здійснено самочинне
будівництво даної кладової, яка у
відповідності до ст. 186 ЦК України є
приналежністю до основної речі
(житлового будинку). У встановленому
законом порядку не узаконив
самочинного будівництва. Право
власності на новостворене майно в
порядку самочинного будівництва
позивач не набуває.

А відтак відсутні правові підстави для
визнання за ним в судовому порядку
права власності на спірне майно.

Будь яких інших належних та
допустимих доказів для спростування
рішення суду першої інстанції,
передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК
України, які б мали доказове значення
та заслуговували на увагу, чи порушень
норм процесуального права, які можуть
бути підставою для скасування або
зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309
ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1
ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2-ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 13 серпня 2013 року
-залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :
Богонюк М.Я.

Судді:
Гриновець Б.М.

Ванівський О.М.