АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4263/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1866/14
Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого - судді : Корнієнка В.І.

суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова
П.С.

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» на ухвалу
Октябрського районого суду м. Полтави
від 17 квітня 2014 року у справі за заявою
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства «Полтаватеплоенерго» про
роз'яснення судового наказу та
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання (боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2).

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Корнієнка В.І., -

в с т а н о в и л а :

Судовим наказом Октябрського
районного суду м. Полтави № 2-н-1370/10 від
13 жовтня 2010 року стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
заборгованість за послуги з
теплопостачання в сумі 5658 грн. 72 коп..

Стягнуто з боржників в рівних частинах
на користь стягувача 30,00 грн. плати за
інфорамційно-технічне забезпечення
розгляду справи, що були останнім
сплачені при подачі заяви.

Стягнуто з боржників в рівних частинах
на користь держави 25,50 грн. судового
збору.

Судовий наказ після набрання ним
законної сили наказано видати
стягувачу.

Судовий наказ набрав законної сили 05
листопада 2010 року. Строк пред'явлення
наказу до виконання - три роки.

01 квітня 2014 року до суду звернулось
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з заявою
щодо поновлення строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання та роз'яснення судового
наказу.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 17 квітня 2014 року роз'яснено
судовий наказ № 2-н-1370/10 від 13 жовтня 2010
року виданий за заявою ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенрего» про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання з ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зазначивши пункт 2 його резолютивної
частини в такій редакції:

« Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, по 15 грн.
з кожного.

Також ухвалою заявнику ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» відмовлено у
поновленні строку для пред'явлення
виконавчого листа № 2-н-1370/10 до
виконання.

В апеляційній скарзі ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» просить ухвалу
місцевого суду скасувати та передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального законодавства.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування.

Відмовляючи у задоволенні заяви
про поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання,
місцевий суд виходив з того, що заявник
не надав доказів поважності причин
пропуску строку, та зазначив, що
заявник не вчинив жодної дії щодо
намагання отримати виконавчий
документ в суді протягом тривалого
часу.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Наказне провадження є самостійним і
спрощеним видом судового провадження у
цивільному судочинстві при розгляді
окремих категорій справ, у якому суддя
в установлених законом випадках за
заявою особи, якій належить право
вимоги, без судового засідання і
виклику стягувача та боржника на
основі доданих до заяви документів
видає судовий наказ, який є особливою
формою судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 106 ЦПК
України, у разі ненадходження від
боржника заяви про скасування судового
наказу протягом трьох днів після
закінчення строку на її подання
судовий наказ набирає законної сили і
суд видає його стягувачеві для
пред'явлення до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
судом не було виконано норми ст. 106 ЦПК
України, які також знайшли своє
відображення в п. 4 судового наказу,
відповідно до якого судовий наказ
після набрання ним законної сили
необхідно видати стягувачу. Дата
набрання наказом чинності вказана - 05
листопада 2010 року. Однак, матеріали
справи не містять жодних доказів того,
що судом судовий наказ після набрання
законної сили було направлено
стягувачеві.

Окрім того, з листа ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» від 30 травня 2012
року, копія якого міститься в
матеріалах справи, вбачається, що
заявник звертався до суду з
клопотанням про видачу судових
наказів, винесених Октябрським
районним судом м. Полтави у 2010 році, в
тому числі й щодо даних боржників, але
зазначене клопотання місцевим судом
залишено без реагування. Фактично
заявник отримав судовий наказ лише 21
березня 2014 року, що підтверджується
відповідною відміткою в матеріалах
(третя сторінка обкладинки справи).

Судовий наказ є особливою формою
судового рішення та має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим ЗУ «Про виконавче
провадження».

Заборгованість, стягнута згідно
судового наказу, боржником не погашена.

Колегія судді вважає, що місцевим судом
допущено порушення норм
процесуального права, зокрема положень
ч. 1 ст. 106 ЦПК України в частині
направлення судового наказу
стягувачеві після внесення до нього
відповідної відмітки про дату набрання
ним законної сили. Отже, висновки суду
першої інстанції про те, що стягувачем
пропущено строк для пред'явлення
виконавчого документу до виконання без
поважних причин є передчасним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про
виконавче провадження» стягувач, який
пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення попущеного строку до суду,
який видав відповідний виконавчий
документ, або до суду за місцем
виконання.

Стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено (ч. 1 ст. 371 ЦК України).

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень до Закону України «Про
виконавче провадження» в редакції від 4
листопада 2010 року, виконавчі
документи, видані до набрання
чинності цим Законом, пред'являються
до виконання у строки, встановлені на
момент їх видачі.

Так, стягувач отримав виконавчий
документ 21 березня 2014 року. За змістом
ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження»
в редакції чинній на час видачі
судового наказу стягувачеві, виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що Європейський суд з прав
людини у своїй прецедентній практиці
наголошує, що відповідно до усталеного
прецедентного права, пункт 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право на звернення до суду
або арбітражу з позовом стосовно
будь-яких його цивільних прав та
обов'язків. При цьому, відповідно до
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина "судового розгляду"
(Рішення Європейського Суду з прав
людини у справі «Горнсбі проти Греції»
від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на
виконання остаточного рішення суду
також знайшло своє відображення в
рішеннях у справах «Войтенко проти
України», «Жовнір проти України»,
«Шмалько проти України», «Ромашов
проти України», «Бакай та інші проти
України», «Півень проти України» тощо.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
є обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про скасування
ухвали суду та вважає, що заявнику
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»
необхідно поновити строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, який встановити терміном в 1
рік, починаючи з 21 березня 2014 року - дня
отримання стягувачем судового наказу.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1
п. 2, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» - задовольнити
частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 17 квітня 2014 року -
скасувати в частині відмови ПОКВПТГ
«Полтаватеплоенерго» у поновленні
строку на пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Поновити Полтавському обласному
комунальному виробничому підприємству
теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» річний строк
для пред'явлення судового наказу №
2-н-1370/10 від 13 жовтня 2010 року про
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до виконання, який обраховувати
з 21 березня 2014 року.

В іншій частині ухвалу залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: /підпис/ В.І.
Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин
/підпис/ П.С. Абрамов

КОПІЯ ВІРНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
________ В.І. Корнієнко