Справа № 1326/2-537/11
Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин
Провадження № 22-ц/783/2142/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді
Шеремети Н.О.

суддів:
Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі -
Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2
та його представника ОСОБА_3,

представників ПАТ
«Страхова компанія «Брокбізнес»
Оприска

М.В., Сухарини В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» та ОСОБА_2 на
рішення Франківського районного суду
м. Львова від 21 березня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ЗАТ «Страхова компанія
«Брокбізнес» про стягнення майнової
шкоди - страхового відшкодування в
розмірі 375250.00 грн., пені в розмірі
облікової ставки Національного банку
України за період з 02 травня 2009 року за
кожен день прострочення виплати
(згідно розрахунку - 19178.87 грн.,
розраховано за 6 місяців (а.с. 20) період з
30.11.2009 року по 01.06.2010 року) та моральної
шкоди в сумі 10 000 грн., посилаючись на те,
що 30.12.2008 року між ним та ПрАТ «СК
«Брокбізнес» укладено договір
добровільного страхування належного
йому автомобіля КАМАЗ- 6520,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який в
період з 06 по 08 квітня 2008 року було
викрадено зі стоянки. Про настання
страхового випадку він повідомив
страхову компанію, яка 07 жовтня 2009 року
відмовила йому у виплаті страхового
відшкодування з підстав порушення ним
умов страхування, а саме щодо нічного
зберігання транспортного засобу,
оскільки викрадення автомобіля
відбулося від стоянки, що не
охороняється. Зазначав, що з Правилами
страхування , на які посилається
страховик він не був ознайомлений та їх
не підписував.

У зв»язку з наведеним позивач,
уточнивши позовні вимоги, просив
стягнути з відповідача страхове
відшкодування за мінусом франшизи в
сумі 375 250 грн., пеню в сумі 38 779.25 грн. за
період з червня 2009 року по червень 2010
року, інфляційні втрати в сумі 68 670.75
грн. та три проценти річних в сумі 29 516.24
грн. за період з червня 2009 року по
грудень 2011 року включно, моральну шкоду
в сумі 10 000 грн. та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково, стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія «Брокбізнес» на
користь ОСОБА_2 страхове відшкодування
в розмірі 375 2500 (триста сімдесят п'ять
тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 38 779
(тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят
дев'ять) грн. 25 коп., 120 (сто двадцять) грн.
00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, що були
сплачені при поданні позовної заяви, а
всього разом 414 149 (чотириста
чотирнадцять тисяч сто сорок дев'ять)
грн. 25 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
«Брокбізнес» на користь держави
судовий збір в сумі 1700 (одна тисяча
сімсот) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржили Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «БРОКБІЗНЕС» та ОСОБА_2.

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Брокбізнес»
вважає, що оскаржуване рішення суду
ухвалене з неповним з'ясуванням
обставин справи, невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
порушенням норм матеріального і
процесуального права. Стверджує, що суд
помилково прийшов до висновку, про те,
що позивача не було ознайомлено з
Правилами страхування, та про те, що
Договором були передбачені умови
страхування за відсутності обмежень по
умовах зберігання автомобіля. В
договорі є чітко встановлена графа «З
умовами та Правилами страхування
ознайомлений та згоден, оригінал
Договору отримав», дану умову договору
позивачем не оскаржено, а тому вважає,
що в силу закону не існує правових
підстав вважати її недійсною. Крім
того, судова практика визнає
презумпцію ознайомлення
страхувальника з Правилами
страхування, якщо Договір страхування
ним підписаний. Судом також не взято до
уваги пропуск позивачем позовної
давності, щодо стягнення неустойки, яка
встановлена в один рік, а ст. 267 ЦПК
України визначено, що наслідком
пропущення позовної давності є відмова
у задоволенні позову.

Просить скасувати рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 21 березня 2012 року та ухвалити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Апелянт ОСОБА_2 вважає, що оскаржуване
рішення частково не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а також фактичним обставинам справи.
Стверджує, що суд задовольняючи
частково позовні вимоги , безпідставно
не застосував ч. 2 ст. 625 ЦК України та
ППВС України, оскільки боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Просить скасувати рішення суду в
частині відмови у задоволенні його
вимог та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги та заперечення щодо апеляційної
скарги ПАТ СК «Брокбізнес», пояснення
представників ПАТ «Страхова компанія
«Брокбізнес» Сухарини В.С., Оприска М.В.
на підтримання доводів їх апеляційної
скарги та заперечення щодо задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» підлягає
задоволенню, а в задоволенні
апеляційної скарги ОСОБА_2 слід
відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення частково не
відповідає зазначеним вимогам.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяти
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення. Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
незаконне заволодіння належним
позивачу автомобілем (його викрадення)
є страховим випадком, оскільки у заяві
на страхування, яку він подав при
укладенні договору страхування із
відповідачем, не встановлено жодних
обмежень щодо зберігання автомобіля у
нічний час.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 30 грудня 2008 року
між ОСОБА_2 та ЗАТ «Страхова компанія
«Брокбізнес» , назву якого змінено на
ПрАТ «СК «Брокбізнес», було укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспорту за № 006-26478,
належного ОСОБА_2 автомобіля КАМАЗ - 6520,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В період 06 - 07 квітня 2009 року
застрахований автомобіль, який на цей
момент знаходився на стоянці по вул.
Довга, 3 у м. Львові, було викрадено.

На виконання Договору страхування 08
квітня 2009 року ОСОБА_2 письмово
повідомив ЗАТ «Страхова компанія
«Брокбізнес» про настання страхового
випадку, подавши повідомлення про
незаконне заволодіння транспортним
засобом.

Також, на виконання п. 3.3 Договору
страхування ОСОБА_2 звернулася до
Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області із заявою про
викрадення автомобіля.

17 квітня 2009 року за фактом незаконного
заволодіння об'єктом страхування було
порушено кримінальну справу № 142-2467 за
ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст.
289 КК України.

17 червня 2009 року досудове слідство в
кримінальній справі зупинено у зв'язку
з неможливістю встановити особу,
причетну до вчинення злочину.

07 жовтня 2009 року ЗАТ «Страхова компанія
«Брокбізнес» листом повідомила
ОСОБА_2 про відмову у виплаті
страхового відшкодування, оскільки ним
було порушено умови нічного зберігання
транспортного засобу і викрадення
автомобіля відбулось в нічний час на
стоянці, що не охороняється.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
страхування» добровільне страхування -
це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.

Правила страхування розробляються
страховиком для кожного виду
страхування окремо і підлягають
реєстрації в Уповноваженому органі при
видачі ліцензії на право здійснення
відповідного виду страхування, в яких,
зокрема, визначаються і виключення із
страхових випадків і обмеження
страхування (ст. 17 вказаного Закону).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 989 ЦК України при
укладенні договору страхування
страхувальник зобов»язаний надати
страховикові інформацію про всі відомі
йому обставини, що мають істотне
значення для оцінки страхового ризику,
і надалі інформувати його про будь-які
зміни страхового ризику.

Зі змісту договору добровільного
страхування наземного транспорту,
укладеного між сторонами, убачається,
що даним договором передбачено надання
страхового захисту, з Правилами
страхування страховика, які є
невід»ємною частиною договору,
страхувальник ознайомлений та згоден.
Отже, окремо підписувати Правила
страхування не має необхідності.

Відповідно до п. 7.4. Правил
добровільного страхування наземного
транспорту від 20 листопада 2007 року,
затверджених головою правління ЗАТ
«Страхова компанія «Брокбізнес»
договір страхування укладається на
підставі цих Правил та письмової заяви
Страхувальника. Письмова заява
Страхувальника є невід»ємною частиною
договору страхування, укладеного на
основі цих Правил. При заповненні
бланку заяви Страхувальнику необхідно
відповісти на ряд запитань, на підставі
яких визначається розмір страхового
платежу.

Згідно п.п. 5.2, 5.2.9. Правил страховому
відшкодуванню не підлягають збитки
внаслідок викрадення транспортного
засобу чи незаконного заволодіння
транспортним засобом при його
знаходженні на стоянці або у гаражі, що
не охороняється у нічний час (з 23 год.00
хв. до 06 год.00 хв.), якщо інше не
передбачено договором страхування.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 при підписанні зазначеного
договору страхування подав заяву на
страхування від 30 грудня 2008 року, у якій
визначені умови, на яких мав намір
застрахувати належний йому автомобіль
та укласти договір страхування.

Із заяви ОСОБА_2, достовірність якої
сторонами не оспорюється, вбачається,
що застрахований транспортний засіб
буде зберігатись за адресою м. Львів,
вул. Довга, 3, умови зберігання
автомобіля у нічний час з 23.00 до 06.00 у
заяві не зазначені та вказано страхові
ризики в тому числі і незаконне
заволодіння транспортним засобом. З
укладеного Договору страхування
вбачається, що до страхових ризиків
відноситься і «незаконне заволодіння
транспортним засобом».

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції посилався на те, що
зберігання автомобіля у нічний час на
охоронюваній стоянці чи гаражі умовами
Договору добровільного страхування не
передбачені, укладаючи договір
відповідач надав згоду на зберігання
транспортного засобу у нічний час без
будь-яких обмежень, а заява ОСОБА_2 є
невід'ємною частиною укладеного між
сторонами договору, а тому страховик
безпідставно відмовив у виплаті
страхового відшкодування. ,

Однак суд першої інстанції не врахував,
що Правила страхування, з якими позивач
був ознайомлений та згідний, що
підтверджується підписом
страхувальника на Договорі
добровільного страхування №006-26478 від
30.12.2008 р., є невід»ємною частиною цього
договору страхування.

Разом з тим, інформація надана
позивачем про місце зберігання
забезпеченого транспортного засобу,
містить виключно адресу зберігання,
жодних відомостей щодо наявності чи
відсутності охорони за вказаною
позивачем у заяві на страхуванні
адресою не міститься.

Відповідно до п. 2.5 розділу «Права та
обов»язки» договору страхування,
укладеного між сторонами, страховик
має право повністю або частково
відмовити у виплаті страхового
відшкодування на підставі чинного
законодавства України та Правил
страхування.

Згідно з п. 5.2.9 Правил страхування не
підлягають страховому відшкодуванню
збитки внаслідок викрадення
транспортного засобу чи незаконного
заволодіння транспортним засобом при
його знаходженні на стоянці чи гаражі,
що не охороняється, у нічний час (з 23.00
год. до 6.00 год.).

Оскільки застрахований автомобіль
марки КАМАЗ - 6520, реєстраційний номер
НОМЕР_1 було викрадено зі стоянки, що не
охороняється у нічний час (з 23.00 год. до
6.00 год.), суд першої інстанції прийшов
до невірного висновку про те, що
викрадення автомобіля зі стоянки є
страховим випадком згідно з умовами
Договору добровільного страхування
№006- 26478 від 30.12.2008 р. та Правилами
страхування.

Доводи апелянта про те, що він не був
ознайомлений з Правилами страхування
спростовуються його підписами на
Договорі добровільного страхування
№006-26478 від 30.12.2008 р. та заяві на
страхування наземного транспортного
засобу в ДЛФ ЗАТ СК «Брокбізнес» від
30.12.2008 року, у яких зазначено, що
страхувальник з Правилами страхування
ознайомлений.

На думку колегії суддів невірним є
висновок суду першої інстанції про те,
що при узгодженні умов страхування
сторони погодили, що встановлений
тариф в розмірі 2,46% від вартості нового
автомобіля перекриває всі ризики та
відповідно до програми «Повне КАСКО»
дозволяє зберігати застрахований
автомобіль у будь-якому місці та у
будь-який час доби, оскільки таке є
припущенням і спростовується
Договором про добровільне страхування
та Правилами страхування, умовами яких
не передбачено виплату страхового
відшкодування у випадку викрадення
транспортного засобу зі стоянки, що не
охороняється, при умові сплати
страхової суми в розмірі 2,46% від
вартості нового автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

У зв»язку з неповним з»ясуванням судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, оскаржуване рішення
в частині стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія «Брокбізнес» на користь
ОСОБА_2 страхового відшкодування в
розмірі 375250 (триста сімдесят п'ять
тисяч двісті п»ятдесять ) грн., пені у
розмірі 38 779 (тридцять вісім тисяч
сімсот сімдесят дев'ять) грн. 25 коп., 120
(сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справ, а всього разом 414 149
(чотириста чотирнадцять тисяч сто
сорок дев'ять) грн. 25 коп., стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія «Брокбізнес» на
користь держави судового збору в сумі
1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
підлягає скасуваннню з ухваленням в
цій частині нового рішення про відмову
у задоволенні цих вимог. В решті
рішення суду підлягає залишенню без
змін.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» задовольнити,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 21 березня 2012 року в
частині стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія «Брокбізнес» на користь
ОСОБА_2 страхового відшкодування в
розмірі 375250 (триста сімдесят п'ять
тисяч двісті п»ятдесять ) грн., пені у
розмірі 38 779 (тридцять вісім тисяч
сімсот сімдесят дев'ять) грн. 25 коп., 120
(сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справ, а всього разом 414 149
(чотириста чотирнадцять тисяч сто
сорок дев'ять) грн. 25 коп., стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія «Брокбізнес» на
користь держави судовий збір в сумі 1700
(одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
цих вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О,

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.