Справа № 1326/1113/12
Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1827/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю ОСОБА_2,

представника ЛКП «Львівський Ліхтар» -
Дзиндзи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Львівського комунального підприємтсва
«Львівський Ліхтар» на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 16 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Львівського комунального
підприємства «Львівський ліхтар» з
участю третіх осіб - Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 16 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 до ЛКП «Львівський ліхтар» про
відшкодування шкоди задоволено
частково. Стягнуто з ЛКП «Львівський
ліхтар» на користь ОСОБА_2 9 590 грн. 47
коп. завданої майнової шкоди, та 214 грн.
60 коп. судового збору.

Не погодившись із рішенням суду, ЛКП
«Львівський ліхтар» подало апеляційну
скаргу на рішення Франківського
районного суду Львівської області.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ухвалене без надання належної та
повної оцінки доказам у справі, що
призвело до невідповідності висновків
суду обставинам справи.

Апелянт вважає, що немає
причинно-наслідкового зв'язку між
падінням з будинку металевого каркасу
на автомобіль та діями (бездіяльністю)
відповідача, у зв'язку із чим у ЛКП
«Львівський ліхтар» не виникає
цивільно - правової відповідальності.

Апелянт зазначає, що на момент пригоди
був сильний вітер, який відповідач
розцінює як непереборну силу, що
звільняє останнього від
відповідальності.

Представник ЛКП «Львівський ліхтар» у
додаткових письмових поясненнях від 24
квітня 2014 року посилається на
положення ч. 2 ст. 1192 ЦК України, яка
передбачає, що розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі та звертає увагу на
необхідність зменшення розміру
заподіяного матеріального збитку на
розмір податку на додану вартість.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
про відмову у задоволенні позовних
вимог за безпідставністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга необхідно частково
задовольнити, виходячи з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що 10 грудня 2011 року з даху
будинку № 50 на вул. Коновальця у м.
Львові на автомобіль позивача, марки
«ВАЗ-211440-110-32», номерний знак НОМЕР_1,
який був припаркований у дворі будинку,
впав металевий каркас, який пошкодив
вищезазначений автомобіль. Шкода
завдана бездіяльністю відповідача
через невиконання покладених на нього
обов'язків по утриманню покрівлі
будинку.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», комунальні підприємства,
зокрема, зобов'язані забезпечувати
своєчасність та відповідну якість
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством, а також здійснювати
контроль за технічним станом
інженерного обладнання будинків.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів», підприємство та
балансоутримувач забезпечують належне
утримання і своєчасний ремонт об'єкта
благоустрою власними силами або можуть
на конкурсних засадах залучати для
цього інші підприємства, установи та
організації.

Громадяни у сфері благоустрою
населених пунктів мають право
звертатись до суду з позовом про
відшкодування шкоди, заподіяної майну
чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи
бездіяльності балансоутримувачів
об'єктів благоустрою (п. 7 ч. 1 статті 17
Закону України «Про благоустрій
населених пунктів»).

Порядок та умови належного утримання
будинків та прибудинкових території
визначені Правилами утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затвердженими наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року N 76.

Крім цього, згідно з п.п. 1.1.8.7 Примірного
переліку послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій та
послуг з ремонту приміщень, будинків,
споруд, затвердженого Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства №150
від 10 серпня 2004 року, до утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій відноситься закріплення
зірваних сталевих листів на спусках,
окремих покриттях.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що відповідач вимог зазначених
нормативних актів не дотримався,
внаслідок чого позивачу була заподіяна
шкода, яку належить відшкодувати.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Наведені норми права спростовують
доводи апелянта в частині відсутності
причинно -наслідкового зв'язку між
діями (бездіяльністю) ЛКП «Львівський
ліхтар» та заподіяною позивачу шкоди.

Що стосується доводів апеляційної
скарги в частині наявності сильного
вітру, який на думку апелянта став
причиною виникнення непереборної сили,
спростовується довідкою Львівського
регіонального центру з
гідрометеорології від 22 лютого 2012 року
№30-04/24-47, відповідно до якої
максимальна швидкість вітру 09 грудня
2011 року становила 14 м/с, яка не є
стихійним гідрометеорологічним
явищем.

Доводи представника відповідача по
справі в частині зменшення суми
матеріальної шкоди на суму ПДВ є
підставними з огляду на те, що при
визначенні розміру заподіяної шкоди
необхідно виходити із фактичної
(реальної) суми, заподіяної
матеріальної шкоди без урахування ПДВ,
оскільки позивачем не надано жодних
документів про проведення ремонту
автомобіля у платника ПДВ.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог, проте, не врахував при
визначенні розміру матеріальної шкоди
заподіяної власнику автомобіля
«ВАЗ-211440-110-32», номерний знак НОМЕР_1, те,
що у висновку спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження № 3845/11,
складеного 21 грудня 2011 року, до
вартості робіт, які необхідні для
проведення відновлювального ремонту
включений податок на додану вартість,
визначений у сумі 999 грн. 30 коп. (а.с. 123).

З урахуванням обставин, за яких
позивачем не надано суду доказів
проведення відновлювального ремонту у
платника ПДВ та відповідно сплати
такого податку, в цій частині рішення
суду першої інстанції необхідно
змінити з наступних підстав.

Виходячи з положень розділу V
Податкового кодексу України, податкові
зобов'язання у особи, яка надає послуги,
виникають з дати вчинення замовником
та виконавцем послуги певних дій,
направлених на отримання послуги.

Таким чином, автотоварознавче
дослідження не є підставою для
виникнення податкових зобов'язань з
надання послуг щодо проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу. Зазначені
зобов'язання можуть виникнути лише
внаслідок фактичного надання послуги з
проведення такого ремонту за умови, що
виконавець цієї послуги є платником
податку ПДВ.

Тобто, у випадку непроведення
фактичного ремонту транспортного
засобу або проведення його особою, яка
не є платником податку на додану
вартість, податкові зобов'язання не
виникають.

У зв'язку із зменшенням розміру
матеріальної шкоди в частині
проведення ремонтних робіт на суму ПДВ
з 6166 грн.46 коп. до 5156 грн. 16 коп. (6166 грн.46
коп. - 999 грн. 30 коп. ПДВ = 5156 грн. 16 коп.),
необхідно зменшити суму втрати
товарної вартості, визначеної
висновком спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження № 3845/11
у розмірі з 3 424 грн. 01 коп. до 3 374 грн. 06
коп., тобто на суму 49 грн. 95 коп., а разом
суму стягнення належить зменшити до 8
541 грн. 22 коп. (5156 грн. 16 коп. + 3 374 грн. 06
коп. =8 541 грн. 22 коп.).

В решті рішення Франківського
районного суду м. Львова ухвалене з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, а тому його
належить залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2
ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Львівського
комунального підприємства «Львівський
ліхтар» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 16 грудня 2013 року частково
змінити, зменшивши суму стягнення з
Львівського комунального підприємства
«Львівський ліхтар» () на
користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2)
матеріальної шкоди з 9590 гривень 47
копійок до 8 541 (восьми тисяч п'ятсот
сорок однієї) грн. 22 коп.

В решті рішення Франківського
районного суду м. Львова від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.