03.07.2014 03.07.2014 03.07.2014
Провадження № 22ц/784/2026/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

3 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Колосовського С.Ю.,
Царюк Л.М.,

при секретарі Романенко Ю.О.,

за участю : позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - Ключник Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новобугського районного суду
Миколаївської області від 4 червня 2014
року за позовом ОСОБА_2 до
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Золота Нива» про стягнення
заборгованості по орендній платі,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
«Золота Нива» (надалі - ПОСТ «Золота
Нива») про стягнення заборгованості по
орендній платі за користування землею.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20
серпня 2008 року між нею та ПОСТ «Золота
Нива» було укладено договір оренди
земельної ділянки строком на 5 років.

За умовами договору відповідач
зобов'язався у термін до 20 грудня
кожного року сплачувати їй орендну
плату у розмірі не менш 3%
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки. За 2012 рік їй було виплачено 4800
грн.

За 2013 рік відповідач відмовився
виплачувати орендну плату у повному
обсязі, вимагаючи від неї оплати за
обробку її земельної ділянки після
закінчення збирання врожаю та
повернення земельної ділянки у зв'язку
з закінченням строку оренди. Такі
вимоги вважає незаконними, оскільки
своєї згоди на обробку земельної
ділянки вона не давала.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2
просила стягнути з ПОСТ «Золота Нива»
на її користь заборгованість по
орендній платі за 2013 рік у розмірі 4800
грн.

Рішенням Новобугського районного суду
Миколаївської області від 4
червня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ПОСТ «Золота Нива»
на користь ОСОБА_2 заборгованість по
виплаті орендної плати у розмірі 505 грн.
14 коп. Розподілено судові витрати.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
просила змінити рішення суду та
стягнути з відповідача заборгованість
по орендній платі у розмірі 3365.55 грн.,
посилаючись на те, що рішення суду не
відповідає обставинам справи і судом
неправильно застосувані норми
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 8,00
га, розташованої в межах території
Новобузької міської ради
Миколаївської області, відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 13 лютого 2006
року (а.с. 5).

20 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ПОСТ
«Золота Нива» укладено договір оренди
землі (надалі - Договір), відповідно до
якого належна позивачці земельна
ділянка передана на умовах оренди в
користування орендарю.

Договір укладено на 5 років. Після
закінчення строку Договору орендар має
переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 30 днів до
закінчення строку дії Договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію (п. 8
Договору) (а.с. 3-4).

Зі змісту п. 9 Договору вбачається, що
сторони домовилися про орендну плату у
розмірі 3% від вартості земельної
ділянки, що становить 1916 грн. 60 коп. у
грошовій, натуральній та відробітковій
(надання послуг орендодавцю) формі.

Орендна плата вноситься у такі строки -
на протязі року, до 20 грудня поточного
року (п. 11 Договору).

Дія договору припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено ( п. 37 Договору).

17 листопада 2008 року цей договір оренди
зареєстровано у Новобузькому окрузі
реєстрації.

20 серпня 2013 року закінчився строк дії
Договору та 9 вересня 2013 року за
актом передачі земельна ділянка була
повернута позивачці (а.с. 28). Ці
обставини сторонами не заперечувалися.

Протягом липня-серпня 2013 року
відповідач здійснив обробку земельної
ділянки ОСОБА_2 шляхом дискування (а.с.
39-48). Витрати, пов'язані з такою обробкою
орендованої земельної ділянки склали
2316 грн. 96 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 13 Закону України № 161-Х1У від 6
жовтня 1998 року «Про оренду землі» ( у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) (надалі - Закон
№ 161-Х1У) встановлено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

З огляду на встановлені обставини
справи та наведені правові норми, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що відповідачем порушені
умови договору оренди землі щодо
виплати позивачці орендної плати. Між
тим, обраховуючи суму орендної плати,
що підлягає виплаті, суд безпідставно
відрахував витрати, пов'язані з
обробкою земельної ділянки,
розцінивши їх як збитки, що спричинені
унаслідок невиконання орендодавцем
умов, визначених договором оренди
землі на підставі пунктів 24 та 25
Договору, а також суму фіксовано
податку.

Відповідно до п. 24 Договору орендар
має право на відшкодування збитків,
заподіяних унаслідок невиконання
орендодавцем зобов'язань, передбачених
цим договором.

Збитками вважаються фактичні
втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням договору оренди, а також
витрати, які орендар здійснив або
повинен здійснити для відновлення
порушеного права; доходи, які орендар
міг би реально отримати в разі
належного виконання орендодавцем умов
договору.

Розмір фактичних витрат орендаря
визначається на підставі
документально підтверджених даних (п. 25
Договору).

Дійшовши висновку, що орендодавець
повинен відповідачу відшкодувати
спричинені збитки у вигляді витрат на
обробку земельної ділянки, оскільки
позивачка після закінчення дії
договору протягом одного місяця не
надала письмових заперечень ПОСТ
«Золота Нива» про припинення договору
оренди.

Проте, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов до них з порушенням норм
матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до п. 8 Договору після
закінчення строку договору орендар
має переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 30 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Між тим, орендар - ПОСТ «Золота
Нива» не надало суду будь-яких доказів,
які б свідчили про виконання цієї
умови договору, а саме, що не пізніше
ніж за 30 днів до 20 серпня 2013 року
відповідач письмово повідомив ОСОБА_2
про свої наміри продовжити дії
договору.

В апеляційній інстанції
представник ПОСТ «Золота Нива»
зазначала, що таке повідомлення
позивачці не направлялося.

Таким чином, саме відповідач не
виконав умови Договору щодо порядку
поновлення цього Договору на новий
строк.

Крім того, договір оренди землі
припиняється в разі закінчення строку,
на який його було укладено (ч. 1 ст. 31
Закону № 161-Х1У).

Частина 3 статті 33 Закону № 161-Х1У ( у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) у разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди, то за
відсутністю письмових заперечень
орендодавця протягом одного місяця
після закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк
і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Письмове
заперечення здійснюється
листом-повідомленням.

За такого, оскільки строк Договору
закінчився 20 серпня 2013 року
орендодавець ОСОБА_2 протягом одного
місяця, тобто до 20 вересня 2013 року мала
можливість надати свої письмові
заперечення щодо поновлення Договору
на новий строк.

Саме в вересні 2013 року позивачка
звернулася за поверненням земельної
ділянки, яка була їй повернута ПОСТ
«Золота Нива» 9 вересня 2013 року.

Отже, ОСОБА_2 умов Договору не
порушувала, ПОСТ «Золота Нива»
в липня-серпня 2013 року, здійснюючи
обробку земельної ділянку позивачки,
всупереч п. 8 Договору не повідомило
орендодавця про свої наміри щодо
поновлення Договору на новий строк, не
запитало дозволу у останньої на таку
обробку, а відтак діяло на свій розсуд,
що виключає наявність вини позивачки у
заподіянні збитків, пов'язаних з такої
обробкою орендованої земельної
ділянки.

Суд першої інстанції помилково
застосував до спірних правовідносин
норми Закону № 161-Х1У в редакції Закону
від 17 лютого 2011 року, оскільки до
спірних правовідносин має
застосовуватися саме та редакція
закону, яка була чинною на момент їх
виникнення, так як згідно зі
ст. 58 Конституції України закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи (постанова
Верховного Суду України від
20 листопада 2012 року у справі № 3-52гс12).

Також колегія суддів вважає, що
районний суд безпідставно відрахував
із суми орендної плати, що підлягала
виплаті позивачці за 2013 рік суму
фіксованого сільськогосподарського
податку, оскільки відповідно до норм
Податкового Кодексу України платником
такого податку є
сільськогосподарський товаровиробник,
тобто ПОСТ «Золота Нива».

Оскільки, відповідачем не
підтверджено відповідними доказами
підставність нарахування та сплати
фіксованого сільськогосподарського
податку саме за рахунок орендної плати
орендодавця - ОСОБА_2, то сума цього
податку у розмірі 38 грн. 62 коп.
безпідставно відрахована з розміру
заборгованості по орендній платі за
вказаний період часу.

При цьому колегія суддів
погоджується з висновком районного
суду, що розмір орендної плати у сумі
4800 грн., на якому наполягає позивачка,
не доведено відповідними доказами.
Посилання останньої на виплату такого
розміру у попередньому році не є
підставою для виплати такого розміру у
наступному.

Таким чином, розмір орендної плати за
2013 рік складає 3365 грн. 55 коп.
(1916.60 х коефіцієнт 1.756), з яких було
сплачено прибутковий податок - 504 грн.
83 коп., а відтак до виплати позивачці
припадає 2860 грн. 72 коп.

З огляду на таке, доводи апеляційної
скарги підлягають частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції на підставі п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в
частині розміру заборгованості по
орендній платі, що підлягає стягненню з
відповідача, збільшивши цей розмір з 505
грн. 14 коп. до 2860 грн. 72 коп. без
відрахування фіксованого та
прибуткового податку. В іншій частині
рішення місцевого суду слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Новобузьского районного
суду Миколаївської області від
4 червня 2014 року в частині розміру
заборгованості по орендній платі, що
підлягає стягненню, змінити,
збільшивши цей розмір з 505 грн. 14 коп. до
2860 грн. 72 коп. без відрахування
прибуткового податку.

В іншій частині це рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді