Справа № 369/1989/14-ц Головуючий у І
інстанції Усатов Д.Д.Провадження №
22-ц/780/4154/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Л.А.Категорія 49
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво - Святошинського районного суду
Київської області від 2 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: відділ Державної
виконавчої служби Києво -
Святошинського районного управління
юстиції Київської області про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментах,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся з
суду з вказаним позовом, в якому просив
звільнити його від сплати
заборгованості по аліментах за період
2011 - 2013 роки, які стягувались на користь
ОСОБА_3,згідно рішення Києво -
Святошинського районного суду
Київської області від 28.07.2011 року на
утримання їх неповнолітньої дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
він з ОСОБА_3 перебував в
зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року. На
даний час шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказував, що 28.07.2011 року Києво -
Святошинським районним судом
Київської області ухвалено рішення про
стягнення з нього ? частини від усіх
видів доходу (заробітку), але не менше 30
% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку. Аліменти згідно
рішення суду позивач сплачував.
Піклувався про стан здоров'я дитини,
займався її вихованням та розвитком.

Відділом ДВС Києво - Святошинського
районного позивачу було нараховано
заборгованості по сплаті аліментів від
дати 01.04.2011 р. по 20.11.2013 р. на суму 24 223
грн. 25 коп. Згідно заяви стягувача
аліментів було сплачено на суму 12 300
грн. 00 коп. Борг становить 11 923 грн. 25 коп.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 2
червня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та
просив рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити по справі нове
рішення, яким задовольнити заявлені
позовні вимоги, з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а також з підстав неповного з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та невідповідності висновків
суду фактичним обставинам справи.

Апелянт посилався на те, що у
виникненні заборгованості по сплаті
аліментів є вина відповідача, оскільки
остання не пред'явила виконавчий лист
до виконання без поважної причини , в
результаті чого утворилася
заборгованість у вказаній сумі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року "Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
зазначеним вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2. ст. 197 СК
України суд може повністю або частково
звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості за аліментами,
якщо вона виникла у зв'язку з його
тяжкою хворобою або іншою обставиною,
що має істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач та відповідач по справі
перебували в зареєстрованому шлюбі з
12.08.2006 року. На даний час шлюб між
сторонами розірвано. Від шлюбу мають
неповнолітню доньку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1.

28.07.2011 року Києво - Святошинським
районним судом Київської області
ухвалено рішення про стягнення з
ОСОБА_2 1/4 частини від усіх видів доходу
(заробітку), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку.

Також встановлено, що 01.09.2011 року
старшим державним виконавцем ВДВС
Києво - Святошинського РУЮ - Євком В.В.
було відкрито виконавче провадження. А
отже, відповідачем у справі виконавчий
лист до виконання був пред'явлений
вчасно, про що свідчить наявна в
матеріалах справи копія постанови про
відкриття виконавчого провадження.

У листопаді 2013 р. ОСОБА_3 звернулася до
ВДВС Києво - Святошинського РУЮ з метою
перевірки правильності нарахування та
сплати ОСОБА_2 аліментів на утримання
доньки.

Судом першої інстанції встановлено, що
ВДВС Києво - Святошинського РУЮ
розглянув заяву ОСОБА_3 та встановив, що
станом на 20.11.2013 року у ОСОБА_2
утворилась заборгованість в сумі 11 923
грн. 25 коп.

20.11.2013 р. державним виконавцем ВДВС
Києво - Святошинського РУЮ - Євком В.В.
будо ухвалено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки ( пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК умов - повністю
або частково звільнити його від сплати
заборгованості.

При розгляді справ про стягнення
аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10
ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх
відповідальність за прострочення
сплати.

Аліменти нараховуються відповідно до
вимог ст. 73 Закону України «Про
виконавче провадження», а розмір
заборгованості визначається державним
виконавцем виходячи з розміру
середньомісячної заробітної плати на
підставі відомостей відділу Державної
статистики відповідного району
Київської області, які надаються
щоквартально.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

За змістом ч. 3 ст. 197 Сімейного кодексу
України, у разі непред'явлення без
поважної причини виконавчого листа до
виконання особою, на користь якої
присуджено аліменти, суд може
звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що позивач, відповідно
положень ст. 60 ЦПК України, не довів ті
обставини, що заборгованість по
аліментах виникла не з вини боржника, а
з вини стягувача. А тому суд не вбачає
підстав для звільнення ОСОБА_2 від
сплати заборгованості по аліментах,
яка станом на 20.11.2013 рік становить 11 923
грн. 25 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволені позову про звільнення
відповідача від нарахованих, але не
виплачених аліментів, суд першої
інтенції прийшов до обґрунтованого
висновку, що заборгованість
відповідача у вказаній сумі утворилася
з вини останнього.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі , були
предметом дослідження судом І
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом І
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду І
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 2
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: