Справа № 359/2313/14ц Головуючий у І
інстанції Кабанячий Ю.В.Провадження №
22-ц/780/3863/14 Доповідач у 2
інстанції Суханова Є.М.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Касьяненко Л.І., Голуб С.А.,

при секретарі: Франюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області в м. Києві
матеріали цивільної справи з
апеляційною скаргою Кредитної спілки
«СуперКредит» на ухвалу
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 22 квітня 2014 року
за позовною заявою Кредитної спілки
«СуперКредит» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Наприкінці березня 2014 року голова
правління КС «СуперКредит» Білак О.С.
звернувся до суду з вказаним позовом,
яким просить стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором №СК-14/0035/13/36/04 від
23.02.2013 року у розмірі 1884,01 грн., а також
судові витрати в розмірі 243,60 грн.

За змістом ст. 122 ЦПК України, у разі
якщо відповідачем у позовній заяві,
поданій і оформленій у порядку,
встановленому цим Кодексом, вказана
фізична особа, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності, суд не
пізніше двох днів з дня надходження
позовної заяви до суду звертається до
відповідного органу реєстрації місця
перебування та місця проживання особи
щодо надання інформації про
зареєстроване місце проживання
(перебування) такої фізичної особи. У
разі якщо отримана судом інформація не
дає можливості встановити
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання (перебування)
фізичної особи, суд вирішує питання про
відкриття провадження у справі.
Подальший виклик такої особи, як
відповідача у справі здійснюється
через оголошення у пресі.

27.03.2014 року на адресу ВАДР ГУ ДМС м.
Києві був направлений запит на
підтвердження місця проживання
відповідача ОСОБА_2. 04.04.2014 року на
адресу суду повернулась відповідь на
вказаний запит, з якої слідує, що ОСОБА_2
була знята з зазначеного місця
реєстрації, оскільки померла 09.01.2014
року.

Відповідно до ст. 122 ч. 2 п. 5 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі після смерті
фізичної особи, а також у зв'язку з
припиненням юридичної особи, які є
однією із сторін по справі, спірні
правовідносини не допускають
правонаступництво.

З огляду на зазначене, ухвалою
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 22 квітня 2014 року
у відкритті провадження у даній справі
відмовлено.

Не погодившись з висновками наведеними
в ухвалі суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу суду скасувати та ухвалити по
справі нову, якою направити справу на
новий судовий розгляд.

Колегія суддів вислухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги вважає, що вона
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
відкритті провадження по справі
послався на вимоги ст. 122 ч. 2 п. 5 ЦПК
України.

Так, мотивуючи свої висновки, суд
зазначив, що Відповідач помер і тому
Позивачу слід відмовити у відкритті
провадження у справ на підставі ч.2 п.5
ст.122 ЦПК України.

Однак, ухвала суду першої інстанції є
необґрунтованою, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 7.4 кредитного договору
№ СК-14/0035/13/36/04 від 23.02.20ІЗроку (далі -
Договір) до правовідносин, не
врегульованих цим Договором,
застосовуються норми законодавства
України.

Таким чином, в даному випадку, суд
повинен був керуватися нормами
законодавства України.

У ст. ст. 599-609 ЦК України міститься
вичерпний перелік підстав припинення
зобов'язання, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України
зобов'язання припиняється смертю
боржника, якщо воно є нерозривно
пов'язаним з його особою і у зв'язку з
цим, не може бути виконане іншою особою.
Зобов'язання Відповідача, яке випливає
з Кредитного договору, не є нерозривно
пов'язаним з його особою і може бути
виконане іншою особою, тому підстав
припинення даного зобов'язання за
законом немає.

Отже, зобов'язання по сплаті коштів
кредитору боржником не може
розглядатися як таке, що могло бути
виконане лише боржником в силу його
особливих можливостей, яких не має інша
особа, а тому таке зобов'язання не
припиняється і, відповідно, допускає
правонаступництво.

Такий саме висновок випливає і з
Узагальнення судової практики
розгляду цивільних справ, які
виникають з кредитних правовідносин
від 07.10.2010 року Верховного Суду України.

Крім того, згідно з вимогами ст. 1282 ЦК
України закріплює обов'язок
спадкоємців задовольнити вимоги
кредитора спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті, а у відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за: заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу в порядку
черговості:

- перша черга - діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга - рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері;

- третя черга - рідні дядько та тітка
спадкодавця;

- четверта черга - особи, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини;

- п'ята черга спадкоємців - інші родичі
спадкодавця до шостого ступеня
споріднення включно, причому родичів
ближчого ступеня споріднення усувають
від права спадкування родичів
подальшого ступеня споріднення.

А також відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК
України, спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК
України, у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття орган
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини зобов'язаний подати
до суду заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України,
спадщина, визнана судом відумерлою,
переходить у власність територіальної
громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 1277 ЦК України,
територіальна громада, яка стала
власником відумерлого майна,
зобов'язана задовольнити вимоги
кредиторів спадкодавця.

Отже, відповідно до п.1 ст. 201 ЦПК України
суд першої інстанції повинен був
розглянути питання про зупинення
провадження у справі у разі смерті або
оголошення фізичної особи померлою,
яка була стороною у справі, якщо спірні
правовідносини допускають
правонаступництво.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України, у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Таким чином, відповідно до ст. 37, п.1 ст.
201 ЦПК України суд першої інстанції
повинен був розглянути питання про
зупинення провадження у справі та
можливого залучення до участі у справі,
правонаступника відповідної сторони.

Виходячи з наведеного вище, ухвала
підлягає скасуванню, а справа має бути
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 312 ,313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«СуперКредит» задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного
суду Київської області від 22 квітня 2014
року скасувати та передати питання на
новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: