Справа № 265/2279/14-ц
Провадження № 2/265/1396/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

при секретарі - Бойко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за розпискою, -

В С Т А Н О
В И В:

02.04.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя Донецької області із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за розпискою.

В обгрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 зазначив, що 02 жовтня 2013 року
позичив відповідачу ОСОБА_2 280000,00
гривень під 15 процентів на місяць та
строком до 15.03.2014 року. На підтвердження
зобов'язань про передачу грошей та
строки їх повернення, відповідачем
ОСОБА_2 була власноручно написана
розписка. Проте, у встановлені
розпискою строки, відповідач ОСОБА_2
грошові кошти не повернув, затримку з
поверненням боргу ніяк не обгрунтував.
Посилаючись, зокрема на ст.ст.1046-1048
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України), просив суд стягнути з ОСОБА_2
на його користь борг у сумі 280000,00
гривень та відсотки 15% за кожен місяць в
розмірі 42000,00 гривень (5 міс. х 42000,00 грн. =
49000,00 грн.), а також покласти на
відповідача судові витрати.

Під час судового розгляду справи,
представник позивача ОСОБА_1 - адвокат
ОСОБА_5, що діє на підставі договору та
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю, подала до
суду заяву про розгляд справи без її
участі та участі позивача. Зазначила,
що позовні вимоги підтримують у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у призначений час в
судове засідання не з'явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
хоча про місце і час судового розгляду
справи був повідомлений належним
чином. У зв'язку з цим, суд вважає, що
відповідач ОСОБА_2не з'явився до
судового засідання без поважних причин
та розглядає справу на підставі
наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи та оцінивши надані докази,
вважає, що позов підлягає задоволенню у
повному обсязі виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі - ЦПК України), кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Частина 2 ст.60 ЦПК України передбачає,
що докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, а частина 4 цієї статті
встановлює, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року
позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу
ОСОБА_2 грошові кошті у розмірі 280000,00
гривень під 15 процентів на місяць та з
терміном їх повернення - 15.03.2014 року. На
підтвердження отримання грошових
коштів на вищевказаних умовах,
відповідач ОСОБА_2 надав позивачу
ОСОБА_1 власноручно написану розписку
(а.с.4).

Відповідно до ст.1049 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частина 1 ст.1048 ЦК України передбачає,
що позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Таким чином, суд проходить до висновку,
що між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 належним чином
виникли зобов'язання за договором
позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_2
своєчасно виконав свої зобов'язання за
розпискою щодо повернення грошових
коштів позивачу ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до ст.525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимога про стягнення 280000,00 гривень з
15 процентами на місяць від суми боргу (5
місяців х 42000,00 гривень = 210000,00 гривень),
а всього 490000,00 гривень є обгрунтованою
та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Частина 1 ст.79 ЦПК України відносить до
судових витрат: судовий збір та витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем ОСОБА_1 надано докази про
понесення судових витрат лише у
вигляді судового збору на суму 2,800
гривень (а.с.1, 10).

В той же час, загальна сума
заборгованості складає 490000,00 гривень, з
яких сума позики 280000,00 гривень, сума
процентів 210000,00 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір», за подання до суду
позовної заяви майнового характеру,
ставка судового збору встановлюються у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору по
справі повинен становити 3654,00 гривень,
а отже різниця між сплаченою сумою
судового збору та необхідним розміром
у сумі 854,00 гривні також повинна бути
стягнута з відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.88, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за розпискою -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму
позики за розпискою у розмірі 280000,00
гривень; суму процентів за розпискою у
розмірі 210000,00 гривень та суму судового
збору в розмірі 2800,00 гривень, а всього
492800,00 (чотириста дев'яносто дві тисячі
вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь держави суму судового збору в
розмірі 854,00 (вісімсот п'ятдесят чотири)
гривні.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його оголошення або у
разі неприсутності сторін під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.О.Костромітіна