У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2014 року
м. Ужгород

Судова колегія судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого
- Власова С.0.,

суддів-
Дроботі В.В.,Бисаги Т.Ю.

при
секретарі - Чучка Н.В.,

з участю :
представника апелянта-Гаврилець М.Б.,

представника відповідача-Перегінець
О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Хустського районного
суду від 28 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа
без самостійних вимог: приватний
нотаріус Хустського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом, в якому зазначала, що
вона тривалий час доглядала за гр.
ОСОБА_6, яка була похилого віку, хворою,
у зв»язку з чим потребувала
стороннього догляду.

14.02.2013 року ОСОБА_6 на випадок своєї
смерті склала заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом Хустського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі №1368, згідно
якого все своє майно, де б воно не
знаходилося і з чого б воно не
складалося, в взагалі все те, що буде їй
належати на день смерті, заповіла
позивачці -ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла,
внаслідок чого відкрилася спадщина на
належне їй майно.

29.05.2013 року ОСОБА_6 склала новий
заповіт, яким все своє майно заповіла
племінниці - ОСОБА_4, з чим позивачка не
згідна, оскільки вважає, що під час
вчинення та посвідчення останнього
заповіту не було дотримано таких вимог
до правочину як вільне волевиявлення
його власника, яке повинне відповідати
його внутрішній волі. З цих підстав
просила суд визнати недійсним заповіт
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, посвідчений
29.05.2013 року приватним нотаріусом
Хустського районного нотаріального
округу ОСОБА_5

В суді першої інстанції позивачка
клопотала про призначення у справі
судово - психіатричної експертизи
ОСОБА_6, з метою з»ясування чи остання
страждала психічним розладом та чи
могла розуміти значення своїх дій та
(або) керувати ними (а.с.91-92).

Ухвалою Хустського районного суду
від 28 квітня 2014 року у задоволенні
вказаного клопотання відмовлено з тих
підстав, що в розпорядженні суду було
достатньо даних про те, що на момент
складання заповіту ОСОБА_6 не страждала
психічним розладом, на обліку у
психоневрологічному диспансері не
стояла, суд допитував в якості свідка
лікаря - психіатра психо -
неврологічного відділення Хустської
районної поліклініки п. ОСОБА_11.,який
29.05. 2013 р.оглядав ОСОБА_6 та видав їй
довідку №91-13-в для пред'явлення в
нотаріальну контору (а.с.71,101-102).

Рішенням Хустського районного суду
від 28.04.2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним -відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3 посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, подала
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу Хустського районного суду від
28.04.2014 р. (про відмову у призначенні
судово - психіатричної експертизи) та
рішення цього ж суду від 28.04. 2014 року про
відмову у позові скасувати, ухваливши
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги,а саме:визнати
недійсним останній заповіт ОСОБА_6 від
29.05.2013 року із зазначених у позовній
заяві мотивів.

Колегія суддів заслухавши суддю -
доповідача, пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Матеріалами справи стверджено, що
14.02.2013 року ОСОБА_6 на випадок своє
смерті склала перший заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Хустського районного нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрований в
реєстрі за №1368, відповідно до якого
заповіла належне їй майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося, і все
те, що буде їй належати на день смерті, і
на що згідно з законом вона матиме
право - ОСОБА_3 (а.с.7).

В подальшому, а саме 29.05.2013 року
ОСОБА_6 склала ще один заповіт
(останній), посвідчений приватним
нотаріусом Хустського районного
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №2235,
згідно якого все своє майно, де б воно
не було і з чого б воно не складалося, і
все те, що буде їй належати на день
смерті, і на що згідно з законом вона
матиме право заповіла -ОСОБА_4 (а.с.65).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла,
що стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, внаслідок чого
відкрилась спадщина на належне їй
майно.

Позивач ОСОБА_3 як на підставу
визнання заповіту від 29.05.2013 року
недійсним посилається на той факт, що
волевиявлення заповідача не було
вільним.

При цьому, судом першої
інстанції вірно констатовано, що
позивачем по справі не надано суду
доказів на підтвердження факту щодо
того, що волевиявлення ОСОБА_6 під час
складення оскаржуваного заповіту не
було вільними, не надано доказів того,
в чому конкретно полягає спотворення
волевиявлення померлої ОСОБА_6, не
наведено фактів, які б могли викликати
сумніви у вільності волевиявлення
ОСОБА_6, такі наприклад як застосування
насильства, погроз, тощо.

Показами допитаних у судовому
засіданні першої інстанції в якості
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
стверджено, що волевиявлення
заповідача ОСОБА_6 було вільним та
відповідало її волі щодо складання
заповіту від 29.05.2013 року.

Згідно ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що стороною позивача,
на підтвердження своїх вимог та їх
підстав, не надано жодного належного
допустимого доказу, не зазначено в
чому полягають підстави для визнання
заповіту недійсним, то колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність позовних
вимог.

Що стосується вимог позивача про
скасування ухвали Хустського
районного суду від 28.04.2014 року про
відмову у задоволенні клопотання про
призначення судової-психіатричної
експертизи, то колегія з цього приводу
констатує наступне.

В матеріалах справи відсутні дані
про те, що ОСОБА_6 страждала будь - яким
психічним розладом.

Дана обставина стверджується
довідкою Хустської районної
поліклініки № 91-13-в від 29.05. 2013 р., яка
при житті видавалась ОСОБА_6 для
пред'явлення в нотаріальну контору
(а.с. 64).

Згідно Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», зокрема пункт
16 частина 3: при розгляді справ за
позовами про визнання недійсними
заповітів на підставі статті 225,
частини другої статті 1257 ЦК ( 435-15 ) суд
відповідно до статті 145 ЦПК ( 1618-15) за
клопотанням хоча б однієї зі сторін
зобов'язаний призначити посмертну
судово-психіатричну експертизу.
Висновок такої експертизи має
стосуватися стану особи саме на
момент вчинення правочину.

Таким чином, посмертна судово -
психіатрична експертиза призначається
в обов»язковому порядку в тих випадках,
коли оскаржується дійсність правочину
з підстав вчинення його дієздатною
фізичною особою, яка у момент його
вчинення не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними.

Щодо такої підстави недійсності
правочину, яку зазначив позивач, що
волевиявлення заповідача не було
вільним, то в даному випадку
призначення судово - психіатричної
експертизи не є доцільним, а від так
висновок суду першої інстанції щодо
відмови в задоволення даного
клопотання є обґрунтованим.

Клопотань про призначення
експертизи в апеляційному суді
сторони не заявляли.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України
судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Хустського районного
суду від 28 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :