Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року

Харцизький міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання
Боровко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харцизьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання батьківства та стягнення
аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2014 року
пред'явила до суду позов до ОСОБА_2 про
визнання батьківства та стягнення
аліментів. Обґрунтовує позов тим, що з
2002 по 2008 рік перебувала з відповідачем
у фактичних подружніх стосунках, від
яких ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дочка
ОСОБА_3. Оскільки відповідач заяви про
визнання себе батьком дитини не подав,
запис про нього в актовому записі про
народження зроблено за її вказівкою
відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу
України. Від утримання дитини
відповідач ухиляється. З цих підстав
позивач просить визнати відповідача
батьком ОСОБА_3, зобов'язати відділ
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Харцизького міського управління
юстиції в Донецькій області внести
зміни до актового запису № 935 від 23
грудня 2003 року відділу реєстрації
актів цивільного стану Київського
районного управління юстиції м.
Донецька про народження ОСОБА_3,
зазначивши у графі «батько» ОСОБА_2, та
стягнути в її, ОСОБА_1, користь аліменти
на дитину в розмірі 1/3 частини
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, до досягнення дитиною
повноліття.

У судове засідання позивач ОСОБА_1
подала заяву про розгляд справи у її
відсутності, уточнивши при цьому
позовні вимоги, просила стягнути з
відповідача аліменти на утримання
дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів
його заробітку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
подав заяву, згідно з якою заявлені
позовні вимоги визнав в повному обсязі,
визнає себе батьком ОСОБА_3, згідний
сплачувати аліменти на утримання дочки
в розмірі 1/4 частини заробітку, просить
розглянути справу в його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у
справі докази, встановив такі
обставини:

Сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 з жовтня 2002 року проживали
однією сім'єю без шлюбу.

Від спільного проживання сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дочка
ОСОБА_3, актовий запис № 935 від 23 грудня
2003 року відділу реєстрації актів
цивільного стану Київського районного
управління юстиції м. Донецька.

Згідно зі свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_2, виданого 27 жовтня 2004 року,
батьками ОСОБА_3 записані: мати -
ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2.

Як слідує з паспорта громадянина
України серії та номера НОМЕР_3,
виданого 17 квітня 2014 року Харцизьким МВ
ГУМВС України в Донецькій області,
ОСОБА_1 у зв'язку з одруженням змінила
прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного
кодексу України, при народженні дитини
у матері, яка не перебуває у шлюбі, у
випадках, коли немає спільної заяви
батьків, заяви батька або рішення суду,
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень провадиться за
прізвищем та громадянством матері, а
ім'я та по батькові батька дитини
записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу
України за відсутності заяви, право на
подання якої встановлено статтею 126
цього Кодексу, батьківство щодо дитини
може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують
походження дитини від певної особи,
зібрані відповідно до
Цивільно-процесуального кодексу.

Як слідує з поданої відповідачем
ОСОБА_2 у судове засідання письмової
заяви, він визнав себе батьком
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із викладених у позовній заяві
обставин слідує, що ОСОБА_2 до 2008 року
піклувався про свою малолітню дочку,
брав участь у її вихованні та
утриманні.

За вказаних обставин, беручи до уваги,
що запис про батька ОСОБА_3 вчинено
відповідно до вимог ст. 135 Сімейного
кодексу України, та відповідач ОСОБА_2
сам визнає себе батьком дитини, однак
заяви в порядку статті 126 цього кодексу
до органу державної реєстрації актів
цивільного стану не подав, судом
установлено достатні підстави для
визнання його батьківства за рішенням
суду.

Таким чином, судом установлено, що
відповідач ОСОБА_2 є батьком
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і тому
відповідно до вимог ст. 180 Сімейного
кодексу України зобов'язаний
утримувати її до досягнення
повноліття.

Однак, як слідує з викладених у
позовній заяві обставин, якими позивач
обґрунтовує позовні вимоги, відповідач
добровільно коштів на утримання дитини
не надає, у зв'язку з чим дочка
перебуває повністю на її утриманні.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із
позивачем ОСОБА_1, що підтверджується
довідкою № 652 виконавчого комітету
Зугреської міської ради від 16.06.2014 року.

Судом не встановлено жодних доказів
про те, що відповідач за своїм станом
здоров'я чи матеріальним становищем не
може виконувати своїх обов'язків із
утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином судом установлено, що
ОСОБА_2 не виконує обов'язку з утримання
дитини, а тому наявні передбачені
законом підстави для стягнення з нього
аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" від 15 травня 2006
року № 3 при визначенні розміру
аліментів суд повинен враховувати стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

За вказаних обставин, беручи до уваги,
що підстав для визначення аліментів
відповідно до ст. 184 СК України у
твердій грошовій сумі не встановлено, з
урахуванням зазначених вище вимог
закону щодо визначення розміру
аліментів, суд приходить до
переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає
до задоволення шляхом стягнення в її
користь із відповідача щомісячно 1/4
частини всіх видів заробітку, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
на утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183
Сімейного кодексу України.

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367
ЦПК України рішення суду в частині
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
аліментів на неповнолітню дитину в
межах суми платежу за 1 місяць слід
допустити до негайного виконання.

Разом із тим не підлягають до
задоволення вимоги про зобов'язання
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Харцизького міського управління
юстиції в Донецькій області внести
зміни до актового запису № 935 від 23
грудня 2003 року відділу реєстрації
актів цивільного стану Київського
районного управління юстиції м.
Донецька про народження ОСОБА_3,
оскільки відповідно до ст. 134 Сімейного
кодексу України внесення змін до
актового запису про народження у разі
визнання батьківства здійснюється на
підставі заяв осіб, які є батьками
дитини, або на підставі рішення суду.
Тобто рішення суду про визнання
батьківства є достатнім для внесення
органом державної реєстрації актів
цивільного стану відповідних змін до
актового запису про народження дитини.
При цьому суд не може зобов'язати до
вчинення будь-яких дій особу, яка не
брала участі у справі, та спору щодо
відмови у здійсненні такого запису
судом не встановлено.

На підставі викладеного, відповідно до
ст. ст. 128, 135, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу
України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215,
ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296, ст. 367 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш
И В

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Горлівка Донецької
області, реєстраційний номер облікової
картки платника податків - НОМЕР_1,
мешканця АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини всіх видів його
заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 16 червня
2014 року, до досягнення дитиною
повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на
неповнолітню дитину в межах суми
платежу за 1 місяць допустити до
негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Горлівка Донецької
області, реєстраційний номер облікової
картки платника податків - НОМЕР_1,
мешканця АДРЕСА_1, 243 гривні 60 копійок
судового збору на користь держави ( р/р
0088, банк: ГУДКСУ у Донецькій
області, МФО 834016, код ЄРДПОУ 37980439,
отримувач: Харцизьке УК, код платежу
22030001, призначення платежу - судовий
збір (Державна судова адміністрація
України, 050), символ звітності 206, код
суду 02895679).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Харцизький
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя