Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-211/12
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового
засідання Жовновській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Богунського районного суду м.Житомира
від 28 квітня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ПМБП
"Абсолют", третя особа, ОСОБА_3 про
стягнення коштів у розмірі 30%
вартості статутного капіталу
відповідача,

в с т а н о в
и л а :

Ухвалою Богунського районного
суду м.Житомира від 28 квітня 2014 року
призначено товарознавчу експертизу
та відмовлено в задоволенні
клопотання представника позивача про
забезпечення позову, а саме щодо
накладення арешту на нерухоме та
рухоме майно, грошові кошти, що
належать ПМБП "Абсолют".

У апеляційній скарзі
представник позивача порушує питання
про скасування постановленої ухвали
в частині відмови у задоволенні
клопотання про забезпечення позову,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Ухвала суду про зупинення
провадження у справі в зв'язку із
призначенням товарознавчої експертизи
сторонами не оскаржується, тому її
законність й обґрунтованість в цій
частині судом апеляційної інстанції не
перевіряється.

Відмовляючи в задоволенні
клопотання представника позивача про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач здійснює господарську
діяльність, а тому накладення арешту
на все рухоме та нерухоме майно,
грошові кошти може привести до
втручання у підприємницьку
діяльність підприємства.

З даним висновком погоджується
колегія суддів, виходячи з
наступного.

У відповідності до ч.1 ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22 грудня 2006 р.
№ 9 розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи.

Посилання в апеляційній скарзі
на те, що заходи забезпечення позову
щодо накладення арешту на нерухоме
майно не спричинять зупинення
підприємницької діяльності
відповідача є безпідставним, оскільки
нічим не підтверджено. Крім того,
апелянт не вказав конкретне майно
відповідача, що унеможливлює виконання
ухвали суду.

Враховуючи викладене, оскільки
оспорювана ухвала вимогам ст.ст.151,152
ЦПК України не суперечить, колегія
суддів не знаходить підстав для її
скасування або зміни.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Богунського районного
суду м.Житомира від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді