інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/1050/14 Категорія: 47 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном, за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 травня 2014 року
позов в даній справі задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 не
чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні
1/2 частиною житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами
АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 в будинок
АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідачів в
користь позивача по 38 грн. 23 коп.
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, покликаючись на незаконність
рішення, невідповідність вимогам норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржуване рішення
суду в частині задоволення позову та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_3, його представники
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 апеляційну скаргу
підтримали з підстав в ній наведених.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу
відхилити, залишивши рішення суду
першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що
позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3
на праві спільної часткової власності
належить житловий будинок за АДРЕСА_2
із співвласників належить 1/2 частини
будинку.

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини
будинку на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 21.02.2006
року, виданого державним нотаріусом
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка
позивачки - ОСОБА_9, а відповідач набув
право власності на 1/2 частину будинку
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 11.07.2011 року.

Згідно рішення виконкому №93
Підгайцівської сільської ради від
25.12.2008 року вказаному будинку змінено
нумерацію і присвоєно АДРЕСА_1

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі чинять перешкоди позивачу
в користуванні належним їй на праві
власності житловим будинком за
вищевказаною адресою, змінивши замки
на воротах та вхідних дверях будинку.

Встановлені судом першої інстанції
обставини підтверджуються показами
свідка ОСОБА_10, не заперечується
поясненнями сторін. Також в суді
апеляційної інстанції відповідач
підтвердив, що він заперечує щодо
користування позивачкою будинком,
оскільки житлові, санітарно-технічні
умови будинку не дозволяють їм спільно
ним користуватись.

Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного
кодексу України співвласники майна, що
є у спільній сумісній власності,
володіють і користуються ним спільно,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Ст. 391 ЦК України надає власнику майна
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Отже, відповідно до вищезазначених
положень закону, сторони як
співвласники житлового будинку
наділені рівними правами щодо
користування житловим будинком та
зобов'язані користуватись ним спільно,
не обмежуючи прав один одного, та
оскільки в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
чинить перешкоди в користуванні
житловим будинком, тому суд першої
інстанції правильно ухвалив рішення
про усунення таких перешкод шляхом
вселення позивачки у будинок.

Покликання апелянта щодо недотримання
вимог ст. 50 ЖК України, якою не
допускається заселення квартири
збудованої для однієї сім'ї двома і
більше сім'ями є безпідставними,
оскільки зазначена норма закону
застосовується при вирішенні житлових
спорів, а не спорів щодо права
власності.

Не грунтуються на вимогах закону
доводи апелянта про відмову в позові у
зв'язку з наявністю у позивачки
квартири, оскільки законами України не
обмежено право особи користуватись
будинком як власністю при наявності
іншого житлового приміщення.

Рішення судом першої інстанції
ухвалено в межах заявлених позовних
вимог.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1
просила ухвалити рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не
чинити їй перешкоди в користуванні
житловим будинком по АДРЕСА_2
покликаючись на те, що відповідачі не
допускають її до власного будинку (а.с.
2-3).

Під час судового розгляду справи
відповідно до положень ст.31 ЦПК України
позивач уточнила позовні вимоги та
просила усунути перешкоди в
користуванні будинком шляхом вселення
(а.с. 72).

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 травня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: