інстанції - Катрич О. М.Номер
провадження 22-ц/788/604/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 26
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А., Хвостика С. Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І. ,

розглянувши апеляційну скаргу Грек
Вікторії Володимирівни представника
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 06 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,
спричиненої смертю особи -

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 06 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе»
на користь ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 30 000
гривень.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе»
на користь держави судовий збір в сумі
243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено за їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе», зазначено,
що рішення суду першої інстанції
незаконне і необґрунтоване у зв'язку з
неповним з'ясуванням судом першої
інстанції обставин, що мають значення
для справи, порушенням місцевим судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, з наступних підстав:

1.Судом першої інстанції не було
враховано, що відсутні підстави для
відшкодування моральної шкоди
позивачем, оскільки товариство не
порушувало вимог законодавства про
охорону праці, а отже відсутня вина
товариства у професійних
захворюваннях ОСОБА_5, які згідно
висновку МСЕК мають зв'язок зі смертю
останнього.

Чинне законодавство не забороняє
шкідливих умов праці, однак зобов'язує
власника або уповноважений ним орган
усувати шкідливі виробничі фактори
шляхом надання засобів
індивідуального захисту.

Товариство забезпечило ОСОБА_5
засобами індивідуального захисту, що
підтверджується санітарно-гігієнічною
характеристикою умов праці ОСОБА_5, які
при їх належному використанні усувати
загрозу нанесення шкоди здоров'ю
ОСОБА_5 тобто виконало вимоги
законодавства про охорону праці.

2.Обставини, якими місцевий суд
обґрунтував заподіяння моральної
шкоди товариством, стосуються
загальних захворювань.

3.Позивач відповідно до положень ст. 6 СК
України не належить до осіб, які мають
право на відшкодування моральної шкоди
на підставі вимог ст. 1168 ЦК України.

4.Судом першої інстанції при визначенні
розміру суми відшкодування моральної
шкоди не було враховано принципи
справедливості та розумності.

Просить суд апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції від 06 лютого 2014 року в даній
справі скасувати і ухвалити нове
рішення по справі, яким відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Вирішити питання
стосовно розподілу судових витрат.

Заслухавши представника апелянта,
представника позивачки , дослідивши
матеріали справи та перевіривши
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи
позивачка є донькою ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с.5).

З 01 вересня 1960 року по 01 грудня 1998 року
ОСОБА_5 перебував в трудових відносинах
з ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та
працював стерженщиком, що
підтверджується копією його трудової
книжки (а. с.7-8).

Згідно акту розслідування хронічного
професійного захворювання від 13 червня
1995 року батьку позивачки ОСОБА_5
встановлено професійне захворювання:
Хронічний бронхіт І-ІІ ст.., змішаної
етіології ( інфекція + пил) (а. с. 10).

19 листопада 2003 року спеціалізована
фтизіатрична МСЕК встановила батьку
позивачки ІІІ групу інвалідності та 60
відсотків втрати професійної
працездатності, що підтверджується
довідкою МСЕК ( а. с. 11)

Відповідно до акту розслідування
хронічного професійного захворювання
причиною професійного захворювання,
встановленого батьку позивачки є
тривалий контакт з пилом. Професійне
захворювання виникло в зв'язку з
недосконалістю технологічного процесу
при виготовлення форм, стержнів,
недостатня забезпеченість СИЗ органів
дихання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_5
помер (а.с.13).

Відповідно до довідки Сумської
обласної МСЕК від 28 листопада 2012 року
встановлено причинний зв'язок смерті
ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з його
профзахворюванням (а.с12).

Таким чином судом першої інстанції
встановлено, що роботодавцем було
порушено право батька позивачки на
безпечні умови праці, внаслідок чого у
нього виникло професійне захворювання,
що спричинило смерть особи. Цей факт
підтверджено медичними документами.

Правильно встановивши вказані
обставини на підставі належним чином
досліджених і оцінених доказів, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_4

Згідно з ч.1 п.1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на
всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці, забезпечення
яких ч. 2 вказаної статті покладено на
власника або уповноважений ним орган.

Судом встановлено, що батько позивачки
працював у ПАТ «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе». Внаслідок отримання
професійного захворювання ОСОБА_5
згідно з висновком МСЕК було
встановлено ІІІ групу інвалідності та
втрату працездатності у розмірі 60
відсотків.

Трудове законодавство не містить
положень про звільнення підприємств з
небезпечними й тяжкими умовами праці
від відшкодування моральної шкоди,
завданої їх працівникам такими
умовами.

Відповідно до ст. 9 ЦК України
положення цього Кодексу
застосовуються до трудових відносин,
якщо вони не врегульовані іншими
актами законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, спричинена смертю
фізичної особи, відшкодовується його
жінці (чоловіку), батькам, дітям, у тому
числі і усиновленим), а також особам,
які проживали з померлим однією сім'єю.

Посилання апелянта на те , що
відповідно до статті 6 СК України
правовій статус дитини має особа до
досягнення нею повноліття, не може бути
взято до уваги, як підставу для
скасування рішення , оскільки
правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються не нормами
Сімейного Кодексу , а - цивільного
законодавства. , а статтею 1168 ЦК України
не обмежені поняття дитини як
неповнолітньої.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (із відповідними
змінами), розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема враховуються характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині вирішення спору
про стягнення моральної шкоди по даній
справі постановлене з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314,
315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково - виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 06 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -