У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 17
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
травня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_2 про зміну способу та порядку
виконання рішення суду про стягнення
аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду про стягнення з нього на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом
передачі у власність ОСОБА_4 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості по аліментам.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.
Дніпропетровська від 17 березня 2014 року,
яка залишена без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року у
задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
постановляючи оскаржувані ухвали,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди
виходили з того, що заявник не надав
доказів, не зазначив підстави, а також
не довів необхідність зміни способу та
порядку виконання рішення суду про
стягнення аліментів.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних ухвал не дають підстав
для висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 17
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
травня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_2 про зміну способу та порядку
виконання рішення суду про стягнення
аліментів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова