Справа № 462/2105/13
Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1888/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Кредитної
спілки "Софія" на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 03 грудня 2013
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено
позов ОСОБА_2 до Кредитної спілки
"Софія" про поновлення на роботі.

Поновлено строк позовної давності.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі касира
Кредитної спілки "Софія" з 14.12.2012 року.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Кредитна спілка
"Софія" просять рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що позивача було належним чином
повідомлено про зміну істотних умов
праці, і така не надала своєї згоди на
переведення, а тому її було звільнено.
Також позивачу належним чином було
вручено попередження та наказ про
звільнення. Позивачу неодноразово
роз'яснювалось про зміну істотних умов
праці та наслідки звільнення.

Крім того, вважають, що позивач
пропустила строк звернення до суду та
такий безпідставно було поновлено
судом.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що така задоволенню не
підлягає.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 32 КЗпП України не
вважається переведенням на іншу роботу
і не потребує згоди працівника
переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.
Власник або уповноважений ним орган не
має права переміщати працівника на
роботу, протипоказану йому за станом
здоров'я. У зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці -
систем та розмірів оплати праці, пільг,
режиму роботи, встановлення або
скасування неповного робочого часу,
суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці. Якщо колишні істотні
умови праці не може бути збережено, а
працівник не згоден на продовження
роботи в нових умовах, то трудовий
договір припиняється за пунктом 6
статті 36 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років (до
шести років - частина шоста статті 179),
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 з квітня 2010
року працювала в КС "Софія" на посаді
касира. У зв'язку з пологами та
народженням дитини перебувала у
відпустці по догляду за дитиною до
серпня 2014 року, при тому, що 27 грудня 2012
року народила другу дитину.

14 грудня 2012 року ОСОБА_2 було звільнено
з роботи у відповідності до наказу 04 К
на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у
зв'язку з відмовою працівника від
переведення на роботу в іншу
місцевість, а також відмовою від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці.

В березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до КС "Софія" про
поновлення на роботі.

Задовільняючи позовні вимоги позивача
суд першої інстанції вірно виходив з
положень ст. ст. 32, ч. 3 ст. 184 КЗпП України
встановивши при цьому, що на час
звільнення ОСОБА_2 перебувала у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трьохрічного віку, а
також була вагітною другою дитиною
(дані обставини є достовірними і ніким
не заперечуються). А отже не могла бути
звільнена з роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці та відмови у
продовженні роботи при таких умовах.

Крім того, судом встановлено (що не
спростовано відповідачем (апелянтом))
позивач погодилася на роботу при зміні
істотних умов праці.

При таких обставинах у відповідача не
було правових підстав для розірвання
трудового договору з позивачем з
підстав п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Безпідставними є покликання апелянта
на те, що позивач не погоджувалась на
продовження роботи при зміні істотних
умов праці, оскільки це не підтверджено
жодними доказами.

У зв'язку з відсутністю на роботі на час
видачі наказу про звільнення,
перебуваючи у передродовій відпустці
та пологах, а також неотримання копії
наказу та його ознайомлення, позивач з
поважних причин пропустила строк
звернення до суду, який на законних
підставах їй його поновив.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду
передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду. А тому,
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч.1, 314 ч. 1
п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
"Софія" - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 03 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий:

Судді: