Справа №531/1161/14-ц
Провадження №2-к/531/3/14
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2014 року
м.
Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Шаршонь Т.М.,

розглянувши заяву представника «Бунге
СА» Блінова Євгена Валерійовича про
забезпечення клопотання про визнання
та примусове виконання рішення
Мужнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник «Бунге СА» Блінов Є.В.
звернувся до суду з заявою про
забезпечення клопотання про визнання
та примусове виконання рішення
Мужнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України.

В порядку забезпечення вище вказаного
клопотання подано заяву про
забезпечення шляхом накладення арешту
на майно боржника - ТОВ «АПК
Докучаєвські чорноземи» в сумі 8 317 344,00
грн., а також накладення арешту на кошти
боржника, що обліковуються на
банківських рахунках в ОД ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «КБ
«Хрещатик», ПАТ «ПУМБ», але не
обмежуючись вказаними рахунками, у
вище вказаному розмірі. В
обґрунтування своєї заяви Блінов Є.В.
зазначає, що боржник може здійснити
переведення фінансових активів та
майна на користь юридичних осіб, які є
його асоційованими членами, а отже
незабезпечення клопотання може
утруднити чи зробити неможливим
виконання Арбітражного рішення в
майбутньому.

Згідно ч. 9 ст. 395 ЦПК України, розгляд
питання про вжиття передбачених цим
Кодексом заходів забезпечення позову
здійснюється відповідно до статей 151-155
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі, якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши додані до заяви докази, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити в задоволенні заяви про
забезпечення клопотання з наступних
підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України,
позов може бути забезпечений шляхом
накладення арешту на майно.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Розмір суми стягнення складає 8 317 344,00
грн. В той же час, представник стягувача
просить накласти арешт на майно
боржника в розмірі суми стягнення, не
вказуючи при цьому місце його
знаходження та вартість цього майна.
Також, представник стягувача просить
накласти арешт на кошти боржника в
розмірі суми стягнення на банківські
рахунки, з яких вказує лише три
банківських рахунки, але просить не
обмежуватись лише ними. Тобто, суд
вважає, що забезпечення клопотання
шляхом накладення арешту на майно
боржника та кошти на банківських
рахунках є неспівмірним.

Крім того, суд не вбачає, з доданих до
заяви матеріалів, реальної загрози
можливості утруднення чи неможливості
виконання Арбітражного рішення в
майбутньому, а посилання на те, що
боржник може здійснити переведення
фінансових активів та майна на користь
юридичних осіб, які є його
асоційованими членами, є лише
припущенням.

Також, згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», вжиті заходи не
повинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець. Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.
Обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватись та
розпоряджатись власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Суд вважає, що накладення арешту на
майно та кошти на банківських рахунках
боржника може призвести до
неможливості, взагалі, здійснювати
боржником господарської діяльності, і
саме це може утруднити чи зробити
неможливим виконання Арбітражного
рішення в майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», ст. ст. 151-153, 293, 395 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника
«Бунге СА» Блінова Євгена Валерійовича
про забезпечення клопотання про
визнання та примусове виконання
рішення Мужнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України -
відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала, згідно ст. 293, окремому
оскарженню не підлягає.

Суддя