У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Остапчука Д.О., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання будинку з
господарськими спорудами спільною
сумісною власністю подружжя та поділ
спільного майна подружжя, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ладижинського міського суду
Вінницької області від 29 січня 2014 року,
та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 28 березня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_5, про визнання будинку з
господарськими спорудами спільною
сумісною власністю подружжя та поділ
спільного майна подружжя.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим,
що вона з відповідачем перебувала в
зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 2007
рік. За період шлюбу для поліпшення
своїх житлових умов вони з
відповідачем побудували будинок, але
право власності на вказаний будинок
було оформлено на батька відповідача. З
19 вересня 2003 року власником спірного
домоволодіння є ОСОБА_5 на підставі
договору дарування.

Крім того, в період з 2003 року по 2007 рік,
вони разом з відповідачем значно
поліпшили спірне домоволодіння,
провівши ряд будівельних та
оздоблювальних робіт, також ними були
побудовані гараж, літня кухня.

Позивачка вважає, що спірний будинок з
господарськими будівлями є спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
вартість будинку істотно збільшилась
після того, як будинок був подарований
відповідачу, вона просила визнати його
спільною сумісною власністю подружжя
та поділити його між ними.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Ладижинського
міського суду Вінницької області від 29
січня 2014 року в задоволенні позові
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 28 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції, в частині
стягнення витрат на правову допомогу
скасовано та в цій частині ухвалено
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

ОСОБА_4 не погоджуючись з даними
судовими рішеннями першої та
апеляційної інстанцій подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить їх
скасувати та справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій ухвалені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків місцевого та
апеляційного судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень.

Судом першої інстанції повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
позивачкою не доведено, що спірний
будинок істотно збільшився у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
або грошових затрат другого з подружжя.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
місцевого суду. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

За таких обставин, правові підстави для
скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ладижинського міського
суду Вінницької області від 29 січня 2014
року, в частині яка не скасована
апеляційним судом, та рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 28 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова Д.О.
Остапчук