Дата документу 19.06.2014
Справа № 2-3491/96
Провадження № 4-с/334/43/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Ленінський районний
суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого - судді
Козлової Н.Ю.

при секретарі -
Єфремовій Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
відділу державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області про
закінчення виконавчого провадження

В С Т А Н
О В И В:

До Ленінського районного суду
м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на
дії відділу державної виконавчої
служби Солонянського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області про закінчення виконавчого
провадження в якій вказано, що 21
травня 2014 року ОСОБА_1 отримала
постанову старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області Гасанової
С.Д. від 22.10.2013 року про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
досягнення дітей повноліття.

Зазначену постанову про закінчення
виконавчого провадження заявниця
вважає незаконною, оскільки вона була
винесена з численними порушеннями
норм матеріального права, внаслідок
чого підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1, який діє за дорученням, копія
якого є в матеріалах справи, доводив
суду, що зі змісту оскаржуваної
постанови вбачається, що підставою для
закінчення виконавчого провадження
було те, що закінчився передбачений
законом строк для даного виду
стягнення. Проте, у вказаній постанові
зазначено, що заборгованість станом на
16.03.2013 року становить 6 148,62 грн.
Враховуючи дані обставини, а саме, що на
дату досягнення дитиною повноліття за
боржником обліковувалася
заборгованість зі сплати аліментів,
яка не була стягнута з боржника у
повному обсязі, у державного виконавця
були відсутні підстави для закінчення
виконавчого провадження.

Крім того, постанова про закінчення
виконавчого провадження була
направлена старшим виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області
Гасановою С.Д. на адресу стягувача з
порушенням триденного строку з моменту
її винесення, оскільки постанова про
закінчення виконавчого провадження
була винесена державним виконавцем
22.10.2013 року, направлена на адресу
стягувача лише 15.05.2014р., тобто зі
значним порушенням строку
встановленого ч. З ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження». До того ж,
дана постанова була надіслана за
адресою: АДРЕСА_2, де мешкає ОСОБА_3 -
матір ОСОБА_1, тоді як сама ОСОБА_1
мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Вказана
адреса стягувача була відома
державному виконавцю, однак виконавче
провадження надіслано особі, яка не є
стороною виконавчого провадження.

На підставі викладеного представник
ОСОБА_1 просив суд визнати
протиправними дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області,
пов'язані з винесенням постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 22.10.2013 року з приводу примусового
виконання виконавчого листа № 2-3491 від
26.12.1996 року, виданого Ленінським
районним судом м. Запоріжжя про
стягнення аліментів з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох
дітей -ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2
частини всіх доходів щомісячно, але не
менше 1/2 частини неоподаткованого
мінімуму доходів громадян на кожну
дитину, до повноліття ОСОБА_6, а потім по
1/3 частини до повноліття ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 починаючи з 29.10.1996 року.

Визнати незаконною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу

державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської

області Гасанової С.Д. про закінчення
виконавчого провадження від 22.10.2013 року
з приводу

примусового виконання виконавчого
листа № 2-3491 від 26.12.1996р. виданого
Ленінським

районним судом м. Запоріжжя про
стягнення аліментів з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох
дітей - ОСОБА_5

Олександровича ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частини всіх
доходів щомісячно, але не менше 1/2
частини

неоподаткованого мінімуму доходів
громадян на кожну дитину, до повноліття
ОСОБА_6, а потім по 1/3 частини до
повноліття ОСОБА_7 та ОСОБА_8 починаючи
з 29.10.1996 року та зобов'язати старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої

служби Солонянського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області Гасанову С.Д.

відновити виконавче провадження та
виконати вимоги п. 7.22 Інструкції з
організації

примусового виконання рішень, а саме:
провести стягнення заборгованості по
сплаті аліментів у

загальному порядку, визначеному
Законом.

Представник відділу державної
виконавчої служби Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явився, проте надав суду
свої письмові заперечення, в яких
просив суд відмовити заявнику у
задоволенні скарги, оскільки
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження є
цілком вмотивованою, тим більше
законною тому що усім дітям
виповнилося 18 років, а факт володіння
майном, або отримання боржником
будь-яких доходів не підтвердився. Так
як заборгованість була порахована і
сума вказана у постанові про
закінчення виконавчого провадження, то
ОСОБА_1 має право звернутися до суду з
позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості по сплаті аліментів у
твердій грошовій сумі. Крім того, з
наданих суду заперечень вбачається, що
старший державний виконавець Гасанова
С.Д. не працює у відділі ДВС
Солонянського РУЮ з 02.12.2013р., а затримка
з відправкою виконавчого документу та
постанови про закінчення виконавчого
провадження відбулася у зв»язку із
звільненням вищезгаданого державного
виконавця та секретаря ВДВС
Солонянського РУЮ Дніпропетровської
обл. Декілька місяців у відділі
працював лише один державний
виконавець.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання по суті скарги, суд
виходить з наступного:

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 21
травня 2014 року на адресу ОСОБА_1
надійшла постанова старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного юстиції
Дніпропетровської області Гасанової
С.Д. від 22.10.2013р. про закінчення
виконавчого провадження.

Зі змісту постанови вбачається, що
підставою для закінчення
виконавчого провадження було те, що
закінчився передбачений законом строк
для даного виду стягнення, оскільки
16.03.2013року дитина досягла повноліття.
Проте, у вказаній постанові зазначено,
що заборгованість станом на 16.03.2013 року
становить 6 148,62 грн.

З таким висновком державного виконавця
не можна погодитися, оскільки при
здійсненні своїх повноважень
державний виконавець керується
положеннями Закону України «Про
виконавче провадження», якими
визначено умови і порядок виконання
рішень та інших органів (посадових
осіб), що відповідно до закону
підлягають примусовому стягненню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку.

Під час винесення державним виконавцем
постанови про закінчення виконавчого
провадження не було врахованого того,
що Закон України «Про виконавче
провадження» було викладено у новій
редакції та на даний час, порядок
закінченя виконавчого провадження
врегульовано приписами ст..49 Закону
України „Про виконавче провадження"

Згідно п. 6 частини 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі закінчення строку, передбаченого
законом для відповідного виду
стягнення.

Питання організації виконання рішень
судів та інших органів, що відповідно
до Закону підлягають примусовому
виконанню врегульовано Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, яка затверджена Наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. № 512 5 (надалі - Інструкція).

За правилами п.п. 7.21 - 7.24 Інструкції
державний виконавець закінчує
виконавче провадження про стягнення
аліментів після закінчення
передбаченого законом строку їх
стягнення за умови, що сума аліментів
стягнена в повному обсязі.
Заборгованість за аліментами
стягується незалежно від досягнення
дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка
виникла на момент закінчення
встановленого

строку для стягнення аліментів, її
стягнення проводиться у загальному
порядку,

визначеному Законом (п.7.22).

Таки чином, стягнення такої
заборгованості має здійснюватись в
рамках виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа про стягнення аліментів,
оскільки така заборгованість є
наслідком невиконання боржником
рішення суду та не є іншою
заборгованістю боржника зі сплати
аліментів, яка виникла з підстав,
передбачених ст.ст.187, 189 СК України,
стягнення якої, у свою чергу,
проводиться у загальному порядку,
визначеному Законом. Датою припинення
нарахування аліментів у даному випадку
є дата досягнення дитиною повноліття,
однак виконавче провадження може бути
закінчено лише за умови стягнення з
боржника заборгованості з виплати
аліментів у повному обсязі.

Крім того, у судовому засіданні знайшло
підтвердження той факт, що постанова
про закінчення виконавчого
провадження була направлена старшим
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області Гасановою
С.Д. на адресу стягувача з
порушенням триденного строку з моменту
її винесення, оскільки постанова про
закінчення виконавчого провадження
була винесена державним виконавцем
22.10.2013 року, направлена на адресу
стягувача лише 15.05.2014р., тобто зі
значним порушенням строку
встановленого ч. З ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження». До того ж,
дана постанова була надіслана за
адресою: АДРЕСА_2, де мешкає ОСОБА_3 -
матір ОСОБА_1, тоді як сама ОСОБА_1
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та вказана
адреса стягувача була відома
державному виконавцю.

Посилання виконавчої служби на той
факт, що старший державний виконавець
Гасанова С.Д. не працює у відділі ДВС
Солонянського РУЮ з 02.12.2013р., а затримка
з відправкою виконавчого документу та
постанови про закінчення виконавчого
провадження відбулася у зв»язку із
звільненням вищезгаданого державного
виконавця та секретаря ВДВС
Солонянського РУЮ Дніпропетровської
області не є підставою для відмови у
задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд
проаналізувавши усі фактичні данні
викладені у скарзі, вважає дії
державного виконавця Солонянського
РУЮ Дніпропетровської області є
неправомірними, а тому постанова про
закриття виконавчого провадження
підлягає скасуванню.

Будь яких доказів, що спростовували би
висновки суду не надані.

Керуючись ст..ст. 383-385 Цивільного
процесуального кодексу України та у
відповідності до ст., ст. 5,6,11,49 Закону
України "Про виконавче провадження",
п.7.21-7.24 Інструкції з організації
примусового виконання рішень, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії відділу державної
виконавчої служби Солонянського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області про
закінчення виконавчого провадження -
задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської області,
пов'язані з винесенням постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 22.10.2013 року з приводу примусового
виконання виконавчого листа № 2-3491 від
26.12.1996 року, виданого Ленінським
районним судом м. Запоріжжя про
стягнення аліментів з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох
дітей -ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2
частини всіх доходів щомісячно, але не
менше 1/2 частини неоподаткованого
мінімуму доходів громадян на кожну
дитину, до повноліття ОСОБА_6, а потім по
1/3 частини до повноліття ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 починаючи з 29.10.1996 року.

Визнати незаконною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу

державної виконавчої служби
Солонянського районного управління
юстиції Дніпропетровської

області Гасанової С.Д. про закінчення
виконавчого провадження від 22.10.2013 року
з приводу

примусового виконання виконавчого
листа № 2-3491 від 26.12.1996р. виданого
Ленінським

районним судом м. Запоріжжя про
стягнення аліментів з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох
дітей - ОСОБА_5

Олександровича ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/2 частини всіх
доходів щомісячно, але не менше 1/2
частини

неоподаткованого мінімуму доходів
громадян на кожну дитину, до повноліття
ОСОБА_6, а потім по 1/3 частини до
повноліття ОСОБА_7 та ОСОБА_8 починаючи
з 29.10.1996 року.

Зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої

служби Солонянського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області відновити виконавче
провадження та виконати вимоги п. 7.22
Інструкції з організації

примусового виконання рішень, а саме:
провести стягнення заборгованості по
сплаті аліментів у

загальному порядку, визначеному
Законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Ленінський районний суд м.Запоріжжя
шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя
Н.Ю.Козлова