Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2913/14
Головуючий у 1 інстанції: Шиш
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.,

Суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
30 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення
розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що
рішенням Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 28 березня
2007 року із ОСОБА_4 стягнуто на її
користь аліменти на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 200 грн. щомісячно.
Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4
аліменти сплачує не своєчасно, має
заборгованість із виплати аліментів,
працює, не є бідною людиною, обробляє
земельні ділянки, які надані в оренду
його батьку, а тому має можливість
сплачувати аліменти вчасно, без
затримок, а також на те, що вона не
працює, просить збільшити розмір
аліментів до 800 грн. щомісячно.

Рішенням Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
30 жовтня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом не враховано, що з
моменту ухвалення рішення про
стягнення аліментів матеріальний стан
відповідача покращився тому просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позов в
повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 11 грудня 2013
року апеляційна скарга ОСОБА_3
задоволена частково.

Рішення Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 30 жовтня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позову ОСОБА_3
частково та стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини у розмірі 500,00
грн. до досягнення нею повноліття.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 січня 2014 року
рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 11 грудня 2013
року скасовано, справа передана на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Судове
рішення зазначеним вимогам не
відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 про збільшення розміру
аліментів на утримання дитини, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надала доказів того, що
матеріальний стан відповідача
покращився.

Колегія суддів з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не може,
оскільки його суд дійшов з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
року № 789X11 (78912) та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно рішення Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
28 березня 2007 року з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти у
розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з 28.02.2007
року (а.с. 7).

Зі змісту ст. 192 СК України, вбачається,
що розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України,
розмір аліментів, визначений рішенням
суду, не вважається незмінним. Отже, у
зв'язку із значним покращенням
матеріального становища платника
аліментів матір дитини може подати до
суду заяву про збільшення розміру
аліментів. Значне погіршення
матеріального становища батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом до
ОСОБА_4, позивач зазначала, що
матеріальний стан відповідача
покращився та він має фінансову
можливість виплачувати аліменти у
більшому розмірі ніж визначено судом.

Заперечуючи проти стягнення аліментів
у сумі 800 грн. відповідач надав належні
докази, які підтверджують, що з моменту
ухвалення рішення суду про стягнення
аліментів він продовжував працювати у
батька та обробляти земельні ділянки,
заробіток його не змінився та
становить в середньому 1150 грн. на
місяць про надав довідки про доходи,
копії трудових договорів (а.с.16-18, 21-23).
Крім того, у нього змінився склад сім'ї
та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька
ОСОБА_1 (а.с. 25).

Разом з цим відповідачем надані
довідки з Новомиколаївського центру
зайнятості про те, що ОСОБА_4 з 09
листопада 2011 року по 01 червня 2012 року та
з 13 грудня 2012 року по 07 травня 2013 року
перебував на обліку як безробітний та
отримав дохід за вказані періоди у сумі
5467,53 грн. та 4233,17 грн. відповідно (а.с.
19-20).

Судом першої інстанції зазначене не
враховано, як не враховано і те, що
відповідач має й інші доходи, які він
визнав та не заперечував проти сплати
аліментів на утримання дитини у
розмірі 350,00 грн.

Враховуючи наведені обставини, судова
колегія дійшла висновку, що
матеріальний стан відповідача після
ухвалення судового рішення покращився
та він має можливість сплачувати
аліменти у більшому розмірі ніж
визначено судом, а тому дійшла висновку
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_3 та стягнення
на її користь аліментів на утримання
дитини у сумі 350 грн. щомісячно.

Враховуючи, що стягнення аліментів
відбулося у 2007 році, судова колегія не
вбачає підстав для застосування ст. 191
СК України про ухвалення стягнення
аліментів з дня подачі позову.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 30 жовтня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення
розміру аліментів задовольнити
частково.

Збільшити розмір аліментів за рішенням
Новомиколаївського районного суду
Запорізької області від 28 березня 2007
року та стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 350 (триста п'ятдесят),00 грн.
щомісячно, починаючи з 09 липня 2014 року
до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у сумі 242
грн. в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: