Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/4899/2014
інстанції - Бобровник О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Комунального підприємства «ФАРМБУД» -
НескейІрини Георгіївни на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 10 лютого 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «ФАРМБУД»
про стягнення невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та моральної
шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 лютого 2014 року задоволено
позов ОСОБА_3 до КП «ФАРМБУД» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та моральної
шкоди.

Стягнуто з КП «Фармбуд» на користь
ОСОБА_3 заборгованість по заробітній
платі в сумі 3 600 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 70 408,52 грн.,
моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Стягнуто з КП «Фармбуд» в дохід держави
судовий збір за вимогу майнового
характеру в сумі 740,09 грн., за вимогу не
майнового характеру в сумі 229,40 грн., а
всього стягнуто з відповідача в дохід
держави судовий збір в сумі 969,49 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в позові. Вважає, що рішення
суду першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначає те, що суд не звернув увагу, що
в п.2.1 та 2.2 Трудової угоди від 1 липня 2011
року не вказано, яка саме сума підлягає
оплаті та в який термін повинна бути
виплачена. Підтвердженням виконаних
робіт є підписаний з обох сторін акт
виконаних робіт, однак даний акт
відсутній в матеріалах справи, що дає
змогу піддати сумніву виконання
позивачем даних робіт. Судом не було
взято до уваги, що відповідно до
розпорядження Виконавчого органу
Київської міської ради від 6 липня 2011
року № 1151 «Про організаційно - правові
заходи щодо припинення діяльності
комунального підприємства «Фармбуд»
комісію по припиненню діяльності
створено з 6 липня 2011 року терміном на
один рік, тобто вона є чинною до 6 липня
2012 року. Підприємство «Фармбуд» існує
лише на папері, тобто має назву та код і
значиться в єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій.
Заборгованість з невиплати заробітної
плати утворилась саме з вини директора
КП «Фармбуд» Коломійця П.С., а не з вини
комісії з припинення діяльності за час
її легітимності, отже позовна заява
пред'явлена до неналежного
відповідача.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 липня 2011 року
між КП «Фармбуд» та ОСОБА_3 було
укладено трудову угоду, відповідно до
умов якої замовник доручав, а
виконавець зобов'язувався виконати у
строк до 31 серпня 2011 року такі роботи:
підготовка та здача бухгалтерських
документів директору за 2009, 2010, 2011 рік
(а.с. 6).

Відповідачем також була надана суду
копія заяви позивача ОСОБА_3 на ім'я
директора КП «Фармбуд» від 1 липня 2011
року про прийняття на роботу на посаду
головного бухгалтера за сумісництвом
та копія наказу №3 від 1 липня 2011 року КП
«Фармбуд» про прийняття ОСОБА_3 на
посаду бухгалтера (по трудовій угоді) з
1 липня 2011 року на підставі її заяви та
трудової угоди (а.с. 28, 29).

Відповідно до довідки, виданої
управлінням Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
відповідачем була нарахована
заробітна плата позивачу за липень 2011
року - 1 800 грн., за серпень 1 800 грн. (а.с. 7)

Враховуючи зазначене, судом було
встановлено, що сторони перебували у
трудових відносинах з 1 липня до 31
серпня 2011 року, заробітна плата
позивача становила 1 800 грн. на місяць.
Відомості про те, що відповідачем була
виплачена позивачу нарахована
заробітна плата, в матеріалах справи
відсутні.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача наведені
обставини, що були встановлені судом,
не заперечувала.

Позивач неодноразово зверталася до
відповідача з проханням про виплату їй
заробітної плати, проте отримувала
відмову,

У грудні 2013 року позивач звернулась до
суду з даним позовом, просила
постановити рішення про стягнення з
відповідача невиплачену заробітну
плату за липень та серпень 2011 року у
розмірі 3 600 грн., середній заробіток за
весь час затримки виплат при
звільненні в сумі 70 408,52 грн. та моральну
шкоду в сумі 1 000 грн. В обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що
працювала у відповідача за трудовою
угодою, виконала роботу, що була
передбачена цією угодою, проте
заробітну плату не отримала, чим
порушені її права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

Судова колегія вважає, що такий
висновок суду відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач була прийнята на роботу
директором підприємства, отже
заробітну плату їй повинен виплатити
директор - належний відповідач в
справі, а не комісія з припинення
діяльності КП «Фармбуд» судова колегія
відхиляє, зважаючи на те, що судом на
підставі доказів, що містяться в
матеріалах справи, встановлено, що
позивач перебувала у трудових
відносинах з КП «Фармбуд», яким їй була
нарахована та невиплачена заробітна
плата.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що у трудовій угоді від 1 липня 2011 року
не зазначено суми грошових коштів, що
підлягають виплаті позивачу, та
строків виплати не є підставою для
скасування рішення суду, оскільки
позивач була прийнята на роботу
наказом відповідача від 1 липня 2011 року,
і відповідно до довідки «індивідуальні
відомості про застраховану особу»,
виданої управлінням Пенсійного фонду,
заробітна плата їй відповідачем
нараховувалась у розмірі 1 800 грн. на
місяць, строки виплати заробітної
плати визначені ст. 115 КЗпП України.

Та обставина, що заборгованість по
заробітній платі позивача не була
зазначена в акті від 4 серпня 2011 року, за
яким КП «Фармбуд» передавалась
документація комісії з припинення
цього підприємства не свідчить про
відсутність такої заборгованості,
оскільки відповідачем не було надано
доказів на підтвердження того, що
заробітна плата позивачу була
виплачена.

Не є підставою для відмови у
задоволенні позову і та обставина, що
відповідно до розпорядження
Виконавчого органу Київської міської
ради від 6 липня 2011 року № 1151 «Про
організаційно - правові заходи щодо
припинення діяльності комунального
підприємства «Фармбуд» відповідач
перебуває в стадії припинення
діяльності, оскільки на час розгляду
справи відомості про припинення
діяльності КП «Фармбуд» відсутні у
єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій.

Не погоджується судова колегія і з
доводами апеляційної скарги про
безпідставне стягнення з відповідача
на користь позивача 1 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, та
вважає, що суд дійшов до вірного
висновку про те, що відповідачем були
порушені трудові права позивача
внаслідок невиплати заробітної плати
протягом тривалого часу, що призвело до
моральних страждань позивача. Розмір
моральної шкоди, що підлягає
відшкодуванню визначений судом з
урахуванням положень ст. 23 ЦК України
та конкретних обставин справи.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу представника
Комунального підприємства «ФАРМБУД» -
Нескей ІриниГеоргіївни відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 10 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: