Справа № 555/1296/14-ц
Номер провадження 2/555/452/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2014 року

Березнівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

з участю представника позивача-
Рибака Ю.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Березне цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики. В обгрунтування
позову посилається на те, що 26 жовтня 2012
року та 17 серпня 2013 року він уклав із
ОСОБА_1 договори позики, згідно яких
передав їй в борг кошти в загальній
сумі 2250 гривень. На його неодноразові
усні прохання повернути взяті в борг
кошти відповідач не реагує. 07 квітня 2014
року ним на домашню адресу відповідача
надіслана письмова вимога про
повернення коштів за договором позики
протягом 10 днів з дня отримання вимоги.
Однак, станом на 06 червня 2014 року
відповідач не повернула належних йому
коштів в сумі 2250 гривень. Просить
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його
користь заборгованість за договорами
позики в сумі 2250 гривень, судові
витрати по справі в сумі 243 гривень 60
коп.

В судовому засіданні представник
позивача- адвокат ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримав повністю з підстав ,
викладених в позові, просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов не визнала, пояснила,
що дійсно 26 жовтня 2012 року вона
отримала від позивача ОСОБА_2 кошти в
сумі 1000 гривень, 17 серпня 2013 року вона
отримала від позивача ОСОБА_2 кошти в
сумі 1250 гривень, про що написала
відповідні розписки. Кошти витратила в
основному на продукти харчування та
оформлення документів. Повертати
кошти відмовляється , оскільки вважає,
що відповідач ОСОБА_2 спричинив їй та
її сім"ї матеріальну та моральну шкоду.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року
та 17 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_1
написала боргові розписки про
отримання нею від ОСОБА_2 1000 гривень та
1250 гривень відповідно.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Позичальник, як передбачено статтею 1049
ЦК України, зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Положеннями ст.ст. 1046-1047 ЦК України
визначено, що договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками, а на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

На а.с. 5,6 містяться розписки про
отримання відповідачем від позивача
грошей в борг. Написання їх
власноручно та отримання нею вказаних
коштів відповідачем не оспорюється.

В силу наведених положень ст.ст. 1046-1047
ЦК України розписка є саме
підтвердженням укладання договору, а
останній є укладеним з моменту
передачі грошей.

За встановлених обставин суд дійшов
висновку що допустимим доказом на
підтвердження укладення між
позикодавцем і позичальником договору
позики, є розписка позичальника, яка
посвідчує факт передання позикодавцем
позичальнику зазначеної грошової
позики.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності; в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належними і допустимими доказами в
передбаченому законом порядку
відповідач не спростувала фактів
написання нею боргових розписок та
отримання нею від позивача ОСОБА_2
коштів в загальній сумі 2250 гривень.

Відповідно до положень ч.3 ст. 82 ЦПК
України суд, враховуючи майновий стан
сторони, може зменшити розмір
належних до оплати судових витрат ,
пов"язаних з розглядом справи , або
звільнити від їх оплати.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1, 1950
року народження - пенсіонер, її
чоловік - ОСОБА_4 -. інвалід 2 групи, суд
вважає за можливе звільнити
відповідача від оплати судового збору
.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 214,215,82 ЦПК України, ст.ст. 1046,1047, 1049 ЦК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
2250 / дві тисячі двісті п"ятдесят/
гривень боргу за договорами позики .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Березнівський
районний суд.

Суддя: Мельничук Н. В.