Цивільна справа №760/855/14-ц
№2/760/1718/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року Солом'янський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді
Зінченко С.В.

при секретарі
Резніченко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок залиття,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із
вказаним позовом, в якому просить
стягнути з відповідача на свою користь
суму матеріальної шкоди в розмірі 3496,00
гривень, завданої внаслідок залиття її
квартири з квартири відповідача, а
також 350 гривень в рахунок
відшкодування витрат по складанню
кошторису ремонтних робіт.

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що вона є власником квартири АДРЕСА_1, а
поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2
проживає відповідач по справі ОСОБА_2.

Як вказує позивач, 04.08.2013 року сталося
залиття її квартири через прорив
гнучкого шлангу на рукомийнику у
квартирі АДРЕСА_2, про що 04.08.2013 року
Обслуговуючим кооперативом «Радуга»
було складено відповідний акт залиття.

Оскільки відповідач в добровільному
порядку відмовляється від
відшкодування завданої шкоди, то
позивач, виходячи з локального
кошторису №2-1-1, просить стягнути з
відповідача 3496 гривень матеріального
збитку та 350 гривень вартості
локального кошторису.

Також під час розгляду справи позивач
подала заяву про збільшення позовних
вимог і просила також стягнути з
відповідача відшкодування завданої їй
моральної шкоди в розмірі не менше 5-ти
мінімальних заробітних плат.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та просила про їх
задоволення, посилаючись на обставини,
викладені в позові.

Відповідач та її представник проти
позову заперечували (а.с.70-73) та
зазначили, що кошторис, на який позивач
посилається в якості доказу розміру
матеріальної шкоди, складений не
уповноваженою на те організацією, до
того ж з іншого району міста, акт
залиття від 04.08.2013 року не відповідає
вимогам законодавства і не містить в
собі вказівок на обсяги та наслідки
залиття, сам кошторис складався без
проведення відповідного огляду
залитих приміщень, що підтверджується
відповіддю КП УЖГ «Печерськжитло».

Також представник вказав на
відсутність доказів оплати вартості
виготовлення даного кошторису, що може
свідчити про його фальсифікацію
посадовими особами КП УЖГ
«Печерськжитло».

Виходячи з викладеного, відповідач та
її представник просили в задоволенні
позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
відповідача та її представника,
приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(квартиру), зобов'язані забезпечувати
його схоронність, проводити за свій
рахунок поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку прибудинкову
територію.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Так, судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, а
поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2
проживає відповідач по справі ОСОБА_2.

04.08.2013 року сталося залиття квартири
ОСОБА_1 через прорив гнучкого шлангу на
рукомийнику у квартирі АДРЕСА_2, про що
04.08.2013 року Обслуговуючим кооперативом
«Радуга» було складено відповідний акт
залиття (а.с. 2).

Проте вказаний акт не відповідає
вимогам законодавства щодо його форми
та змісту.

Так, згідно підпункту 2.3.6 пункту 2.3
«Технічне обслуговування жилих
будинків» Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року №76 та зареєстрованих в
Мінюсті 25.08.2005 року за №927/11207, у разі
залиття, аварії квартир складається
відповідний акт (додаток 4 до Правил).

Зазначена у вказаному додатку форма
акту передбачає у випадку залиття,
серед іншого зазначення наслідків
залиття (що залито, які обсяги робіт,
які ушкодження, які речі ушкоджено).

Проте поданий позивачем акт від 04.08.2013
року не містить жодних вказівок на
обсяги залиття та наслідки залиття, а
отже на підставі цього акту неможливо
оцінити нанесену шкоду та відповідно
скласти кошторис робіт, що належить
виконати для усунення ушкоджень у
залитій квартирі.

В свою чергу, з відповіді на
адвокатський запит КП УЖГ
«Печерськжитло» (а.с. 76) встановлено, що
обсяги ушкоджень квартири АДРЕСА_1 були
визначені на підставі акту про залиття
від 04.08.2013 року та технічного паспорту
на квартиру, виданого Київським БТІ
05.12.2011 року, інвентаризаційна справа
№4048.

Таким чином вказаним підтверджується,
що фахівцями КП УЖГ «Печерськжитло» не
обстежувалася квартира позивача і не
встановлювався обсяг її ушкоджень.

Виходячи з вказаного, твердження
позивача про розмір нанесених їй
збитків внаслідок залиття не
підтверджуються жодними належними
доказами.

Крім того, з відповіді на адвокатський
запит КП УЖГ «Печерськжитло» (а.с. 76)
встановлено, що підприємство не
отримувало жодної оплати за складання
локального кошторису на ремонт
квартири позивача, а отже вимога
позивача щодо стягнення 350 вартості
виготовлення кошторису є
безпідставною.

В частині стягнення моральної шкоди,
суд приходить до такого.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин.

Позивачем не подано жодного
достатнього доказу на підтвердження
характеру та обсягу заподіяних їй
моральних страждань, а тому суд вважає
такі вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягаю задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вивчивши всі докази по справі та
надавши їм оцінку, суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1,
а отже в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11,60, 88, 209, 212- 215, 218, 223, ЦПК
України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,
ст. 151 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття, - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня його проголошення. Апеляційна
скарга подається апеляційному суду
через Солом'янський районний суд м.
Києва.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Зінченко С.В.