УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення за касаційною скаргою
ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5,
на рішення Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 25
лютого 2014 року та рішення апеляційного
суду Івано-Франківської області від

15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що 19 березня 2008 року
між ним і

ОСОБА_4 укладено кредитний договір,
відповідно до якого

останній отримав кредит у розмірі 53 137
грн 50 коп зі сплатою 16,8 % за
користування ним на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення 19 березня 2013 року.
Для забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором 20
березня 2008 року між банком та ОСОБА_4
укладено договір іпотеки, згідно якого

останній надав в іпотеку нерухоме
майно, а саме: будинок загальною площею
158,80 кв.м., житловою площею 46,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язання за вказаним кредитним
договором позичальник не виконував, у
результаті чого утворилась
заборгованість, яка станом на 15 жовтня
2013 року становила 70 728 грн 17 коп. На
підставі цього позивач звернувся до
суду і просив у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від

19 березня 2008 року на загальну суму 70 728
грн 17 коп звернути стягнення на предмет
іпотеки відповідно до договору іпотеки
від 20 березня 2008 року та виселити
ОСОБА_4 та інших осіб, які
зареєстровані/проживають у
вищевказаному будинку.

Рішенням Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 25
лютого 2014 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково. У
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 19 березня 2008
року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 в розмірі 70 728 грн 17 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
будинок загальною площею 158,80 кв.м.,
житловою площею 46,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
земельну ділянку площею 0,1671 га, яка
належить на праві власності ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку, з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу

будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з отриманням кадастрового
номеру земельної ділянки, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмета
іпотеки. Початкову ціну предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
визначено згідно договору іпотеки, яка
складає 100 тис. грн. У решті позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 15
квітня

2014 року рішення місцевого суду змінено
в частині способу звернення стягнення
на предмет іпотеки та розміру
заборгованості. Звернуто стягнення в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 19 березня 2008
року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 у розмірі 59 428 грн 58 коп.
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
будинок загальною площею 158,80 кв.м.,
житловою площею 46,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
на право власності на нерухоме майно та
земельну ділянку площею 0,1671 га, яка
належить па праві власності ОСОБА_4 на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку. Надано
право ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені
ОСОБА_4 укладати договори
купівлі-продажу предмета іпотеки:
будинку загальною площею 158,80 кв.м.,
житловою площею 46,40 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
земельної ділянки площею 0,1671 га, що
належить па праві власності ОСОБА_4, за
ціною, встановленою за згодою між
іпотекодавцем та іпотекодержателем, а
за відсутності згоди, на підставі
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, з правом
звернення до Бюро технічної
інвентаризації та нотаріуса щодо
укладення договору купівлі-продажу
предмета іпотеки. Розподіл коштів від
продажу зазначеного іпотечного майна
направлено на погашення
заборгованості перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» в загальному розмірі
59 428 грн 58 коп. Залишок коштів від
продажу іпотечного майна повернуто
ОСОБА_4 Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У решті
рішення місцевого суду залишено без
змін.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_4 просить
скасувати зазначені судові рішення в
частині задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та в цій частині
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовити.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
законність судових рішень в межах
касаційного оскарження, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

За змістом ч.1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Суди, вирішуючи спір, на підставі
доказів наданих сторонами й належним
чином оцінених судами (ст. 212 ЦПК
України), встановивши наявність
кредитної заборгованості відповідача
перед банком обґрунтовано звернули
стягнення на предмет іпотеки у рахунок
погашення заборгованості.

У решті судові рішення до суду
касаційної інстанції не оскаржені та
предметом перегляду не є.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 25
лютого 2014 року в частині, що не змінена
апеляційним судом, та рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 15 квітня 2014 року в частині
позову публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко

4

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-21107св14

Головуючий у І інстанції Данилюк М.П.

Доповідач Червинська М.Є.