Справа№592/2333/14-ц
Провадження №2/592/953/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.
Суми в складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

при секретарі - Лесняк В.О.,

за участі представника відповідача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Суми цивільну справу
за позовною заявою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство «МАРФІН БАНК» про
витребування безпідставно отриманих
грошей,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом,
який підтримав в клопотаннях про
розгляд справи без його участі та
мотивує тим, що 16.09.2010 року він, як
фізична-особа підприємець (свідоцтво
про державну реєстрацію НОМЕР_1 від
07.04.2010 року) відкрив банківський
рахунок у ПАТ «МАРФІН БАНК» за НОМЕР_2.
13.11.2012 року ОСОБА_2 виявив, що з його
рахунку гроші у сумі 20000 грн. були без
його участі та без його згоди
перераховані на банківський рахунок
НОМЕР_3, який оформлений на громадянина
України ОСОБА_3, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

13.11.2012 року звернувшись до ЦП ПАТ
«Марфін Банк» з приводу даної ситуації,
15.11.2012 року йому надана відповідь, що
його кошти зняті відповідачем у
повному обсязі та про направлення
офіційного повідомлення про
помилковий переказ грошей держателю
ОСОБА_3

ОСОБА_2 15.11.2012 року письмово звертався
до ОСОБА_3 з вимогою про повернення
безпідставно набутих грошей, але
відповіді не отримав. Йому не відомо
про наявність договору № 142/5 від 12.11.2012
року. Тому, посилаючись на ст. 1212 ЦК
України, просить суд стягнути з ОСОБА_3
безпідставно отримані гроші в розмірі
20000 грн., а також судові витрати по
справі.

В судове засідання позивач не з'явився
надав заяви про розгляд справи у його
відсутність, підтримавши позовні
вимоги.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 заперечував проти
задоволення позову, оскільки згідно
листа банку у відповідь на запит
позивача, банк в якому був відкритий
рахунок ОСОБА_2 повідомив, що 12.11.2012 року
кошти в сумі 20000,00 грн., які перераховані
на рахунок ОСОБА_3, в повному обсязі
знято в мережі банкоматів м. Москва
Російської федерації, але ОСОБА_3 не має
закордонного паспорту, а тому не міг це
зробити, крім того свою банківську
картку він втратив ще на початку
листопада 2012 року, також зазначив, що
відповідно до абз. 2 п. 3.1., розділу 3 -
«Відповідальність сторін» договору
банківського рахунку № 28947 від 16.09.2010
року укладеному між позивачем та ВАТ
«Морський транспортний банк»,
передбачено, що у випадку зарахування
коштів з вини банку на рахунок
неналежного одержувача, Банк -
зобов'язаний відразу після
встановлення своєї помилки
перерахувати на рахунок одержувача,
якому вони призначалися, тому
відповідати за шкоду заподіну позивачу
повинен відповідати банк. Просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
за безпідставністю.

Допитаний в судовому засіданні
відповідно до ст. 62 ЦПК України, за його
згодою, в якості свідка ОСОБА_3 надав
показання, що позовні вимоги ОСОБА_2 він
не визнає. Ніяких відносин з ФОП ОСОБА_2
ніколи не мав, грошові кошти від нього
не отримував, не відомо нічого про
наявність договору № 142/5 від 12.11.2012
року. У листопаді 2012 року проживав у м.
Києві. 03.11.2012 року ним відкрито
картковий рахунок в «Укрсоцбанку» в м.
Києві для перерахування заробітної
плати, так як він влаштовувався на
роботу і там вимагали відкриття
карткового рахунку. Була видана картка
з ПІН кодом, яку він активував. Пакет
документів за договором, картку носив з
собою в рюкзаці. В цей день приймав
участь у тренуванні по спелеології та
альпінізму в м. Києві, за карткою та
пакетом документів не слідкував,
оскільки на картці був нульовий баланс.
На роботу не влаштувався, картку не
використовував. 20.11.12 року батьки
повідомили про звернення ФОП ОСОБА_2
Після цього виявив відсутність картки
з пакетом документів. Протягом двох
днів в банку, у відділенні де відкривав
рахунок, заблокував картку в зв'язку з
її втратою. 12,13.11.2012 року на території РФ
та в м. Москва не перебував, картку та
ПІН код нікому не передавав.
Закордонного паспорту не має. Родичів в
РФ, які йому відомі не має. Ліміт по
картковому рахунку не піднімав,
взагалі не вчиняв ніяких операцій з
карткою окрім активації. Йому відомо
про наявність кримінального
провадження по факту перерахування
коштів ФОП ОСОБА_2, його двічі допитував
слідчий, результати по даному
кримінальному провадженню йому не
відомі. Просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Залучена до участі в справі за згодою
сторони відповідача третя особа без
самостійних вимог - Публічне
акціонерне товариство «МАРФІН БАНК»,
будучи належним чином повідомлені, в
судові засідання не з'явились.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, відповідача, дослідивши
письмові докази по справі, надані
сторонами на засадах змагальності і
диспозитивності, оглянувши оригінали
окремих документів та проаналізувавши
всі докази в їх сукупності, приходить
до висновку про те, що заявлений позов
не підлягає до задоволення з наступних
обґрунтувань.

Судом встановлено, що 16.09.2010 року
Фізична-особа підприємець (свідоцтво
про державну реєстрацію НОМЕР_1 від
07.04.2010 року) ОСОБА_2 відкрив банківський
рахунок у ВАТ «Морський транспортний
банк» за № 28947 № (а.с. 4, 9-12).

13.11.2012 року ОСОБА_2 виявив, що з його
рахунку гроші у сумі 20000 грн. були без
його участі, та без його згоди
перераховані на банківський рахунок
НОМЕР_3, який оформлений на громадянина
України ОСОБА_3, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 та 12.11.2012 року в повному обсязі
зняті в мережі банкоматів м. Москва,
Російської федерації, згідно
банківських повідомлень (а.с. 13, 15-16, 20,
165-168).

Згідно витягу з кримінального
провадження, внесеного в ЄРДР за
№0000021 від 22.11.2012 року надійшла
заява від ОСОБА_2 про те, що 12.11.2012р.
невстановлена особа з картки «Морський
транспортний банк», яка належить
ОСОБА_2, перерахувала гроші в сумі 20000
грн. на картку ОСОБА_3 (а.с. 51).

Відповідно до повідомлення слідчого СВ
СМВ УМВС України в Сумській області
Захарченка Т.О. (а.с. 154), заява ОСОБА_2
внесена до ЄРДР за №0000021 від 22.11.2012
року за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185
КК України, досудове розслідування
триває, особу, яка вчинила кримінальне
правопорушення не встановлено, про
підозру нікому не повідомлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання із набуття або збереження
майна без достатньої правової підстави
має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження
майна. Це означає, що особа набуває нові
цінності, збільшує кількість та
вартість належного їй майна або
зберігає майно, яке неминуче мало б
вибути із її володіння. Наприклад,
продавець надав покупцеві здачу в
більшому розмірі, ніж потрібно, або
передав неоплачений товар.

По-друге, мало місце набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто збільшення або збереження
майна у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою.

По-третє, обов'язково має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи.

Тобто вiдсутнiсть правової підстави
означає, що набувач збагатився за
рахунок потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими
правовими актами чи правочином.

Вiдповiдно до статті 11 ЦК України,
цивiльнi права та обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є юридичні факти.
Окрім того, цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Відповідно до Постанови Національного
банку України № 223 від 20.04.2004 року «Про
здійснення операцій з використанням
спеціальних платіжних засобів» та п.п.
6.7, 6.8, 7.11, 10.1 Положення «Про порядок
емісії спеціальних платіжних засобів і
здійснення операцій з їх
використанням» емітент у разі
здійснення недозволеної або
некоректно виконаної платіжної
операції, якщо користувач невідкладно
повідомив про платіжні операції, що ним
не виконувались або які були виконані
некоректно, негайно відшкодовує
платнику суму такої операції та, за
необхідності, відновлює залишок коштів
на рахунку до того стану, у якому він
був перед виконанням цієї операції.
Користувач не несе відповідальності за
здійснення платіжних операцій, якщо
спеціальний платіжний засіб було
використано без фізичного пред'явлення
користувачем або електронної
ідентифікації самого спеціального
платіжного засобу та його держателя,
крім випадків, коли доведено, що
користувач своїми діями чи
бездіяльністю сприяв втраті,
незаконному використанню ПІНу або
іншої інформації, яка дає змогу
ініціювати платіжні операції.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України,
суд вирішує справи на засадах
змагальності, не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
та в межах позовних вимог, на підставі
поданих ними доказів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до статті 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Суд вважає, що всупереч зазначеним
вимогам закону, позивач не надав
достатніх та беззаперечних доказів
на підтвердження своїх вимог.
Оскільки судом не встановлено, що
ОСОБА_3 без достатньої правової
підстави набув грошові кошти ФОП
ОСОБА_2 у сумі 20000 грн., або зберіг їх у
себе, позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача вказаної суми
є необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Крім того, суд констатує, що це не є
перешкодою для обрання ФОП ОСОБА_2
інших способів захисту своїх прав.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Публічне
акціонерне товариство «МАРФІН БАНК»
про витребування безпідставно
отриманих грошей.

На рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м.Суми.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційної
скарги подано не було.

Суддя
О.В. Литовченко