АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/8187/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - судді
Поліщук Н.В.

суддів
Шкоріної О.І., Кулікової С.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 12 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, малолітньої
ОСОБА_4, третя особа Служба у справах
дітей Дарницької районної в м.Києві
державної адміністрації про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом про визнання такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, ОСОБА_5
та ОСОБА_4; зобов»язання ОВІР
Дарницького району м.Києва зняти з
реєстраційного обліку за адресою -
АДРЕСА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовує тим, на
прохання свого брата зареєструвала
його дружину ОСОБА_5 та дочку ОСОБА_4 у
вищевказаній квартирі, яка є її
приватною власністю, та надала згоду на
їхнє тимчасове проживання, у зв»язку із
чим між сторонами виникли
правовідносини внаслідок встановлення
сервітуту.

Наприкінці весни 2013 року її брат
припинив шлюбні стосунки з дружиною, у
зв»язку із чим відповідачі переїхали
на інше місце проживання. В подальшому
у ОСОБА_3 виникли скрутні обставини, за
яких вона вирішила продати квартиру та
звернулася до відповідачів із
проханням знятися з реєстраційного
обліку, проте їй було відмовлено.

Посилаючись на те, що припинилися
обставини (припинився сервітут), з
якими у відповідачів було пов»язано
право проживання та реєстрація,
звернулась до суду із зазначеним
позовом.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 12 травня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково, вирішено
визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини вимог
відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційні скарзі посилається на те,
що відсутній предмет даного позову і
оскільки право відповідачів
припинилось, суд повинен був відмовити
у прийнятті заяви або у задоволенні
таких вимог. Вказує також, що ЦК України
не передбачено такого способу захисту
права як визнавати осіб такими, що
втратили певне право. Посилається на
недоведеність позивачем обставин
порушення чи обмеження її прав. Вказує
на помилковість висновків суду про
виникнення між сторонами сервітуту на
підставі родинних стосунків, а відтак і
його припинення з підстав, зазначених
у позові.

В судовому засіданні представник
позивача проти доводів апеляційної
скарги заперечував, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в
судове засідання не з»явились, про
дату, час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином, Служба у
справах дітей Дарницької районної в
місті Києві державної адміністрації
подала заяву про розгляд справи за
відсутності представника.

Відповідно до вимог ст.. 305 ЦПК України
колегія суддів уважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника позивача, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України
сервітут може бути припинений за
рішенням суду на вимогу власника майна
за наявності обставин, які мають
істотне значення.

Судом першої інстанції
установлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право
власності, виданого 20 червня 2008 року
Головним управлінням житлового
забезпечення ВО КМР (КМДА).

Згідно із даними довідки форми
№3, відповідачі по справі
зареєстровані у вище вказаній квартирі
з 08 грудня 2011 року та є дочкою і
дружиною брата позивача ОСОБА_6, шлюб
між якими розірвано рішенням
Дарницького районного суду м.Києва від
26 липня 2013 року та останній
добровільно знявся з реєстраційного
обліку за цією адресою.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, суд першої інстанції
виходив з того, що між сторонами
виникли правовідносини унаслідок
виникнення права користування чужим
майном (сервітут) за наявності родинних
зв»язків. Проте, підтримання родинних
зв»язків відповідачів із родичем
позивача припинилось, вони втратили
передбачене сервітутом право
користування квартирою, а наявність
реєстрації в ній створює власнику
перешкоди у реалізації своїх прав.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погоджується.

Доводи апеляційної скарги щодо
помилковості висновків суду про
виникнення між сторонами
правовідносин з приводу встановлення
сервітуту відхиляються колегією
суддів, оскільки не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства.
Законодавством встановлено, що
сервітут - право обмеженого
користування чужою річчю. При цьому,
доводів на спростовування висновків
суду щодо віднесення відповідачів до
членів сім»ї власника на час
встановлення сервітуту апеляційна
скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги в
частині недоведеності позивачем
обставин порушення чи обмеження її
прав як власника відхиляються колегією
суддів, оскільки спростовуються даними
укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія
«Р.К.Р.» Договору про надання послуг від
05 грудня 2013 року. Так, за змістом цього
договору убачається намір позивача
щодо відчуження квартири АДРЕСА_1, у
зв»язку із чим п.2.4 договору
передбачено обов»язок позивача зняти з
реєстраційного обліку всіх
зареєстрованих в квартирі осіб.
Реалізація права власника на
розпорядження своїм майном випливає із
положень ст.319 ЦК України, усунення
перешкод у здійсненні такого права
гарантується нормами ст.391 ЦК України.

Доводів на спростовування
висновків суду щодо втрати
відповідачів права користування
квартирою апеляційна скарга не
містить, натомість такий факт ОСОБА_2
визнається з посиланням в апеляційній
скарзі на відсутність самого предмету
позову.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності такого способу захисту
права як визнання осіб такими, що
втратили певне право, є безпідставними
та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст.16 ЦК України суд може
захистити цивільне право або інтерес
способом, що встановлений договором
або законом. Порушення цивільного
права чи цивільного інтересу
підлягають судовому захисту у спосіб,
який є ефективним, тобто відповідає
змісту порушеного права, характеру
його порушення та наслідкам,
спричиненим цим порушенням.

За змістом ст.7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003 року з відповідними змінами та
доповненнями визначено, що зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, що набрало законної сили, про
позбавлення права користування жилим
приміщенням.

З припиненням сервітуту особа втрачає
право користування жилим приміщенням.
Визнання особи такої, що втратила право
користування передбачено нормами
закону, та такий спосіб захисту є
ефективним, оскільки відповідає змісту
порушеного права і має наслідком
відновлення порушеного права ОСОБА_3 як
власника жилого приміщення на вчинення
дій щодо розпорядження нерухомим
майном.

Порушень норм процесуального права,
які давали б підстави для скасування
рішення суду першої інстанції,
колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 12 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
О.І. Шкоріна

С.В. Кулікова