Номер провадження: 22-ц/785/3835/14
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О., Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановила:

03 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 06 червня 1998 року
Вулканештським райбюро РАГС
республіки Молдова, актовий запис №
41,був зареєстрований шлюб між нею та
відповідачем. Від спільного життя є
неповнолітні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на те, що спільне життя не
склалося, вони втратили почуття
взаємоповаги та порозуміння, шлюбні
стосунки не підтримують з серпня 2013
року та відновлення стосунків
неможливе, просила її вимоги
задовольнити.

Справа була розглянута у відсутність
відповідача.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 були задоволені

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та направити
справу для розгляду до Суворовського
районного суду м. Одеси, посилаючись на
те, що рішення суду ухвалено із
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що подальше
сумісне життя подружжя неможливе.

З таким висновком суду першої
інстанції повністю погоджується
колегія суддів, з огляду на наступне.

Та обставина, що сторони 06 червня 1998
року уклали шлюб у Вулканештському
райбюро РАГС республіки Молдова,
актовий запис № 41, та те, що від шлюбу
вони мають двох неповнолітніх дітей:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, не заперечується
сторонами, а тому у відповідності до ч. 1
ст. 61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Як вбачається із позовної заяви,
спільне життя між подружжям не
склалося, вони втратили почуття
взаємоповаги та порозуміння одне до
одного, шлюбні стосунки не підтримують
з серпня 2013 року та відновлення
стосунків неможливе.

Саме зазначені обставини стали
підставою для звернення позивачки до
суду.

Оскаржуючи судове рішення, відповідач
ОСОБА_3 наполягав на тому, що збереження
їх сім'ї можливе, у зв'язку з чим в суді
апеляційної інстанції заявив
клопотання про надання йому строку для
примирення.

Позивач ОСОБА_4 не заперечувала проти
надання їм строку для примирення.

У відповідності до ст. 111 СК України та
п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України 24.03.2014 року
колегія суддів в судовому засіданні
своєю ухвалою зупинила провадження у
справі строком на 3 місяці для надання
сторонам строку для примирення та
справу було призначено на 27 червня 2014
року, про що сторони були повідомлені
належним чином в судовому засіданні.

27 червня 2014 року до суду апеляційної
інстанції з'явилась лише позивач
ОСОБА_4, яка заявила суду, що примирення
між сторонами не відбулось, відповідач
жодним чином не вчиняв дій щодо
збереження сім'ї, а тому вона
наполягала на залишенні апеляційної
скарги без задоволення.

Заявник апеляційної скарги ОСОБА_3 до
суду апеляційної інстанції не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
дійшла висновку про те, що подальше
сумісне життя подружжя ОСОБА_3 є
неможливим, збереження сім'ї буде
протирічити інтересам позивачки
ОСОБА_4 та неповнолітніх дітей сторін.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти оскаржуваного
рішення суду, доводів позовної заяви та
апеляційної скарги.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1
ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 04 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко