Справа № 812/5629/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2014р.
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді
Боровікової А.І., при секретарі Мікові
П.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про визнання договору
поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2013р. позивач звернувся до суду
з позовом до ПАТ „ВТБ Банк" про
розірвання договору поруки та визнання
його припиненим. В подальшому позовні
вимоги уточнив, звернувшись до
відповідача з позовом про визнання
договору поруки недійснив, вказавши, що
30.07.2008р. між ВАТ «ВТБ Банк» (пізніше
Публічне акціонерне товариство «ВТБ
Банк») та Товариством з обмеженою
відповідальність «Спецізоляція»
укладено кредитний договір №24.14/08-КЛ,
за яким Банк надав ТОВ „Спеціалізація"
кредитні кошти в сумі 1850000,00 грн. для
придбання нерухомого майна.

Для забезпечення договірних
зобов'язань були укладені відповідні
договір іпотеки та договори поруки з
позивачем ОСОБА_1 та його Приватним
підприємством «Леон-плюс». Між
позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем
того ж 30.07.2008р. було укладено договір
поруки №24.14/08-ДП-01, яким на позивачку
були покладені зобов'язання перед
Банком відповідати по борговим
зобов'язанням Товариства
«Спецізоляція». При цьому, Банк змінив
назву і провів відповідну
перереєстрацію в ЄДРПОУ 17.06.2011р., але
позивачку ніхто про це не повідомляв і
їй невідомо чи є ПАТ «ВТБ Банк»
наступником ВАТ «ВТБ Банк»
В вересні 2011р. позивачка
отримала лист-вимогу від 09.09.2011р. вих.
№1185/600-08-2 яким її було повідомлено, що
Товариство «Спецізоляція» станом на
09.09.2011р. має наступну заборгованість за
кредитним договором в сумі 2270840,07 грн.
куди включено: 1503240,61грн. основного
боргу, 255558,62грн. простроченого
основного боргу, 348247,15грн. прострочених
процентів, 165793,69грн. штрафних санкцій,
що нараховані за період з 02.08.2010р. по
09.09.2011р. В листі також було вказано, що
відповідно до п.6.19 Кредитного договору
позичальник, тобто Товариство
«Спецізоляція», зобов'язане повністю
повернути банку кредит та нараховану
плату за користування ним незалежно
від настання строку виконання
зобов'язання у випадку несплати
процентів та суми кредиту згідно
графіку у порядку, визначеному
кредитним договором. При цьому
кредитний договір вказаний вище та
додаток №1 були підписані директором
Комунарівського відділення
Запорізької філії ВАТ «ВТБ Банк»
Бур’ян С.В., а додатки №2 та №3 до
кредитного договору були підписані
заступником директора Запорізької
філії ВАТ «ВТБ Банк» Магала Л.М.

Так, виходячи зі змісту листа-вимоги,
Банк вимагав від неї виконати
зобов'язання боржника та вимагав
повернення всієї суми кредиту за
кредитним договором в трицятиденний
строк з моменту отримання даного листа,
хоча п.2.6 договору поруки передбачений
5-денний строк. Але, не дочекавшись
вказаного в листі ПАТ «ВТБ Банк»
звернувся на початку жовтня 2011р. до
суду з позовом від 29.09.2011р. до позивачки
про стягнення з неї як поручителя
заборгованості за кредитним договором
в сумі 2160718 грн. 77 коп., враховуючи
зміненні вимоги в сумі 2196788 грн. 64 коп.

Відповідно до ч.1ст. 559 ЦК України,
припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умов
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
за умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначеного обсяг зобов'язань
боржника, забезпечення виконання яких
здійснює поручитель. А приймаючи
участь у справі про стягнення з неї
заборгованості Товариства перед
банком, їй стало відомо, що між
Товариством та Запорізькою філією ВАТ
«ВТБ Банк» 03.03.2010р. був укладений
договір про внесення змін №1 до
кредитного договору №24.14/08-КЛ, даним
договором було внесено зміни в п.9.2
розділу 9 Кредитного договору, що
кредитор тобто Банк підвищує проценту
ставку на 5 % річних в порівнянні з
передбаченою п.1.4 процентною ставкою
20,75% у випадках: позичальник здійснив
страхування предмету іпотеки на
умовах, що не були погоджені з
кредитором; страхування предмету
іпотеки здійснене позичальником у
неакредитованій банком страховій
компанії; позичальником не виконанні
вимоги п.п.6.3-6.5 кредитного договору.
Таким чином, без згоди поручителя до
кредитного договору були внесені
зміни, яким позичальник погодився на
підвищення процентної ставки, а тим
самим суттєво збільшив свої
зобов'язання перед банком. А договором
поруки, укладеним між позивачкою та
банком такі умови не узгоджувалися, ані
про можливе підвищення процентної
ставки, ані щодо зобов'язання про
поінформованість позивачки. Якщо в
договорі поруки такі умови сторонами
не узгоджені, а з обставин справи не
вбачається інформованості поручителя
і його згоди на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень ч.1ст.559 ЦК України порука
припиняється у разі змін основного
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим. При цьому, лист-вимога
направлена в вересні 2011р., а позов був
пред'явлений до неї на початку жовтня
2011р. В обох документах вказано, що права
кредитора тобто, Банку були порушені з
моменту невиконання своїх зобов'язань
позичальником тобто Товариством і всі
розрахунки заборгованості зроблені з
того моменту, а саме з 02.08.2010р.
Відповідно же до ч. 4 ст.559 ЦК України
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобовязання не пред'явить вимоги до
поручителя, а згідно кредитного
договору та графіку доданого до нього
виконання основного зобовязання
передбачено щомісячно. Вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобовязання
у повному обсязі або у зв'язку з
застосуванням права повернення
кредиту достроково. Пред'явлення
вимоги до поручителя є як направлення
йому вимоги про погашення боргу, так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобовязання.
Також має місце не визначеність
строку договору поруки, передбаченого
п.5 договору. Строк поруки визначено
повним виконанням боргових
зобов'язань, але ж це подія, зазначає
позивачка, не з тих, що може настати
неминуче. Сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст.252 ЦК України,
згідно якої строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати. Позивачка просить
суд визнати договір поруки №24.14/08-ДП-01
від 30.07.2008р. укладений між мною та
відповідачем припиненим з моменту
пред'явлення їй як поручителю вимог
кредитодавця про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№24.14/08-КЛ та стягнути з відповідача
судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 уточнені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
надав суду пояснення, аналогічні
викладеним у уточненій позовній заяві,
просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав у повному обсязі з тих
підстав, що позивачка ОСОБА_1просить на
підставі статті 559 ЦК України визнати
припиненим договір поруки №24.14/08-ДП-01
від 30липня 2008 р., який був укладений в
забезпечення зобов'язань ТОВ
«Спецізоляція» по кредитному договору
№24.14/08-КЛ від 30 липня 2008 року. Факт про
визнання договору припиненим не
підлягає доведенню оскільки згідно зі
ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Просив
суд у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19.07.2013р. за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» до ОСОБА_1, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спецізоляція», про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, позовні вимоги задоволені у
повному обсязі. Позовні вимоги
заловольнити повністю. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 2 196 788,64 грн. та судові витрати.

Вищезазначеним рішенням суду
встановлено, що 30.07.2008р. між Відкритим
акціонерним товариством «ВТБ Банк», що
перейменоване на Публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Спецізоляція» був укладений
кредитний договір № 24.14/08-КЛ
(невідновлювальна кредитна лінія).

До Кредитного договору вносилися зміни
шляхом укладення Договору про внесення
змін № 1 від 03 березня 2010 року.

За умовами п.1 Кредитного договору
Позивач надав Позичальнику кредит у
вигляді невідновлювальної кредитної
лінії на наступних умовах: ліміт
кредитної лінії та валюта кредиту - 1 850
000 грн.; строк кредитування - по 27.07.2018 р.;
процентна ставка - 20,75 % річних; спосіб
погашення суми кредиту - щомісячно за
схемою погашення кредиту рівними
частинами.

П. 3.1 Кредитного договору встановлено,
що сплата процентів та погашення
кредиту здійснюються в порядку та
строки згідно Графіку. У разі зміни
Графіку з будь-яких підстав, новий
Графік починає діяти, а попередній
Графік втрачає свою силу з дня
підписання сторонами нового Графіку.

В забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором між
Банком та відповідачем ОСОБА_1
(поручителем) був укладений Договір
поруки № 24.14/08-ДП-01 від 30.07.2008 р.

Згідно пп.1.2 Договору поруки,
сторони встановили, що поручитель на
добровільних засадах бере на себе
зобов'язання перед банком відповідати
по борговим зобов'язанням боржника -
ТОВ «Спецізоляція», які виникають з
умов кредитного договору № 24.14/08-КЛ від
30.07.2008 р., а саме: повернути кредит в
розмірі 1 850 000,00 грн., сплатити проценти
за його користування, комісійну
винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в
розмірі, строки та у випадках,
передбачених кредитним договором, а
також відшкодувати можливі збитки ти
виконати інші умови кредитного
договору в повному обсязі.

ТОВ «Спецізоляція» (Позичальник за
кредитним договором), не виконувало
умови Кредитного договору належним
чином і станом на 12.10.2011р. має перед
Позивачем - Банком заборгованість у
сумі 2 196 788 грн. 64 коп., а саме: поточна
заборгованість з погашення кредиту - 1
485 129 грн.28 коп.; прострочена
заборгованість з погашення кредиту - 271
669 грн. 95 коп.; поточна заборгованість зі
сплати процентів за користування
кредитом - 5 992 грн. 37 коп.; прострочена
заборгованість зі сплати процентів за
користування кредитом - 377 992 грн. 03 коп.;
пеня за прострочення зобов'язань з
погашення кредиту - 25 878 грн. 86 коп.;
пеня за прострочення зобов'язань зі
сплати процентів за користування
кредитом - 30 126 грн. 15 коп., що
підтверджується відповідним
розрахунком Банку.

Пунктом 10.6 Кредитного договору №
24.14/08-КЛ від 03.03.2010 р. встановлено
наступне: «На підставі ст.259 Цивільного
кодексу України позовна давність до
вимог про стягнення пені та штрафів,
передбачених цим Договором,
встановлюється у 3 (три) роки. Початок
перебігу позовної давності
визначається згідно з чинним
законодавством України».

Згідно п.п.2.1 Договору поруки
сторони визначили, що у випадку
невиконання боржником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору,
поручитель і боржник несуть солідарну
відповідальність перед банком у
повному обсязі боргових зобов'язань
боржника по кредитному договору,
включаючи повернення суми кредиту,
сплату нарахованих процентів за
користування кредитом, комісійної
винагороди, неустойки (пені, штрафу) та
відшкодування збитків, пов'язаних з
неналежним виконанням зобов'язань
боржником.

Згідно ст. 543 ч.1 ЦК України, у
разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку як від усіх боржників разом,
так і від будь-кого з них окремо.

За умовами п.2.6 Договору поруки,
поручитель прийняв на себе
зобов'язання, у випадку невиконання
боржником зобов'язань перед банком за
кредитним договором, здійснити
виконання боргових зобов'язань в
обсязі, заявленому банком в письмовій
вимозі, протягом 5-ти банківських днів з
дати направлення відповідної
письмової вимоги банку.

Відповідно до умов Договору
поруки Відповідачу направлялися
листи-вимоги про виконання
зобов'язання, забезпеченого порукою,
останній - за вих. № 1185/600-08-2 від 09.09.2011 р.
- був направлений Відповідачу 09.09.2011 р.
Однак, всупереч умовам Договору поруки,
Відповідачем заборгованість за
кредитним договором перед Банком не
погашена.

Як зазначено у рішенні суду від
19.07.2013р., вимоги позивача про стягнення
заборгованості з відповідача ОСОБА_1 за
Договором поруки від 30.07.2008 р. є
обґрунтованими, відповідач не виконує
свої зобов"зання за Договором поруки,
оскільки у разі порушення боржником
зобов"зання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, оскільки відповідно договору
поруки, останнім не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. При цьому
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки, а тому
заборгованість, що утворилася станом
на 12.10.2010р. у сумі 2 196 788 грн. 64 коп.,
відповідно до ст. 554 ЦК України та
вищезазначених Договору кредиту та
Договору поруки, підлягає стягненню на
користь позивача у повному обсязі.

При цьому суд не приймає до уваги
заперечення представника відповідача
як безпідставні, оскільки, згідно зі ст.
543 ч.1 ЦК України, у разі солідарного
обов'язку боржників кредитор має право
вимагати виконання обов'язку як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Чинне
законодавство не обмежує кредитора у
застосуванні будь-якого виду
забезпечення виконання зобов'язання,
передбаченого законом, оскільки,
відповідно зі ст. 20 ЦК України, право
на захист особа здійснює на свій
розсуд.

Щодо посилання представника
відповідача на ту обставину, що Позивач
в шестимісячний строк з дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явив вимоги до
Відповідача як поручителя, а тому
порука припиняється, суд вважає
зазначене заперечення проти позову
таким, що суперечить обставинам справи
та не відповідає вимогам чинного
законодавства.

Так, п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» (далі за
текстом - Постанова ВССУ) визначено
наступне:

«При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу».

При цьому, судом встановлено, що
Банком поручителю відповідачу ОСОБА_1
неодноразово було направлено
листи-вимоги щодо виконання
зобов"язання, окрім останнього
листа-вимоги від 09.09.2011 р., відповідачу
Банком надсилався лист-вимога ще 27.08.2010
р. (лист-вимога вих. .№ 581 від 27.08.2010 р.)
який відповідач отримала 30.08.2010 р., на
який відповідач не відреагувала та
зобов"язання за договором не виконала -
борг не сплатила.

Таким чином, суд вважає, що Договір
поруки, за яким встановлена
відповідальність Відповідача перед
Банком за виконання зобов"язань
позичальника, є чинним, посилання
Відповідача на припинення зобов'язання
є безпідставним.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вищезазначені обставини встановлені
рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19.07.2013р. за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» до ОСОБА_1, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Спецізоляція», про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, яке набуло законної сили.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
вважає що викладені у позовній заяві
обставини, з яких позивачка просить суд
визнати договір поруки припиненим,
були предметом розгляду суду,
встановлені вищезазначеним рішенням
суду, яке набуло законної сили, а тому,
у задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 61, 212-1214 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
А.І. Боровікова