АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6003/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Галічий В.М. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

09 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 вересня 2013
року, по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання
права власності на 100% частку у
статутному капіталі ТОВ «Сігніфер» та
в статутному капіталі ТОВ «Компанія з
управління активами «УПІ Капітал», які
він набув на підставі договору комісії.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18.09.2013 року ОСОБА_3
в задоволенні позовних вимог було
відмовлено, з тих підстав, що
відповідач повністю визнає право
позивача на 100% статутного капіталу
створених товариств, що на підставі
договору комісії 100% часток у
статутному капіталі підприємств
належить позивачу, при цьому його право
власника не порушено, так як він не
надавав відповідачу прав на
переоформлення права власності на
створені товариства.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2,
яка не є стороною по справі, але
посилається на те, що суд першої
інстанції вирішив питання відносно її
прав, а саме, що цим позовом відповідач
намагається уникнути поділу 15.000.000 грн.,
які є сумісним майном подружжя, та
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права /а.с. 35-39/.

Згідно ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони, та
інші особи, які беруть участь у справі,
а також особи, які не брали участь у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, а рішення змінити в частині
обґрунтування підстав відмови в
задоволенні позовних вимог, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся
з позовом до свого сина ОСОБА_4 про
визнання права власності на 100% частку у
статутному капіталі ТОВ «Сігніфер» та
в статутному капіталі ТОВ «Компанія з
управління активами «УПІ Капітал».

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 27.05.2010
року між ним, як комітентом, та ОСОБА_4,
як комісіонером, було укладено договір
комісії. За умовами цього договору
ОСОБА_4 зобов'язався за рахунок
комітента від власного імені та за
комісійну винагороду вчинити всі
необхідні дії по створенню, державній
реєстрації та подальшому управлінню
ТОВ «Інтекс Капітал» та ТОВ «УПІ
Капітал». На виконання договору
комісії позивач передав власні кошти у
сумі 15.000.000 грн. відповідачу.

Відповідно до п. 1.5 цього договору
комітент набуває право власності на
частку у розмірі 100% від статутного
капіталу створених товариств з моменту
їх державної реєстрації та є
повноправним та єдиним власником та
засновником товариства.

03.08.2010 року відповідач створив і
зареєстрував ТОВ «Компанія з
управління активами «УПІ Капітал» та
17.02.2011 року створив та зареєстрував ТОВ
«Інтекс Капітал». 06.08.2012 року, це
товариство було перейменовано на ТОВ
«Сігніфер». Правовстановлюючі
документи на позивача не
оформлювалися, у зв'язку з чим позивач
вважає, що його права, як власника
товариств, які він набув на підставі
договору комісії, порушено.

На підтвердження своїх позовних вимог
позивач надав договір комісії від
27.05.2010 року підписаний сторонами /а.с.
7-9/, витяг з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про реєстрацію 03.08.2010
року ТОВ «Компанія з управління
активами «УПІ Капітал», засновком
якого вказано ОСОБА_4, статутний
капітал якого складає 7.200.000 грн. /а.с.
13-14/. Та витяг з єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців про реєстрацію ТОВ
«Сігніфер» засновком якого вказано
ОСОБА_4, статутний капітал якого
складає 7.000.000 грн. /а.с. 15-16/.

Згідно із ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції послався на те, що
позивач не надавав відповідачу
повноважень на переоформлення прав
власності на створені товариства, та
прийшов до висновку, що 100% часток у
статутному капіталі ТОВ «Компанія з
управління активами «УПІ Капітал», та
100% часток у статному капіталі ТОВ
«Сігніфер» належать виключно позивачу
ОСОБА_3 на підставі договору комісії
від 27.05.2010 року.

Однак з таким обгрунтуванням підстав
відмови ОСОБА_3 в задоволенні позовних
вимог погодитися не можна, оскільки
вони не відповідають обставинам
справи, так як жодного доказу передачі
позивачем ОСОБА_3 коштів в сумі 15 000 000
грн. за договором комісії, та доказів
того, що відповідач ОСОБА_4 отримав ці
гроші з метою внесення їх на формування
статутного капіталу вищевказаних
підприємств, суду надано не було.
Постановляючи таке рішення суд першої
інстанції керувався тільки
поясненнями сторін які перебувають у
родинних відносинах, а саме є батьком
та сином.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за
договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексом.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволенню не
підлягають, так як не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні.

Відносно права ОСОБА_2 на апеляційне
оскарження рішення, то колегія суддів
вважає, що даним рішенням права
апелянта були порушені, так як на час
реєстрації підприємств вона
перебувала у шлюбі з відповідачем.

Сторони підтвердили, що в провадженні
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська знаходиться цивільна
справа по розподілу майна ОСОБА_4 та
ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_4 є засновником
підприємства ТОВ «КУА «УПІ Капітал» та
ТОВ «СІГНІФЕР» /а.с. 13-14, 15-16/.

Виходячи зі змісту ч. 2, 3 ст. 61 СК України
якщо вклад до статутного фонду
господарського товариства зроблено за
рахунок спільного майна подружжя, в
інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не
є учасником товариства, має право на
поділ одержаних доходів.

У разі використання одним із подружжя
спільних коштів усупереч ст. 65 СК інший
із подружжя має право на компенсацію
вартості його частки.

Таким чином, суд першої інстанції,
постановляючи рішення та стверджуючи у
його мотивувальній частині що 100%
часток у статутному капіталі ТОВ
«Компанія з управління активами «УПІ
Капітал» та 100% часток у статному
капіталі ТОВ «Сігніфер» належать
виключно позивачу ОСОБА_3, на підставі
договору комісії від 27.05.2010 року,
порушив права апелянта ОСОБА_2, так як
відповідно до ч.3 ст. 61 ЦК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, що
порушує права ОСОБА_2 при вирішені
питання про розподіл майна.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, доводи апеляційної
скарги підлягають частковому
задоволенню, а рішення суду зміні в
частині обґрунтування підстав відмови
в задоволенні позовних вимог, а саме, що
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не
підлягають, так як не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року
в частині обґрунтування підстав
відмови в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права
власності - змінити.

В іншій частині рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
18 вересня 2013 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :