Провадження №2/761/5102/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Волошина
В.О.

при секретарі:
Криворучко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання майна особистою
приватною власністю, -

в с т а н о в и в:

В травні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, в якому просив суд:
розірвати, укладений між сторонами
шлюб, що був зареєстрований 03 грудня 2005
р. ВРАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що подружнє життя у
сторін не склалося через відсутність
взаєморозуміння в поглядах на сімейне
життя, несумісності характерів, в
результаті чого між ними втрачені
почуття любові та поваги. Подальше
спільне життя між сторонами і
збереження шлюбу не можливе та
суперечить їх інтересам та інтересам
їхніх дітей.

В судовому засіданні 06 червня 2014 р., в
порядку ст. 123 ЦПК України ОСОБА_1 було
подано зустрічний позов про розірвання
шлюбу та визнання майна особистою
приватною власністю, а саме: квартиру
АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; земельну
ділянку з кадастровим номером
:05:028:0147; земельну ділянку з
кадастровим номером :05:028:0027;
земельну ділянку з кадастровим номером
:05:028:0173; домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_3; транспортний засіб марки
«Toyota», модель «Land Cruiser», д.н. НОМЕР_1,
номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 червня 2014 р.
зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
визнання майна особистою приватною
власністю прийнята до спільного
розгляду та об'єднана в одне
провадження з первісним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

Свої зустрічні позовні вимоги про
розірвання шлюбу та визнання майна
особистою приватною власністю ОСОБА_1
обгрунтовувала тим, що сімейне життя у
сторін не склалося, вони втратили один
до одного почуття любові та поваги,
сім'я розпалась повністю і поновити її
неможливо.

Стосовно вимог про визнання майна її
особистою приватною власністю, то
ОСОБА_1 пояснила, що кошти, за яке
придбавалося зазначене майно в шлюбі,
були надані її матір'ю - ОСОБА_3, що
підтверджено розписками.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 18 червня 2014 р.
первісний позов та зустрічний позов, в
частині вимог про розірвання шлюбу
були залишені судом без розгляду на
підставі п. 5) ч. 1 ст. 207 ЦПК України, у
зв'язку з примиренням сторін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник, заявлений позов про
визнання майна особистою приватною
власністю підтримали з підстав,
зазначених в позові, просили суд позов
задовольнити.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 в
задоволенні позову про визнання майна
особистою приватною власністю просив
суд відмовити, зазначаючи, що спірне
майно, було набуто під час шлюбу, але за
грошові кошти отримані позивачкою в
борг, а тому відповідно до ст. 60 СК
України є спільною власністю подружжя.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов про визнання
майна особистою приватною власністю
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ст. 57 СК України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є зокрема: 1) майно, набуте нею, ним до
шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування; 3)
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, шлюб між сторонами
було зареєстровано 03 грудня 2005 р. у
Відділі реєстрації актів цивільного
стану Шевченківського районного
управління юстиції м. Києва, про що в
Книзі реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 1555.

В шлюбі у сторін народилися діти :
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звертаючись до суду з вказаним позовом
про визнання спірного майна її
особистою приватною власністю, яке
було набуто в шлюбі, вказуючи що
останнім часом у них з чоловіком
виникли гострі протиріччя з приводу
володіння й розпорядження майном.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва на право власності на житло
від 09 серпня 2001 р. 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві
власності внаслідок приватизації
квартири.

Відповідно до договору дарування від 27
березня 2012 р. 1/3 частина квартири
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві
власності.

Відповідно до договору купівлі -
продажу частини квартири від 27 березня
2012 р. 1/3 частини квартири АДРЕСА_1
належить ОСОБА_1 на праві власності.

В ході судового розгляду судом було
підтверджена та обставина, що кошти на
купівлю 1/3 частини квартири були надані
позивачці ОСОБА_1 її матір'ю ОСОБА_3, що
підтверджено розпискою. Дана розписка,
зокрема, підтверджує що саме таку суму
319440,0 грн. позивачці передала її мати
для купівлі 1/3 частини даної квартири.

Відповідно до свідоцтва на право
власності від 31 липня 2008 р. квартира
АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві
власності, внаслідок Наказу Головного
управління житлового забезпечення від
25 липня 2008 р. № 1261-С/КІ, а тому являється
особистою власністю ОСОБА_1

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_1
належить на підставі договору купівлі -
продажу земельна ділянка з кадастровим
номером :05:028:0147, площею 1,0 га, що
знаходиться на території
Колонщинської сільської Ради, с.
Мар'янівка. Судом встановлено що кошти
для придбання вказаної земельної
ділянки були надані матір'ю позивачки
ОСОБА_3, що підтверджено розпискою, тому
ця земельна ділянка є особистою
власністю ОСОБА_1, оскільки вона була
придбана за її особисті кошти.

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_1
належить внаслідок договору купівлі -
продажу земельна ділянка з кадастровим
номером :05:028:0027, площею 0,1943 га, що
знаходиться на території
Колонщинської сільської Ради. Судом
також було встановлено що кошти для
придбання цієї земельної ділянки були
надані матір'ю позивачки ОСОБА_3, що
підтверджено розпискою, тому ця
земельна ділянка є особистою власністю
ОСОБА_1, оскільки вона була придбана за
її особисті кошти.

Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_1
належить на підставі Розпорядження
Макарівської районної державної
адміністрації № 1777 від 23 листопада 2009р.
земельна ділянка з кадастровим номером
:05:028:0173, площею 0,4497 га, що
знаходиться в Київській області,
Макарівський район, Колонщинська
сільська Рада, а тому являється
особистою власністю ОСОБА_1

Відповідно до договору купівлі -
продажу домоволодіння від 02 серпня 2007
р. ОСОБА_1 належить на праві власності
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3.
Кошти для придбання домоволодіння були
надані позивачці матір'ю ОСОБА_3, що
підтверджено розпискою, тому це
домоволодіння є особистою приватною
власністю позивачки, оскільки воно
було придбано за її особисті кошти.

Крім того, в шлюбі сторонами було
придбано транспортний засіб марки
«Toyota», модель «Land Cruiser», д.н. НОМЕР_1, рік
випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами)
НОМЕР_2. Проте судом достовірно було
встановлено, що хоча й даний
транспортний засіб зареєстрований на
ім'я відповідача - ОСОБА_2, він
придбавався за кошти які були надані
позивачці матір'ю ОСОБА_3, що
підтверджено розпискою.

Кошти по даним розпискам позивачкою
були повернуті матері, що
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні розписками, які
наявні в матеріалах справи, при цьому
відповідач визнав, що спірне майно було
придбано за грошові кошти отримані
позивачкою борг, які в майбутньому нею
ж і були повернуті. Судом не
встановлено, що борг сторони, як
подружжя повертали за їх спільні кошти.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що заявлені позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах Закону, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 3654,0 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 208, 209,
212-215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 57, 60, 70, 71
СК України; Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007р. за № 11, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
майна особистою приватною власністю
задовольнити.

Визнати, приватною особистою власністю
ОСОБА_1 наступне майно: квартиру
АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; земельну
ділянку з кадастровим номером
:05:028:0147; земельну ділянку з
кадастровим номером :05:028:0027;
земельну ділянку з кадастровим номером
:05:028:0173; домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_3; транспортний засіб марки
«Toyota», модель «Land Cruiser», державний номер
НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 3654,0 /три тисячі
шістсот п'ятдесят чотири/ грн.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: