Провадження №2/0202/268/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 травня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар
Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м.Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК», Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
про визнання договору поруки
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2012 року звернувся
до суду з позовом до відповідачів, в
якому просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3
солідарно на свою користь
заборгованість за кредитним договором
№ GOC0AN02000685 від 02.02.2007 року у розмірі
147128,81 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», ОСОБА_2,
ОСОБА_3 солідарно на свою користь
заборгованість у розмірі 10000,00 грн. та з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно стягнути на
свою користь судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що відповідно до договору № GOC0AN02000685
від 02.02.2007 року відповідач ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 42240,00 грн. зі
сплатою за користування ним відсотків
14,04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 02.02.2012 року. Проте,
в порушення умов договору відповідач
ОСОБА_2 свої зобов'язання належним
чином не виконав, що стало підставою
для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що
випливають зі згаданого договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ "А-Банк" договору
поруки № 167 від 20.10.2010 року та договором
поруки від 02.02.2007 року, укладеним з
ОСОБА_3, у зв'язку з чим вони є
солідарними відповідачами за
пред'явленим до стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
21 грудня 2012 року позовна заява
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» була
задоволена.

Ухвалою суду від 08 травня 2013 року
заочне рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
21.12.2012 року за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до
Публічного акціонерного товариства
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості -скасовано.

При новому розгляді справи відповідач
ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву
до відповідачів ПАТ КБ « ПриватБанк»,
ПАТ « Акцент-Банк» про визнання
договору поруки недійсним . В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що договір поруки
№167 від 20 жовтня 2010 року укладений між
ПАТ « КБ ПриватБанк» і ПАТ « Акцент
Банк» повинен бути визнаний недійсним
оскільки 19 вересня 2008 року
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки Донецької області прийняв
рішення про розірвання кредитного
договору від 02 лютого 2007 року,
укладеного між ПАТ КБ « ПриватБанк» і
ОСОБА_2 30 вересня 2008 року рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області набрало
законної сили. Таким чином, з 30 вересня
2008 року зобов'язання за кредитним
договором припинились, а укладання
договору поруки можливе лише за
наявності основного зобов'язання.
Договір поруки №167 від 20 жовтня 2010
року, був укладений між ПАТ КБ
«ПриватБанком» і ПАТ « Акцент-Банк» в
забезпечення вже припиненого, тобто
неіснуючого, зобов'язання, що
суперечить ст.553 ЦК України. Просив
суд: визнати недійсним договір поруки
№167 від 20 жовтня 2010 року, укладений між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент
Банк».

Відповідно до заяви представник
позивача просив суд розглядати справу
в його відсутності, позовні вимоги
підтримав в задоволені зустрічної
позовної заяви просив суд відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився. Відповідно до заяви просив
суд розглядати справу в його
відсутності проти задоволення позову
ПАТ КБ « ПриватБанк» заперечував (
а.с.88) .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився. Відповідно до заяви просив
суд розглядати справу в його
відсутності проти задоволення позову
ПАТ КБ « ПриватБанк» заперечував (
а.с.87)

Представник відповідачів ОСОБА_5
відповідно до заяви просив суд
розглядати справу в його відсутності,
заперечував щодо задоволення
позовних вимог за основним позовом та
просив суд в задоволені позовних
вимог відмовити та задовольнити
зустрічну позовну заяву. Також просив
суд застосувати строк позовної
давності при стягнення заборгованості
по кредиту (а.с.86).

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
в судове засідання не з'явився. Про час
і місце слухання справи повідомлялись
належним чином. Про причину неявки суд
не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази,
вважає, що позовні вимоги за основним
позовом такими що не підлягають
задоволенню та позовні вимоги за
зустрічним позовом такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 02 лютого 2007 року
між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк»,
було укладено кредитний договір №
GOC0AN02000685, згідно до якого ОСОБА_2
отримав кредит у сумі 42240 грн. 00 коп. зі
сплатою за користування ним 14,04
відсотків на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 02.02.2012 р.
Відповідно до п.7.1 договору період
сплати з 25 по 30 число кожного місяця .
Щомісячний платіж 1047,14 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № GOC0AN02000685 від
02 лютого 2007 року між ПАТ КБ «
ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений
Договір поруки від 02.02.2007 року.
Відповідно до п.4 поручитель у
випадку не виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні боржники
( а.с.12) .

Крім того зобов'язання за вказаним
договором № GOC0AN0200068 від 02 лютого 2007
року забезпечено порукою в розмірі 10000
грн. на підставі договору поруки №167
від 20.10.2010 року, укладеного з
поручителем ПАТ «Акцент-Банк».
Предметом вказаного договору є надання
поруки поручителем перед кредитором за
виконання боржником ОСОБА_2 всіх своїх
обов'язків за кредитним договором
(а.с.6).

Позивач за зустрічним позовом
просив суд визнати договір поруки №167
від 20 жовтня 2010 року недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно до ч. 1 ст.626 ЦК України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Положення ст.627 ЦК України
встановлюють, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору. Частиною 1
ст.628 ЦК України визначено, що зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Відповідно до змісту ч. 1
ст.638 ЦК України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови визначені
законом як істотні або є необхідними
для даного виду, а також всі ті умови,
щодо яких за заявою хоча б однієї
сторони має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку (ч.1
ст.553 ЦК України). Частинами 2 ст.554 ЦК
України встановлено, що поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст.632 ЦК України
встановлено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства та має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків.

Виходячи із вищевикладеного оскільки
при укладанні договору поруки №167 від
20.10.2010 року, то при укладенні договору
поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року між ПАТ
КБ «Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк»
було дотримано всі передбачені законом
істотні умови договору, котрі були
обумовлені згодою сторін, як узгоджені
сторонами, так і прийняті ними. На
момент укладення вказаного договору
обидві сторони мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності, волевиявлення
учасників було вільним та відповідало
їхній внутрішній волі, що підтверджено
власноручними підписами та печатками
сторін. Від виконання зобов'язань за
цим договором відповідач ПАТ
«Акцент-банк» не відмовляється. Крім
того ОСОБА_2 не був стороною даного
договору.

Виходячи із вищевикладеного суд
не вбачає законних підстав щодо
задоволення позовних вимог за
зустрічним позовом в частині визнання
недійсним договору поруки №167 від
20.10.2010 року

Як вказав в своїй позовній заяві
позивач у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов
договору № GOC0AN02000685від 02.02.2007 року
заборгованість станом на 14.11.2012 р.
склала 157128,81грн., в тому числі 37626,38 грн.
- заборгованість за кредитом; 59556,37 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2043,45 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 57902,61 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком
Позичальника за кредитним договором є
зокрема повернення кредиту та сплата
процентів за користування ним.

Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із
форм відповідальності за порушення
зобов'язання є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 19 вересня 2008 року по
цивільній справі №2-3625/200/8 р. за
позовною заявою ОСОБА_2 до ЗАТ
Комерційний Банк « ПриватБанк» про
розірвання кредитного договору,
позовна заява ОСОБА_2 задоволена,
розірвано кредитний договір № GOC0AN0200068
від 02 лютого 2007 року, укладений між
позивачем ОСОБА_2 та ЗАТ Комерційний
Банк « ПриватБанк» . Рішення набрало
законної сили 30.09.2008 року ( а.с. 37).

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. Якщо договір
розривається в судовому порядку,
зобов'язання припиняються з моменту
набрання рішення суду про розірвання
договору законної сили. Сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконана не ними за
зобов'язаннями до моменту розірвання
договору, якщо інше не встановлено
законом.

Представник відповідачів в
запереченнях на позовну заяву звернув
увагу суду на те, що оскільки рішення
Центрально-Міського суду м. Горлівки
Донецької області 30 вересня 2008 року
набрало чинності, то з 30 вересня 2008 року
зобов'язання за кредитним договором
припинилися і банк не має права
вимагати повернення того, що було
виконано ним за кредитним договором, а
саме: наданого ОСОБА_2 кредиту. При
цьому у банку залишилося право на
повернення суми відсотків та пені,
нарахованих станом на 29 вересня 2008
року. Однак останній платіж за
кредитним договором ОСОБА_2 здійснив
30.04.2008 р. у сумі 200 грн., що
підтверджується кредитною випискою,
таким чином з 01.05.2008 року ОСОБА_2
прострочив повернення чергової
частини кредиту і у банка виникло
передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та
сплати процентів. Тому, строк у межах
якого банк міг звернутися до суду з
вимогою про стягнення відсотків сплив
01.05.2011 р., а з вимогою про стягнення
неустойки ( штрафу, пені) - 01.05.2009 р. , а з
даним позовом банк звернувся до суду в
листопаді 2012 року. Таким чином, вважає,
що банк пропустив встановлені законом
строки звернення до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Крім того вказав, що оскільки 30.09.208
року припинились зобов'язання за
кредитним договором у зв'язку з його
розірвання за рішенням суду, то того ж
дня припинились зобов'язання ОСОБА_3
за договором поруки від 02.02.2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.2,3,4 ст.267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Виходячи із вищевикладеного та беручи
до уваги обставини справи, та подану
заяву про застосування строків
позовної давності, суд вважає за
необхідне застосувати до позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» строк
позовної давності, та вимушений в
задоволені позовних вимог ПАТ КБ «
ПриватБанк» відмовити в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
оскільки позивачам відмовлено в
задоволені позовних вимог то судові ви
трати не розподіляються.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Керуючись: ст. ст.
257,257,267,525,526,530,553,554,586,559,610, 625,1050, 1054 ЦК
України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 84,85, 88, 169,
212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - відмовити.

В задоволені зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРИВАТБАНК», Публічного
акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»
про визнання договору поруки
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Л.П. Слюсар