Справа № 577/3342/14-ц
Провадження № 6/577/239/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" липня 2014 р.

Конотопський міськрайонний суд в
складі:

головуючого
Кущенка М.Ф.

при секретарі
Олійник В.П.

з участю державного виконавця
Романчука Р.А.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Конотопського МРУЮ
про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1 до
виконання зобов"язань ,

В С Т А Н О В И В :

Автор подання, погодженого з
керівником відділу ДВС, в судовому
засіданні свої вимоги обгрунтовує
тим, що у нього на виконанні
знаходяться виконавчі листи № 2-642/12,№
2-577/601/13, №2-577/239/14, № 2-3344, видані
відповідно 02.08.2012р.,
28.08.2013р.,05.03.2014р.,25.01.2011р.Конотопським
міськрайонним судом про стягнення із
ОСОБА_2 боргів на користь УПФУ в м.
Конотопі та Конотопському районі, ТОВ
"Кредитні ініціатив", ОСОБА_3 і ПАТ
"ВіЕйБіБанк" на загальну суму більш ніж
140 тис. грн. Відповідач працює і з
його заробітку стягуються незначні
суми. Даних про те, що боржник має намір
ухилитися від сплати боргу, шляхом
виїзду за межі України у них немає. Але
заборона виїзду за межі України буде
стимулювати боржника погасити борг. І
державний виконавець просить
тимчасово обмежити у праві виїзду за
межі України громадянина України
ОСОБА_1, посилаючись на ст.6 ЗУ “Про
порядок виїзду з України та в”їзду в
Україну громадян України” і п. 8
Правил перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
27.01.1995р. до виконання зобов"язань по
погашенню боргу.

Вислухавши державного виконавця
та перевіривши матеріали справи суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст.313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування і може бути обмежена у
здійсненні такого права лише у
випадках, встановлених законом.

Згідно із вимогами ст. 377-1 ч.1 ЦПК
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень, вирішується судом за
місцем знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженого з
начальником відділу державної
виконавчої служби в день подання без
виклику чи повідомлення сторін та
зацікавлених осіб. Відповідно до
вимог ст.6 Закону України “Про
порядок виїзду з України і в”їзду в
Україну громадян України” боржнику
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорту або у виїзді за кордон
у випадках існування невиконаних
зобов”язань до їх виконання .

У статті 2 Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року,
зазначено, що кожен, хто законно
перебуває на території будь-якої
держави, має право вільно пересуватися
і вільно вибирати місце проживання в
межах цієї території. Кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Права,
викладені в пункті 1 також можуть у
певних місцевостях підлягати
обмеженням, що встановлені згідно із
законом і виправдані суспільними
інтересами в демократичному
суспільстві.

Судом встановлено, що з ОСОБА_1
на користь різних стягувачів за
рішеннями суду стягнуті значні суми ,
про стягнення яких відкрито 5
виконавчих проваджень. (л.с. 4-13).

Однак боржник офіційно
працюючи , погашає незначні суми.
Питання ж щодо перевірки майна
боржника, на яке можливо було б
звернуто стягнення державною
виконавчою службою фактично не
порушено, що підтверджується
відсутністю відповідних даних в
наданих суду матеріалах. За поясненням
державного виконавця даних щодо
ухилення боржника від сплати боргів
шляхом виїзду за межі України у них
немає.

Обмежити у праві виїзду за межі
України можливо тільки в тому випадку
коли боржник свідомо ухиляється від
виконання обов"язку визначеного йому
рішенням суду чи іншого державного
органу. Поняття "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням" варто розуміти як
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо). Автор подання не
приклав до матеріалів доказів, які б
підтверджували вказану обставину.
Відповідних даних про перешкоджання
ОСОБА_4 у виконанні рішень суду в
матеріалах справи також немає.

Застосування таких обмежень , як
обмеження у праві виїзду за межі
України, може мати місце тільки у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст.33 Конституції України
та ст.313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Виходячи із викладеного та
керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Конотопський міськрайонний суд
протягом 5 днів з дня ухвалення , а для
учасників, що не приймали участі в
судовому засіданні - з дня отримання
копіі ухвали.

СуддяОСОБА_5