інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/3836/14 Доповідач у 2 інстанції
МатвієнкоКатегорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

26 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова
Л.А., Іванової І.В.,

при секретарі: Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
квітня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, третя особа -
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, про встановлення
факту, що має юридичне значення,
визначення часток у спадковому майні
та визнання права власності в порядку
спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом, в якому
просили встановити факт, що має
юридичне значення, а саме про те, що
позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною
дочкою спадкодавця ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3, а також просили визнати за
ними право власності на спадкове майно
в порядку спадкування за законом та за
заповітом.

Свої вимоги мотивували тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, після
смерті якої відкрилася спадщина у
вигляді житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1, що належав їй на праві
власності на підставі свідоцтва № 384,
виданого 27.03.1993 року виконавчим
комітетом Горенської сільської ради
народних депутатів.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт,
посвідчений 20 квітня 1988 року
секретарем виконкому Горенської
сільської ради Гущиною О.М., згідно
якого заповіла дочці ОСОБА_1 частину
будинку, що складається з 3-х жилих
кімнат: 7,7 кв.м., 11,4 кв.м., 13,3 кв.м., а також
з кухні 17,6 кв.м.; онуці ОСОБА_2 заповіла
частину будинку, що складається з 2-х
жилих кімнат: 24,3 кв.м., 13,0 кв.м., а також з
ванної, коридору, кухні 10,8 кв.м.

Спадщину після смерті ОСОБА_3
позивачі прийняли шляхом фактичного
вступу в управління та володіння
спадковим майном, оскільки проживають
та зареєстровані в спадковому будинку:
ОСОБА_1 - з 08.08.1966 року, ОСОБА_2 з 15.12.1989
року. Разом з тим, оформити спадщину
позивачі не можуть, оскільки на своє
звернення до нотаріальної контори
отримали постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії в зв»язку з
тим, що складений на їхню користь
заповіт не містить визначених часток у
майні, що позбавляє нотаріуса
можливості видати свідоцтво про право
на спадщину за заповітом.

Враховуючи викладене, позивачі на
підставі Інструкції щодо проведення
поділу, виділу та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна,
затвердженої Наказом № 55 Міністерства
з питань житлово-комунального
господарства України від 18 червня 2007
року, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 06 липня 2007 року за №
774/14041, погодженої головою Державного
агентства земельних ресурсів та
заступником міністра регіонального
розвитку та будівництва України та
відповідно до методики розрахунку
часток житлового (садового чи дачного)
будинку садибного типу, наведеної в
додатку 3 Інструкції для визначення у
відсотковому відношенні частки
кожного співвласника в основній
частині житлового будинку, визначили,
що їхні частки у спадщині, які
відповідають приміщенням, що заповіла
їм спадкодавець ОСОБА_3, становлять: 6/100
- частка ОСОБА_1, 7/100 - частка ОСОБА_2

Іншу частина будинку, не охоплену
заповітом, яка становить 87/100,
успадкувала ОСОБА_1, як спадкоємець
першої черги за законом, яка прийняла
спадщину шляхом фактичного вступу в
управління та володіння майном.

Враховуючи викладене, позивачі
просили суд встановити факт, що ОСОБА_1
є рідною дочкою спадкодавця ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за
ОСОБА_1 право власності на 6/100 частин
спадкового будинку в порядку
спадкування за заповітом після
померлої ОСОБА_3, а саме на приміщення:
кухню 1-1 площею 17,6 кв.м., житлову кімнату
1-2 площею 7,7 кв.м., житлову кімнату 1-3
площею 11,4 кв.м., житлову кімнату 1-4
площею 13,3 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 право
власності на 7/100 частин будинку в
порядку спадкування за заповітом після
померлої ОСОБА_3, а саме на приміщення:
житлову кімнату 1-5 площею 24,3 кв.м.,
житлову кімнату 1-9 площею 13,0 кв.м., ванну
1-6 площею 7,4 кв.м., коридор 1-7 площею 3,4
кв.м., кухню 1-8 площею 10,8 кв.м.; визнати за
ОСОБА_1 право власності на 87/100 частин
спадкового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після померлої
ОСОБА_3

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
квітня 2014 року позов задоволено
частково. Встановлено факт родинних
відносин, а саме, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, доводилась дочкою ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. В решті позову
- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині відмови у задоволенні позову,
позивачі подали на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просили рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення цих вимог. Рішення суду
в частині встановлення факту, що має
юридичне значення, позивачі просили
залишити без змін.

Заслухавши доповідь
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (а.с.38),
після смерті якої відкрилася спадщина
у вигляді житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1, що належав їй на праві
власності на підставі свідоцтва на
право особистої власності на жилий
будинок № 384, виданого 27.03.1993 року
виконавчим комітетом Горенської
сільської ради народних депутатів
(а.с.36).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт,
посвідчений 20 квітня 1988 року
секретарем виконкому Горенської
сільської ради Гущиною О.М. (а.с.37),
згідно якого заповіла дочці ОСОБА_1
частину будинку, що складається з 3-х
жилих кімнат: 7,7 кв.м., 11,4 кв.м., 13,3 кв.м., а
також з кухні 17,6 кв.м.; онуці ОСОБА_2
заповіла частину будинку, що
складається з 2-х жилих кімнат: 24,3 кв.м.,
13,0 кв.м., а також з ванної, коридору,
кухні 10,8 кв.м.

Спадщину після померлої ОСОБА_3
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли
шляхом фактичного вступу в управління
та володіння майном, що відповідає п. 1
ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР в редакції
1963 року, який врегульовує спірні
правовідносини. Факт вступу в
управління та володіння спадковим
майном підтверджується паспортними
даними позивачів, згідно з якими ОСОБА_1
зареєстрована в спадковому будинку з
08.08.1966 року (а.с.11-13), а ОСОБА_2 - з 15.12.1989
року (а.с.15-19).

Враховуючи той факт, що позивачі
прийняли спадщину у передбачений
законом спосіб, інших спадкоємців крім
них немає, зважаючи на те, що визначені
ними частки у власності на спадкове
майно не суперечать діючому
законодавству та не порушують прав та
інтересів інших осіб, беручи до уваги
те, що позивачі позбавлені можливості
оформити свої спадкові права в
нотаріальній конторі, висновок суду
першої інстанції про відмову у
визнанні за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права
власності в порядку спадкування є
необґрунтованим, а рішення суду в цій
частині - таким, що підлягає скасуванню
в зв»язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення вимог
позивачів про визнання за ними права
власності на спадкове майно у
визначених ними частках, які не
суперечать діючому законодавству та не
порушують прав та інтересів інших осіб:
за ОСОБА_1 право власності на 6/100 частин
будинку в порядку спадкування за
заповітом та на 87/100 частин будинку в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, а за ОСОБА_2 - право
власності на 7/100 частин спадкового
будинку в порядку спадкування за
заповітом.

При цьому вимоги позивачів про
визнання за ними права власності на
конкретні приміщення спадкового
будинку задоволенню не підлягають,
оскільки це можливо лише при поділі
будинку в натурі, вимоги про що
позивачами в рамках даної цивільної
справи заявлені не були.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню в частині відмови у
задоволенні позову з ухваленням в цій
частині нового рішення про їхнє
часткове задоволення з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи. В частині
встановлення факту родинних відносин
рішення суду підлягає залишенню без
змін, як таке, що ухвалене на підставі
повно та всебічно встановлених
обставин справи, підтверджених
доказами, наявними в справі та
перевіреними судом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 10
квітня 2014 року - скасувати в частині
відмови у задоволенні позову та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 6/100 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 7/100 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 87/100 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання за ними права власності на
конкретні приміщення в будинку -
відмовити.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 10
квітня 2014 року в частині встановлення
факту родинних відносин - залишити без
змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: