АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Міцнея В.Ф., Владичана А.І.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_1 на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 20 травня 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник ПАТ «ПриватБанк»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовував
наступним.

07.06.2007р. сторони уклали кредитний
договір №CVXRRX39000001, згідно якого
відповідач отримала кредит в сумі
9600грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12%.

В порушення умов кредитного
договору, ОСОБА_1 свої зобов'язання не
виконала, у зв'язку із чим виникла
заборгованість в сумі 36699,76грн. з яких:
10421,50грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 576грн. -
заборгованість по комісії, 6070,62грн. -
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань. Судовим наказом
Кіцманського районного суду від
22.10.2008р. з відповідача було стягнуто
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 8478,04грн. Позивач просив
стягнути заборгованість враховуючи
суму стягнуту за судовим наказом.

22-ц/794/1033/14
Головуючий у 1 інстанції Олексюк
Т.І.

Категорія 19/27
доповідач Перепелюк І.Б.

Рішенням Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 20 травня
2014 року позов ПАТ «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, просить
рішення скасувати та ухвалили нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апелянт вважає оскаржуване рішення
незаконним, необґрунтованим,
посилається на те, що позивачем не
надано доказів про отримання ОСОБА_1
кредитних коштів у тому розмірі, який
стягується.

Апелянт зазначає, оскільки боргу по
основному кредитному зобов'язанню не
існує, відтак не існує підстав для
нарахування винагород банку, а також
відсутні докази щодо розміру збитків,
завданих порушенням зобов'язання.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, рішення - залишити без
змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції посилався на те, що
заборгованість підлягає стягненню,
оскільки відповідачем не виконувалися
зобов'язання відповідно до умов
кредитного договору.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується.

Судом встановлено, що 07.06.2007р. сторони
уклали кредитний договір №СVXRRX39000001,
відповідно до якого ОСОБА_1 отримала
кредит в сумі 9600грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
погашення 07.06.2009р.

Судовим наказом від 22.10.2008р. з ОСОБА_1 на
користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто
8478,04грн. боргу за вищевказаним
договором.

З 20.08.2010р. по 22.03.2012р. відповідач
погашала заборгованість по кредитному
договору.

Станом на 04.02.2014р., у зв'язку із
невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань по
кредиту, виникла заборгованість в
розмірі 17068, 12грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції посилався на
наявність боргу відповідача, що
підтверджено розрахунками позивача.

Згідно представленого позивачем
розрахунку, станом на 04.02.2014р. сума
заборгованості становить 17068,12грн., з
яких: 10421,50грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
576грн. - заборгованість по комісії,
6070,62грн. - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань.

Суд першої інстанції, при цьому
врахував положення ч. 2 ст. 258 ЦК України,
де зазначено, що позовна давність в
один рік застосовується, зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Судом першої інстанції було також
враховано, що судовим наказом
Кіцманського районного суду від
22.10.2008р. з відповідача було стягнуто
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 8478,04грн.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
ст.ст. 526, 599 ЦК.

Посилання апелянта на те, що кредитний
договір фактично між сторонами не
укладався та не підписувався, є
безпідставними та недоведеними.
Відповідно до ст.204 ЦК України
правомірність договору презюмується.

Безпідставним є посилання апелянта на
те, що відповідач не отримувала кошти.
Ці доводи спростовуються тим, що
відповідач в період з 20.08.2010р. по 22.03.2012р.
регулярно погашала заборгованість по
кредитному договору.

На підставі ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Не погоджуючись із розміром
заборгованості, відповідачем не
представлено доказів на спростування
розрахунків заборгованості, що надані
позивачем.

Положення ч.3 ст.551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які
мають іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК, у такому
порядку не підлягають зменшенню через
неспівмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Враховуючи всі обставини по
справі, суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 20 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :