Провадження № 2/755/4882/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Десята Київська державна
нотаріальна контора, Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Десята Київська
державна нотаріальна контора,
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання заповіту недійсним.

Підсудністю у цивільному судочинстві
визначено розмежування компетенції
між окремими ланками судової системи і
між судами однієї ланки щодо розгляду і
вирішення підвідомчих їм цивільних
справ.

Згідно з вимогами ч.1 ст.114 Цивільного
процесуального кодексу України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Згідно з частиною 1 ст. 181 Циивільного
кодексу України до нерухомих речей
(нерухоме майно, нерухомість) нале жать
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та змі ни їх призначення.

Відповідно до роз'яснень пункту № 27
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання право
чинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року,
позови про визнання недійсними
правочинів щодо нерухомого майна та
застосування наслідків недійсності
пред'являються відповідно до частини
першої статті 114 ЦПК за
місцезнаходженням майна або основної
його частини. Кваліфікація об'єктів як
нерухомого майна здійснюється
відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При
цьому за місцезнаходженням нерухомого
майна повинні пред'являтися також
позови про визнання недійсними
правочинів щодо нерухомого майна, яке
буде створено в майбутньому (щодо
інвестиційних договорів про
будівництво нерухомого майна,
договорів про участь у фонді
фінансування будівництва тощо).

Як убачається з матеріалів поданої
позовної заяви, предметом спору є
визнання недійсним заповіту від 10.02.2010
року, складеного ОСОБА_4 ймовірніше за
все на відповідачку.

Разом з тим, звертаючись до суду з
позовом про визнання правочину, яким є
заповіт спадкодавця ОСОБА_4, недійсним,
позивачкою не зазначено предмет
оспорюваного правочину, територіальне
місцезнаходження якого визначає
підсудність даного спору, тому суд
позбавлений можливості перевірити
дотримання позивачкою правил
виключної підсудності (за
місцезнаходженням нерухомого майна)
під час звернення з даним позовом до
суду з метою відкриття провадження у
справі з дотриманням правил
підсудності.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
114, 115, 121, 209, 210 Цивільного
процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Десята Київська державна
нотаріальна контора, Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, про
визнання заповіту недійсним -
повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини,
що стали підставою для повернення
заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я: