Номер провадження: 22-ц/785/4191/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Цюри Т.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 30 січня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення солідарно заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль» звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення солідарно заборгованості за
кредитним договором №014/0044/85/83646 від
04.10.2007 року, яка станом на 11.02.2011 року
складає 1090418,27 грн., посилаючись на
те, що 04.10.2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
Кредитний договір №014/0044/85/83646 про
надання кредиту в сумі 503440,00 грн. на
строк до 04.10.2027 року під 1,5 відсотків
річних.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
№014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року між АТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД АТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
04.10.2007 року був укладений договір
поруки №014/0044/85/83646/215, відповідно до п.
1.2. якого ОСОБА_3 на добровільних
засадах бере на себе зобов'язання
відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2,
які виникають з умов Кредитного
договору №014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року.

Позивач зазначає, що ним умови
кредитного договору були виконані
належним чином, однак відповідачі
ухиляються від виконання взятих на
себе зобов'язань, а тому просив суд
позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 30.01.2014 року задоволено
частково позов ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Одеської обласної
дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року в сумі 952383,93
грн. Вирішено питання щодо судових
витрат. В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Одеської обласної дирекції АТ
«Райффайзен Банк Аваль».

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 04.10.2007 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено Кредитний договір №014/0044/85/83646
про надання кредиту в сумі 503440,00 грн. на
строк до 04.10.2027 року під 1,5 відсотків
річних.

На забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором №014/0044/85/83646 від
04.10.2007 року між АТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі ООД АТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_3 04.10.2007 року був
укладений договір поруки №014/0044/85/83646/215,
відповідно до п. 1.2. якого ОСОБА_3 на
добровільних засадах бере на себе
зобов'язання відповідати по
зобов'язанням ОСОБА_2, які виникають з
умов Кредитного договору №014/0044/85/83646
від 04.10.2007 року.

Крім того, з метою забезпечення
належного виконання зобов'язання за
кредитним договором №014/0044/85/83646 від
04.10.2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки, посвідчений
нотаріально, відповідно до якого
останній передав кредитору в іпотеку
майно, а саме: земельну ділянку площею
0,1200 га (в тому числі по угіддям: 0,1200 га -
рілля), надану для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), що знаходиться на
території Кароліно-Бугазької
сільської ради Овідіопольського
району Одеської області, АДРЕСА_1.

Згідно з наданими розрахунками
заборгованість відповідачів перед
позивачем за кредитним договором
№014/0044/85/83646 від 04.10.2007 року станом на
11.02.2011 року складає 1090418,27 грн., у тому
числі: заборгованість за кредитом -
500293,39 грн., заборгованість за
відсотками - 197733,71 грн.; пеня за
прострочення тілу кредиту - 37935,73 грн.;
пеня за прострочення відсотків по
кредиту - 508868,67 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, і невиконання тягне
відповідальність, також застосував
строк позовної давності до вимог про
стягнення пені.

Факт невиконання зобов'язання
своєчасно та у передбачений договором
спосіб представником відповідачів не
заперечувався, підтверджений
матеріалами справи, відтак є
встановленим, а тому суд правомірно
прийшов до висновку про
обґрунтованість вимог позивача.

Висновок суду про стягнення пені із
врахуванням правил позовної давності
відповідає вимогам ст.ст.253,258,267 ЦК
України, а також обставинам справи.

Не спростовується і доводами
апеляційної скарги правильність
висновку суду про стягнення тіла
кредиту без застосування строку
позовної давності.

Як видно з розрахунку боргу, фактично
банк пред'явив вимоги про стягнення
боргу за тілом кредиту, що виник за
період з 15.05.2008 року, із позовом до суду
він звернувся 29.04.2011 року, тобто в межах
строку позовної давності, тому доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Разом із тим, повністю погодитися із
висновком суду в частині стягнення
відсотків за користування кредитом без
врахування правил про позовну давність
не можна.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з розрахунку,
наданого позивачем, на підставі чого
вважав встановленим, що з 15.05.2008 року
кредитор дізнався про порушення свого
права.

Однак до такого висновку суд прийшов не
врахувавши, що платежі за договором є
щомісячними і строк виконання кожного
обчислюється окремо, сам розрахунок
боргу не містив відомостей про сплату
відсотків за користування кредитом,
тому рішення суду в зазначеній частині
в повній мірі вимогам ст.ст.214,215 ЦПК не
відповідає.

Графіком платежів, який є складовою
частиною кредитного договору,
погашення кредитної заборгованості та
строки сплачених чергових платежів
визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником зобов'язання, яке
виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.3ст.254 ЦК спливає
у відповідне число останнього місяця
строку.

Представником відповідача заявлене
клопотання про застосування строків
позовної давності, тому істотне
значення для правильного вирішення
справи має з'ясування того, коли
кредитор дізнався про порушення свого
права.

За розрахунком заборгованості (а.с.7),
останній платіж за тілом кредиту
ОСОБА_2 здійснив 31.03.2008 року, при цьому
відомостей про погашення відсотків за
кредитом він не містить.

На спростування доводів про
нездійснення платежів ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» пред'явлені квитанції від
09.11.2007 року та від 11.12.2007 року, якими
підтверджується сплата ОСОБА_2
частково платежів за тілом та
відсотками за кредитом, а квитанції
про здійснення ним виплати за іншій
період не надано.

Таким чином, встановленим слід вважати
те, що останні платежі за відсотками за
користування кредитом мали місце в
листопаді та грудні 2007 року, і фактичні
виплати по них з січня 2008 року
відповідачем не здійснювалися.

Позивач звернувся із позовом до суду
29.04.2011 року, тобто нездійснені чергові
платежі по сплаті відсотків за
користування кредитом до 16.04.2008 року
знаходяться поза межами трьохрічного
строку позовної давності (а.с.7).

Оскільки розрахунок боргу по сплаті
відсотків за користування кредитом не
містить відомостей про фактичне
погашення саме відсотків за
користування кредитом, борг за
розрахунком банку виник з 18.02.2008 року
(а.с.7), а квитанції від 9.11.2007 року на суму
4362 грн., від 11.12.2007 року на суму 5866,95 грн.
у порівнянні із графіком погашення
боргу за відсотками (за листопад 2007
року мав сплатити 7959, 05 грн., за грудень
2007 року 5763,99 грн.), то про порушення
права кредитор мав дізнатися вже з
січня 2008 року.

Таким чином, дізнавшись про порушення
права вже в січні 2008 року, позивач
звернувся із позовом в травні 2011 року,
тобто із простроченим по чергових
платежах на кілька місяців, тому суд
першої інстанції помилково вважав не
пропущеним строк позовної давності по
цих платежах і не застосував строк
позовної давності до таких вимог.

Зважаючи на викладене, рішення суду в
зазначеній частині на підставі
п.4ч.1ст.309 ЦПК підлягає зміні, стягненню
з відповідачів підлягають 186433.27 грн.,
виходячи з того, що до стягнення
позивач врахував борг з 18.02.2008 року, і
вимоги по відсотках до квітня 2008 року
включно є такими, що пред'явлені за
межами строку позовної давності.

Зміні також підлягає висновок суду про
загальну суму боргу через зменшення
суми боргу за відсотками.

Доводи апеляційної скарги про не
вирішення питання щодо закриття
провадження у справі через те, що
ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької
діяльності до уваги не приймаються,
оскільки доказів того, що кредит був
отриманий ним саме в зв'язку зі
здійсненням такої не надано, крім того,
позов пред'явлено і до фізичної особи
поручителя, відтак справа підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Доводи про не вирішення судом
зустрічної позовної заяви в силу того,
що позов був залишений без розгляду не
спростовує правильність висновків
суду при встановленні всіх фактичних
обставин, тим більш, що шляхом подання
заяви про застосування строку позовної
давності відповідачі погодилися із
вимогами, проте у разі визнання
договору недійсним таке надасть право
на перегляд рішення за нововиявленими
обставинами.

З огляду на викладене, рішення суду
підлягає зміні в частині стягнення
боргу за відсотками за користування
кредитом, а в решті - залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 30 січня 2014 року в частині
стягнення загальної суми
заборгованості за кредитним договором
та відсотками за користування кредитом
змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» заборгованість за
кредитним договором в сумі 941083,49 грн., в
тому числі заборгованість за
відсотками за користування кредитом в
сумі 186433,27 грн., в решті рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: