Справа № 336/2682/14-ц
Пр. № 2/336/1641/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого
судді Щасливої
О.В.,

при секретарі

Морозової В.М.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
про визнання відповідача таким, що
втратив право користування
приміщеннями в житловому будинку
АДРЕСА_1, який належить їй на праві
власності.

В позові вказала, що їй на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 01.11.2012 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 3-553
належить житловий будинок АДРЕСА_1.
Зазначене право зареєстроване в
товаристві з обмеженою
відповідальністю «ЗМБТІ» 20.11.2012 року за
№ 34377 в книзі 188. Відповідач є братом
позивачки. У 2004 році ОСОБА_2 виїхав з
квартири в трьохкімнатну квартиру, яка
була надана йому та його родині в м.
Василівці та вивіз всі свої речі, однак
до теперішнього часу перебуває на
реєстраційному обліку в спірній
квартирі. Перебування відповідача на
реєстраційному обліку в належному
позивачці житлі створює перешкоди у
здійсненні нею права власності,
спричиняє збитки через необхідність
сплати житлово-комунальних послуг
виходячи із кількості зареєстрованих
осіб, тому вона просить визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
зазначеним будинком, оскільки він не
мешкає в ній без поважних причин понад
встановлені законом строки.

В судовому засіданні позивачка
підтримала вимоги позову.

Належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи,
відповідач до суду не з'явився з
невідомих причин. Заперечень проти
позову не надав.

За згаданих обставин за згодою
позивача суд вважає за можливе
провести заочний розгляд справи у
відповідності до ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки,
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили
факт непроживання відповідача в житлі
позивачки з 2004 року, з'ясувавши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, суд доходить висновку про
обґрунтованість позову та
необхідність його задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 01.11.2012 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 3-553
належить житловий будинок АДРЕСА_1.
Зазначене право зареєстроване в
товаристві з обмеженою
відповідальністю «ЗМБТІ» 20.11.2012 року за
№ 34377 в книзі 188. В квартирі
зареєстрований ОСОБА_2, який фактично в
ньому не проживає з 2004 року.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК
власник жилого будинку має право
використовувати помешкання, зокрема,
для власного проживання, проживання
інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в
силу ст. 395 ЦК України відноситься,
зокрема, право користування, а в силу
ст. 401 ЦК право користування чужим
майном (сервітут) може бути встановлене
щодо нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про
позбавлення відповідача права
користування належним позивачці
житлом на користь позивачки, суд
виходить з того, що існування цього
права може бути зумовлене його
реалізацією, тобто постійним
проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що
відповідач впродовж десяти років в
будинку не мешкає.

Перебування ОСОБА_2 на обліку створює
для позивачки перешкоди у здійсненні
повною мірою права власності, яке з
урахуванням встановлених обставин та
наведених норм закону підлягає
захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» підставою
для знаття з реєстрації є, зокрема,
остаточне рішення суду про позбавлення
права користування житловим
приміщенням або про виселення.

У зв'язку з викладеним право позивачки,
як вже зазначено, підлягає захисту в
обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 395, 401,
405 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 292, 294
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання в суд першої інстанції
апеляційної скарги протягом десяти
днів після його проголошення, а
особами, які беруть участь у справі, але
не були присутні в залі судового
засідання під час проголошення
рішення, - в той же строк з дня отримання
копії рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
ним протягом десяти днів після
отримання копії рішення.

Суддя
О.В.
Щаслива