Справа № 127/4154/14-ц Провадження №
22-ц/772/2034/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Іщук Т. П.Категорія:
31Доповідач: Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Берегового О.Ю., Денишенко Т.О.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спора, на стороні
відповідача - приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» про відшкодування моральної
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 травня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись в суд з позовною заявою до
ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спора, на стороні відповідача
- ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
про відшкодування моральної шкоди.

Свій позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 мотивували
тим, що 25 серпня 2013 року з вини
відповідачки ОСОБА_4 сталося ДТП,
внаслідок якого позивачі отримали
тілесні ушкодження та моральні
страждання, а тому просили стягнути з
відповідача по 50000 гривень на користь
кожного з позивачів.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 травня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування моральної шкоди 8000
гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування моральної шкоди 15000
гривень.

В решті вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_4 оскаржує
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі відповідачка
посилається на порушення судом норм
матеріального та вимог процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, а тому просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення яким у задоволені позову
відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення і
заперечення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія не знаходить
підстав для її задоволення.

Так матеріалами справи встановлено, що
25 серпня 2013 року близько 16 години
ОСОБА_4, керуючи автомобілем на 451 км.
автодороги
Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка,
грубо порушуючи вимоги п. п. 10.1, 14.2
Правил дорожнього руху України,
допустила зіткнення із зустрічним
автомобілем під керуванням ОСОБА_2
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані потерпілими.
Внаслідок зіткнення ОСОБА_2 отримав
тілесні ушкодження, які згідно
висновку судово-медичної експертизи №
174 від 26 вересня 2013 року відносяться до
середніх тілесних ушкоджень. ОСОБА_3
отримала тілесні ушкодження, які
згідно висновку судово-медичної
експертизи № 185 від 24 вересня 2013 року
відносяться до середніх тілесних
ушкоджень.

Вироком Немирівського районного суду
Вінницької області від 18 листопада 2013
року (справа № 140/2693/13-к) ОСОБА_4 визнано
винною за ст. 286 ч. 1 КК України та
призначено покарання у вигляді штрафу
в розмірі 3600,00 грн. в дохід держави, без
позбавлення права на керування
транспортним засобом. Ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 28 січня 2014 року резолютивну частину
вироку Немирівського районного суду
Вінницької області від 18 листопада 2013
року змінено в частині призначеного
покарання, зазначивши, що ОСОБА_4
призначено покарання у вигляді штрафу
в розмірі 211 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян. В решті вирок
залишено без змін (а. с. 15-16). Даний вирок
набрав законної сили.

Позивачі, отримавши ушкодження,
перебували на лікуванні у Вінницькій
обласній клінічної лікарні ім.
М.І.Пирогова. ОСОБА_2 знаходився на
стаціонарному лікуванні в відділенні
щелепно-лицьової хірургії з 25 серпня 2013
року по 07 вересня 2013 року з діагнозом
перелом верхньої щелепи Лефор-І,
перелом тіла нижньої щелепи зліва,
ЗЧМТ, струс головного мозку, ІХС
атеросклеротичний міокардеосклероз,
коронаросклероз СН-І, а також з 24 жовтня
по 31 жовтня 2013 року (а. с. 8,59).

ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному
лікуванні у травматологічному
відділенні з 25 серпня 2013 року по 12
вересня 2013 року з діагнозом політравма,
забій головного мозку, забійна рана
голови, закритий перелом нижньої
третини правого стегна, перелом обох
кінцівок нижньої третини правого
передпліччя, травматичний шок (а. с. 18).
ОСОБА_3 встановлена І група
інвалідності по загальному
захворюванню та вона потребує
постійної сторонньої допомоги та
догляду, що підтверджується довідкою
Вінницької міської МСЕК №1 сер. 10 ААВ №
541984 від 17 січня 2014 року (а. с. 26).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована в ПрАТ «Страхова
компанія «ПЗУ Україна», про що свідчить
поліс №АС/0482508 зі строком дії з 07
березня 2013 року по 06 березня 2014 року та
лімітом відповідальності за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю одного
потерпілого в розмірі 100 000,00 грн.
(а.с.65). Як встановлено в судовому
засіданні та не заперечується
позивачами страховою компанією
відшкодовані позивачам витрати,
пов'язані з їх лікуванням.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» визначено, що під
моральною шкодою, слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України
встановлено, що шкода, завдана фізичній
особі, яка потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини особи, яка завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом чи іншим ушкодженням
здоров'я фізичної особи внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів сім'ї чи близьких родичів;
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Так судом першої інстанції було вірно
визначено, що внаслідок зазначеного
ДТП позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
завдано моральні та фізичні
страждання.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», шкодою, заподіяною життю та
здоров'ю потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є
шкода пов'язана: з лікуванням
потерпілого; з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим; із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку із
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до ст.26-1 вказаного Закону
страховиком відшкодовується
потерпілому, який зазнав ушкодження
здоров'я під час дорожньо-транспортної
пригоди, моральна шкода в розмірі 5
відсотків страхової виплати за шкоду,
заподіяну здоров'ю.

Як вбачається з ч.3 ст.23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Таким чином, судом першої інстанції
було вірно встановлено, що до правил
ст.23 ЦК України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
встановлює саме суд, а відповідно до ст.
1167, 1187 ЦК України зазначена шкода
відшкодовується саме особою яка її
завдала.

Враховуюче наведене вище, судова
колегія приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на нормах матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______
Луценко В.В.

Судді: _______
Береговий О.Ю.

_______
Денишенко Т.О.