У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 12 червня
2014 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору, стягнення
штрафних санкцій та визнання права
власності,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вище
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що він з відповідачем 11.08.2011
року уклали договір про спільну
діяльність. Договором було визначено,
що предметом угоди було зобов'язання
шляхом об'єднання своїх зусиль і майна,
що належить сторонам на відповідних
правових підставах, спільно діяти для
досягнення загальної господарської
мети, провести реконструкцію й
введення в експлуатацію групи
нежитлових приміщень №135, загальною
площею 416,74кв.м., а саме магазину з
продажу товарів громадського
споживання, розташованих по АДРЕСА_1, та
подальшої спільної експлуатації під
магазин з продажу товарів громадського
споживання. 11.08.2011 року сторони уклали
додаткову угоду до договору, якою було
затверджено вартість виконання робіт
на об'єкті, порядок та умови сплати
сторонами внесків. Вартість
будівництва склала 420000,00грн. Договором
було визначено, що позивач повинен
закінчити будівництво в строк до
04.02.2013 року. Позивач свої зобов'язання
за договором виконав в повному обсязі,
а відповідачка, в свою чергу, не
виконала жодного пункту договору та
додаткової угоди, не сплатила жодного
платежу, не приймала участь у процесі
будівництва.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 28 листопада 2013 року,
позовні вимоги задоволено. Розірвано
договір про спільну діяльність та
додаткову угоду №1 до договору від
01.08.2011 року, укладені між ФОП ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ФОП ОСОБА_2 штрафні санкції за
договором про спільну діяльність від
11.08.2011 року в розмірі 10 000грн. визнано за
ФОП ОСОБА_2 право власності на групу
нежитлових приміщень №145, загальною
площею 416,7 кв.м., - магазин з продажу
товарів громадського споживання, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного
суду м. Києва від 12 червня 2014 року
рішення суду першої інстанції в
частині визнання за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 права власності на
групу нежитлових приміщень №145,
загальною площею 416,7 кв.м - магазин з
продажу товарів громадського
споживання, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 - скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні позову. В решті рішення
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржник фізична
особа-підприємець ОСОБА_2, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
невірне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення апеляційного суду м. Києва від
12 червня 2014 року і залишити в силі
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року. Стягнути
з апелянта на його користь суму
сплачених ним судових витрат.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 328, 335 ЦПК України

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 12 червня
2014 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору, стягнення
штрафних санкцій та визнання права
власності, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
О.В. Попович