Провадження № 2/267/1434/14
Справа № 267/2511/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

19 червня 2014 року Гірницький
районний суд м. Макіївки Донецької
області

у складі :
головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при
секретарі _ Хорхордіної О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївка цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат,

В с т а
н о в и в :

06 травня 2014 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - Банк)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат,
мотивуючи свої вимоги порушенням
відповідачем зобов'язань відповідно до
умов договору.

В судове засідання позивач,
належним чином сповіщений про час та
місце судового розгляду справи, не
з'явився, надав заяву про розгляд
справа у його відсутність.

Із позовної заяви
убачається, що 31 серпня 2007 року
відповідач отримав кредит у розмірі
1884,00 гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, комісії та інших виплат
відповідно до Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»,
з кінцевим терміном повернення 31
серпня 2008 року включно.

Позичальник ОСОБА_2, який
отримав суму кредиту в повному обсязі,
не виконує належним чином своїх
зобов'язань по своєчасному поверненню
кредиту та сплаті відсотків за
користування ним, унаслідок чого за цим
договором станом на 17 квітня 2014 року
заборгованість становить: по кредиту -
у сумі 1688,84 гривень; по сплаті відсотків
за користування кредитом - у сумі 8538,63
гривень; по комісії за користування
кредитними коштами - у сумі 323,12 гривень,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - у сумі 118,52
гривень; штраф (фіксована частина) - 500,00
гривень та штраф (процентна складова) -
584,40 гривень, відповідно до пункту 5.3.
Умов та правил надання банківських
послуг.

Виходячи з наведеного,
посилаючись на протиправність дій
відповідача, якими суттєво порушуються
законні права кредитора, Банк просить
суд стягнути з ОСОБА_2 зазначену у
позові заборгованість за кредитним
договором - 12 772,40 гривень та судовий
збір, сплачений при зверненні до суду -
243,60 гривень.

Відповідач ОСОБА_2, який був
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, повторно за викликом
суду не з'явився, не використавши
наданого законом права на особисту
участь у судовому засіданні, від нього
не надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності, тому суд, враховуючи
згоду представника позивача,
відповідно до правил частини 4 статті 169
ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК
України вважає необхідним провести
заочний розгляд справи на підставі
наявних у ній доказів, з дотриманням
вимог, встановлених законом, з
ухваленням заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи і
дослідивши надані докази в межах
заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК
України) суд встановив наступне.

Відповідно до положень
статті 509 Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Таке визначення поняття
розкриває сутність зобов'язання як
правого зв'язку між двома суб'єктами
(сторонами), відповідно до якого на одну
сторону покладено обов'язок вчинити
певну дію (певні дії) чи утриматись від
її (їх) здійснення; іншій стороні
зобов'язання надано право, що
кореспондує обов'язку першої.
Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Цивільно-правовий договір
визначається як домовленість двох або
більше сторін, спрямовану на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Приписами частини 1 статті
1054 цього Кодексу встановлено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

31 серпня 2007 року між
юридичною особою - закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого згідно Статуту є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», та громадянином
України ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, який за своєю формою
складається із заяви позичальника №
DОХRRX87320308 та Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам. Відповідно до
умов кредитного договору Банк надав
позичальнику строковий кредит у сумі -
1884,00 гривень на строк 12 місяців по 31
серпня 2008 року включно, на споживчі
цілі - придбання товару, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,0% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії в зазначені строки. Погашення
заборгованості повинно здійснюватись
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з « 31» по « 05» число
кожного місяця, позичальник повинен
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 213,70 гривень
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно з Умовами.

Зі змісту заяви ОСОБА_2
убачається, що відповідач ознайомився
та згоден з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам, які йому
надані для ознайомлення в письмовій
формі. Своїм підписом він підтвердив
факт отримання ним інформації про
умови кредитування в ЗАТ комерційний
банк «ПриватБанк».

Заява відповідача про
отримання кредиту містить суттєві
ознаки кредитного договору, з якими
ОСОБА_2 був ознайомлений і погодився,
про що свідчить його власноручний
особистий підпис.

Статтею 627 ЦК України
встановлено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно норми статті 204 ЦК
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Вказаний кредитний договір
укладений сторонами у письмовій формі,
підписаний уповноваженою на це
посадовою особою Банку та особисто
ОСОБА_2 Зміст правочину не суперечить
актам цивільного законодавства та
моральним засадам суспільства.
Відповідачем він не оспорений та в
судовому порядку недійсним не
визнаний. Відтак, вказаний правочин є
чинним, тому у відповідності до
положень статті 629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Свої зобов'язання за
кредитним договором Банк виконав
належним чином. Позичальник ОСОБА_2
отримав вказану в договорі суму
грошових коштів, що підтверджено
документально.

За правилами статей 525, 526 і 527
ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Наявними в матеріалах
справи документами підтверджено, що
позичальником ОСОБА_2 нерегулярно та
не в повному обсязі здійснювались
платежі згідно умов кредитного
договору.

У зв'язку з чим, рішенням
Гірницького районного суду м. Макіївки
від 22 березня 2010 року на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» стягнута заборгованість
за кредитним договором DОХRRX87320308 від 31
серпня 2007 року в розмірі 8323,35 гривень
та понесені витрати по сплаті судового
збору - 83,23 гривень і інформаційне -
технічне забезпечення в сумі 120,00
гривень, а всього 8526,58 гривень.

Згідно з положеннями ст. 598
ЦК України, яка регулює підстави
припинення зобов'язання, зобов'язання
припиняються частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Статтею 599 ЦК України
встановлено, що зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином. Дострокове
присудження до виконання основного
зобов'язання в натурі не тягне його
припинення з дня набрання законної
сили рішення суду і не виключає
стягнення процентів, передбачених
договором, до дня фактичного
задоволення (повного розрахунку).

Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК
України договір набуває чинності з
моменту його укладення, а відповідно до
ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Правовим наслідком
порушення виконання зобов'язання та
одним із видів цивільно-правової
відповідальності у відповідності до
частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1
статті 610 ЦК України є встановлена
договором або законом неустойка.

Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами в договорі строк.

Поняття неустойки дано в
статті 549 ЦК України, згідно якої
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума чи інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зі змісту наведених норм
закону випливає, що пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання та залежить не
тільки від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання, а й від часу
такого невиконання. Як вид
цивільно-правової відповідальності
пеня застосовується виключно у
грошових зобов'язаннях та стимулює
боржника до оперативності їх
виконання, оскільки її розмір
збільшується в залежності від
кількості днів прострочення виконання.

Штрафом же є неустойка, що
має разовий характер, обчислюється
залежно від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання та
визначається у часі настанням однієї з
подій: невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Розділом 5
«Відповідальність сторін» умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»)
передбачено: 5.1 - У випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту, позичальник
сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від
суми простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше 1 гривні. 5.3 - При порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми заборгованості.

Таким чином, умовами
договору передбачено застосування
пені як виду цивільно-правової
відповідальності за порушення
відповідачкою строку погашення
кредиту за кожен день прострочення.

У той же час сторонами
передбачена сплата штрафу за інші
правопорушення, передбачені умовами
кредитного договору: порушення строків
сплати відсотків та користування
кредитом та винагороди більш ніж на 30
днів.

Пунктом 4.7 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
передбачено, що при непогашенні
Кредиту у строки, установлені у Заяві й
даними Умовами, заборгованість у
частині вчасно непогашеної суми
Кредиту вважається прострочено. На
залишок заборгованості по
простроченій сумі Кредиту нарахування
відсотків здійснюється згідно п. 4.2
даних Умов з дати виникнення
простроченої заборгованості.

Тим самим, враховуючи
викладене, судом встановлено існування
у публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
суб'єктивного цивільного права щодо
стягнення неустойки за спірним
кредитним договором у зв'язку з
встановленим фактом порушення
відповідачем його умов.

У розрахунку публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» зазначено, що
загальний розмір штрафних санкцій
ОСОБА_2 за кредитним договором №
DОХRRX87320308 від 31 серпня 2006 року станом на
17 квітня 2014 року становить 12 772,40
гривень та складається з
заборгованості: по кредиту - у сумі 1688,84
гривень; по сплаті відсотків за
користування кредитом - у сумі 8538,63
гривень; по комісії за користування
кредитними коштами - у сумі 323,12 гривень,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - у сумі 118,52
гривень; штраф (фіксована частина) - 500,00
гривень та штраф (процентна складова) -
584,40 гривень, відповідно до пункту 5.3.
Умов та правил надання банківських
послуг.

Суд визнає правильним
представлений ПАТ КБ «ПриватБанк»
розрахунок періоду і суми штрафних
санкцій за кредитним договором
DОХRRX87320308 від 31 серпня 2006 року.

У матеріалах справи
відсутні будь-які об'єктивні дані, що
відповідач вживав заходів для
належного виконання зобов'язання за
даним правочином, у зв'язку з чим
порушення зобов'язання визнається
судом таким, що сталося з його вини.

За таких обставин,
проаналізувавши встановлені фактичні
обставини по справі, оцінивши
представлені сторонами в порядку
статті 60 ЦПК України докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що ОСОБА_2 належним чином не виконує
зобов'язання, передбачені укладеним в
установленому законом порядку
договором. Такі дії відповідача є
неправомірними, тому позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення штрафних санкцій за
кредитним договором підлягають
задоволенню в установленому судом
розмірі.

У частині 1 статі 88 ЦПК
України визначено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позивачем документально
підтверджені відповідним платіжним
дорученням сплата при зверненні з
позовом до суду судового збору в
розмірі 243,60 гривень, який підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

На підставі
вищевикладеного, керуючись статтями 11,
60, 88, 212-215, 224-228 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 204, 253, 256, 258, 509, 525-527, 546, 549, 554, 598,
599, 610-611, 617, 629, 631, 1050, 1054 Цивільного
кодексу України, суд

В и р і
ш и в :

Позов публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» суму штрафних
санкцій за кредитним договором №
DОХRRX87320308 від 31 серпня 2006 року, що
утворилась станом на 17 квітня 2014 року,
та складається з: по кредиту - у сумі
1688,84 гривень; по сплаті відсотків за
користування кредитом - у сумі 8538,63
гривень; по комісії за користування
кредитними коштами - у сумі 323,12 гривень,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором - у сумі 118,52
гривень; штраф (фіксована частина) - 500,00
гривень та штраф (процентна складова) -
584,40 гривень, а також понесені судові
витрати: судовий збір у сумі 243,60
гривень, а у загальному розмірі - 13 016
(тринадцять тисяч шістнадцять) гривень
00 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення
відповідачем може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається Апеляційному
суду Донецької області через
Гірницький районний суд міста Макіївки
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: