Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2014 Справа №607/3996/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області

в складі :

головуючого Ромазана
В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
справу за позовом ОСОБА_1 до
Петриківської сільської ради, ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про скасування
рішення Петриківської сільської ради
та відновлення межі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до Петриківської сільської
ради , в якому, просить скасувати
рішення п»ятнадцятої сесії шостого
скликання Петриківської сільської
ради №568 від 10 серпня 2012 року, вирішити
питання по суті та відновити межі її
земельної ділянки, відповідно до
генплану забудови земельної ділянки. В
обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила,
що вона є користувачем земельної
ділянки площею 0,12 га, що розташована на
території с.Петрики Тернопільського
району. Користувачем суміжної
земельної ділянки є гр..ОСОБА_2, який
кілька років тому перемістив межу, що
поділяє їх земельні ділянки, приблизно
на 3 метри в сторону території позивача
по верхньому межовому знаку. Виявивши
порушення свої земельних прав, ОСОБА_1
звернулась із письмовою заявою до
Петриківської сільської ради про
відновлення межі земельної ділянки,
яка перебуває у її користуванні. Однак,
рішенням п»ятнадцятої сесії шостого
скликання Петриківської сільської
ради №568 від 10 серпня 2012 року їй у
задоволенні вимог було відмовлено,
затверджено акт земельної комісії та
рекомендовано звернутись до суду щодо
врегулювання межового спору. Вважає
зазначене рішення відповідача
незаконним, таким що суперечить
вимогам ч.2 ст.152, ч.3 ст.158 ЗК України, а
тому просить його скасувати.

У судовому засіданні позивач та
її представник позовну заяву
підтримали та просять її задовольнити
з наведених підстав.

Представник Петриківської
сільської ради в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та суду
пояснила, що спірне рішення
Петриківської сільської ради
відповідає вимогам закону, не порушує
прав позивача. У позові просить
відмовити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні суду
пояснив, що земельних прав позивачки не
порушував, межу між земельними
ділянками, яку було встановлено в
минулому не переміщав у сторону
позивача.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснив, що йму належить
земельна ділянка на праві приватної
власності, яка межує із земельною
ділянкою ОСОБА_2 Вважає, що ОСОБА_2
суміжну межу в сторону позивачки не
зміщував.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив.

ОСОБА_1 є користувачем земельної
ділянки площею 0,12 га, яка розташована
на території Петриківської сільської
ради Тернопільського району, яку їй
виділено у користування рішенням
Петриківської сільської ради №317 від 08
листопада 2004 року для будівництва та
обслуговування житлового будинку між
сусідами: зліва ОСОБА_2 ,справа ОСОБА_4.

ОСОБА_2 є користувачем суміжної
земельної ділянки із земельною
ділянкою позивачки.

05 липня 2012 року позивачка
звернулась із письмовою заявою до
Петриківської сільської ради
відновити межі земельних ділянок, що
належить її та ОСОБА_2 відповідно до
генеральних планів забудови.

Рішенням п»ятнадцятої сесії
шостого скликання Петриківської
сільської ради від 10 серпня 2012 року №598
«Про затвердження акту постійної
комісії з питань земельних відносин та
охорони довкілля, щодо обстеження
земельних ділянок по вулиці Подільська
для встановлення межових знаків»,
затверджено акт обстеження земельної
ділянки від 10.08.2012 року та
рекомендовано ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернутись до суду для вирішення
межових спорів.

Як вбачається із акту обстеження
земельних ділянок комісії з питань
земельних відносин та охорони довкілля
Петриківської сільської ради від 07
серпня 2012 року, під час встановлення
межових знаків не було допущено членів
комісії до їх встановлення, було
вчинено перешкоди землекористувачів
до виконання землевпорядних дій
земельною комісією.

Відповідно до висновку експерта
за результатами проведення
земельно-технічної експертизи від 22
січня 2014 року №63/14-22, який був
підтриманий в судовому засіданні
експертом ОСОБА_5, ОСОБА_1 користується
частиною земельної ділянки, площею 0,0041
га, яка б мала бути закріплена га
гр.ОСОБА_4 або петриківською сільською
радою. ОСОБА_1 не користується частиною
земельної ділянки, площею 0,0140 га, яка
мала бути закріплена за нею. ОСОБА_1
користується частиною земельної
ділянки, площею 0,0044 га, яка б мала бути
закріплена за суміжним користувачем.
ОСОБА_1в. користується частиною
земельної ділянки площею 0,0007 га., яка б
мала бути закріплена за гр..ОСОБА_2
ОСОБА_2 користується частиною
земельної ділянки, площею 0,0053 га, яка б
мала бути закріплена за гр..ОСОБА_1
ОСОБА_3 користується частиною
земельної ділянки, площею 0,0066 га, яка б
мала бути закріплена за ОСОБА_2
Суміжний користувач користується
частиною земельної ділянки, площею 0,0006
га, яка б мала бути закріпленою за
гр..ОСОБА_2 ОСОБА_2 користується
частиною земельної ділянки, площею 0,0034
га, яка б мала бути закріплена за
суміжним користувачем. Фактичне
землекористування (фактичні розміри,
площа, межі, конфігурація) земельної
ділянки ОСОБА_1 та земельної ділянки
ОСОБА_2 не відповідають даним
землевпорядної документації
(генеральному плану, плану забудови
земельної ділянки, акту виносу меж в
натурі). При дослідженні генерального
плану забудови земельної ділянки
ОСОБА_1 від 28.11.1989 року та генерального
плану забудови земельної ділянки
ОСОБА_2 від 25.01.1989 року вбачається їх
невідповідність викопіюванню з
генерального плану забудови
с.Петриків, тобто плани на земельні
ділянки не відповідають загальному
плану на село.

В силу вимог ч.2 ст.152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов»язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.
Частиною 3 зазначеної статті
встановлено, що захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.158 ЗК
України, органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

В силу ст.159 ЗК України, земельні
спори розглядаються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, та органами місцевого
самоврядування на підставі заяви
однієї із сторін у тижневий строк з дня
подання заяви. У рішенні органу
місцевого самоврядування або
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, визначається
порядок його виконання.

Частиною 1 статті 155 ЗК України
передбачено, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Відповідно до пункту 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
16.04.2004 року «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ», захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється згідно з частиною
третьою статті 152 ЗК України шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, судом встановлено, що
прийняття рішення сесією
Петриківської сільської ради №568 від 10
серпня 2012 року «Про затвердження акту
постійної комісії з питань земельних
відносин та охорони довкілля, щодо
обстеження земельних ділянок по вулиці
Подільська для встановлення межових
знаків», а саме пунктом 2 порушено права
позивачки щодо вирішення питання меж
земельних ділянок, які надані в
користування їй та ОСОБА_2, а тому суд
вважає, що його слід визнати недійсним
та скасувати. Щодо вимог позивачки про
відновлення межі її земельної ділянки,
відповідно до генплану забудови
земельної ділянки, суд вважає, що вони
не підлягають до задоволення оскільки
межа земельних ділянок, що перебувають
у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Петриківською сільською радою не
встановлювалась.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст.152, 158, 159, 155 ЗК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Петриківської сільської ради, ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3 про скасування
рішення Петриківської сільської ради
та відновлення межі задовольнити
частково.

Визнати недійсним та скасувати
пункт 2 рішення п»ятнадцятої сесії
шостого скликання Петриківської
сільської ради від 10 серпня 2012 року №598
«Про затвердження акту постійної
комісії з питань земельних відносин та
охорони довкілля, щодо обстеження
земельних ділянок по вулиці Подільська
для встановлення межових знаків».

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан