Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд
Тернопільської області

"22" травня 2014 р.

в особі: судді
Німко Н.П.

при секретарі
Саламон Ю.О.

з участю:

позивачки
ОСОБА_1

представника позивачки
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Бережани
Тернопільської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за
участю третьої особи на стороні
позивача без самостійних вимог на
предмет спору органу опіки та
піклування в особі служби в справах
дітей Бережанської районної державної
адміністрації про дачу дозволу на
виїзд дитини за кордон,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до відповідача ОСОБА_3, за
участю третьої особи на стороні
позивача без самостійних вимог на
предмет спору органу опіки та
піклування в особі служби в справах
дітей Бережанської районної державної
адміністрації про дачу дозволу на
виїзд дитини за кордон. Згідно
уточнених позовних вимог позивачка
просила суду постановити рішення, яким
визнати незаконною відмову
відповідача ОСОБА_3 в дачі згоди на
виїзд малолітньої дочки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кам, Німеччина в період
з 01 червня по 27 липня 2014 року, разом із
матір»ю ОСОБА_1. Надати дозвіл на
оформлення виїзних документів, а також
на виїзд у м. Кам Німеччина в період з 01
червня по 27 липня ( включно) 2014 року
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без
згоди батька ОСОБА_3, в супроводі матері
ОСОБА_1, яка зобов'язується забезпечити
перебування дочки за кордоном та
гарантує її повернення в Україну після
закінчення терміну перебування за
кордоном.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 позов
підтримали, просять його задовольнити
із підстав, які зазначені у позовній
заяві. Загалом сторона позивача
послалася на те, що відповідач, як
батько дитини, в добровільному порядку
не бажає дати свою згоду на оформлення
проїзних документів для тимчасового
виїзду закордон і на сам тимчасовий
виїзд спільної із позивачкою дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кам, Німеччина
в період з 01 червня по 27 липня 2014 року,
разом із матір»ю ОСОБА_1, яка гарантує
повернення дитини в Україну. Вважають,
що така поїздка буде повністю
відповідати інтересам дитини, а дії
батька перешкоджають цьому.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
уточнені позовні вимоги визнав, не
заперечив щодо їх задоволення.

Представник третьої особи на стороні
позивача органу опіки та піклування в
особі служби в справах дітей
Бережанської районної державної
адміністрації в судове засідання не
з»явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи в суді. В попередній судових
засіданні висловив свою думку про
можливість задоволення даного позову,
який буде відповідати інтересам
дитини.

Суд, заслухавши позицію учасників
процесу, представників сторін та
третьої особи,думку прокурора, який не
мав заперечень щодо задоволення
позову, перевіривши та оцінивши наявні
у справі докази у їх повній сукупності,
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до змісту пунктів 1, 22 Правил
перетинання державного кордону
громадянами України, затверджених
Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 р., виїзд
за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного із батьків здійснюється за
нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків не
перебуває у пункті пропуску через
державний кордон.

У відповідності до статті 9 Конвенції
про права дитини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р.,
держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

Також, статтею 3 вищевказаної Конвенції
передбачено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27
Європейської Конвенції про права
дитини від 20.11.1989р., ратифікованої
27.02.1991р., держави-учасниці визнають
право кожної дитини на рівень життя,
необхідний для фізичного, розумового,
духовного, морального і соціального
розвитку дитини. Батьки несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу
України, здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного
кодексу України, батьківські права не
можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до змісту пункту 2І
Постанови Кабінету Міністрів України
№57 від 27.01.1995 р. «Про затверджених
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», виїзд за межі
України громадян, які не досягли 16
річного віку, у супроводі одного із
батьків здійснюється за рішенням суду
про надання дозволу на виїзд за межі
України.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзд в Україну громадян України» від
21.01.1994 року, за відсутності згоди одного
з батьків, виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Згідно п. 17, 18 Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документу дитини, в редакції,
затвердженій Постановою Кабінету
Міністрів України від 24.03.2004 року №380,
проїзний документ дитини, за наявності
заперечень одного з батьків, може бути
оформлений на підставі рішення суду.
Відомості про дітей, які їдуть за
кордон разом з батьками (законними
представниками), вписуються в паспорт
батьків чи одного з батьків (законних
представників) на підставі заяви
громадянина, у чий паспорт вписуються
діти.

Ст.6 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.17, 31 Конвенції про права
дитини визначають право дитини на
відпочинок та охорону здоров'я.

Ст.10 Конвенції про права дитини
передбачає право дитини залишати
будь-яку країну, включаючи власну, і
повертатися в свою країну.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 від 23
квітня 2010 року, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Бережанського районного управління
юстиції Тернопільської області
України, батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, є
відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_1, про що в
книзі записів актів громадянського
стану про народження 23 квітня 2010 року
зроблено відповідний запис за №57.

Рішенням Бережанського районного суду
Тернопільської області від 27 травня 2013
року у цивільній справі №3 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу - вирішено позов
задовольнити, розірвати шлюб,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
прізвище позивачки після розірвання
шлюбу повернути дошлюбне - ОСОБА_1.

Батько дитини - відповідач по справі
ОСОБА_3 в позасудовому порядку фактично
безпідставно відмовився надати дозвіл
на виїзд доньки за кордон для
відпочинку, фактично не обґрунтувавши
причин такої відмови. На даний час в
судовому засіданні відповідач позов
визнав і дав таку згоду.

Як вважає суд, відповідач такою своєю
необґрунтованою відмовою в
позасудовому порядку надати дозвіл
дитини виїхати закордон для
відпочинку, порушив права дитини на
відпочинок, охорону здоров'я та свободу
пересування і таке право дитини
підлягає захисту, шляхом задоволення
позовних вимог.

Отже, аналізуючи вищенаведені
обставини, приймаючи до уваги
необхідність захисту, реалізації та
забезпечення прав, інтересів та свобод
малолітньої дитини, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
законними, обґрунтованими та
підлягають до задоволення шляхом
надання дозволу на тимчасовий виїзд
малолітній ОСОБА_5 за межі території
України у супроводі матері ОСОБА_1 без
згоди батька ОСОБА_3 та на оформлення
матір»ю необхідних проїзних
документів для цієї мети.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 160, 161 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209,
210, 212-215, 224-226 ЦПК України, Правилами
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженими
постановою КМУ від 27.01.1995 р., суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання
дозволу на тимчасовий виїзд дитини
закордон без згоди батька -
задовольнити.

Визнати незаконну відмову ОСОБА_3 в
дачі згоди на виїзд малолітньої дочки -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кам, Німеччина
в період з 01 червня по 27 липня 2014 року,
разом із матір»ю ОСОБА_1.

Надати дозвіл на оформлення виїзних
документів, а також на виїзд у м. Кам
Німеччина в період з 01 червня по 27 липня
( включно) 2014 року малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_3, в
супроводі матері ОСОБА_1, яка
зобов'язується забезпечити
перебування дочки за кордоном та
гарантує її повернення в Україну після
закінчення терміну перебування за
кордоном.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду до апеляційного суду
Тернопільської області через
Бережанський районний суд
Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області
Н.П.Німко