Номер провадження: 22-ц/785/4409/14
Головуючий у першій інстанції Рева С.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О.,
Сидоренко І.П.,

при секретарі - Колмакові В.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Причорноморського державного
регіонального геологічного
підприємства на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 05 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Причорноморського державного
регіонального геологічного
підприємства про стягнення боргу по
заробітній платі та інших виплат,

в с т а н о в и л а:

25.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства та просила суд стягнути
на її користь грошову суму у розмірі
29886,11 грн., яка складається з упущеної
вигоди у розмірі 5737,46 грн., суми санкції
(3% річних) у розмірі 5170,31 грн., сума
санкцій (інфляційні втрати) у розмірі
9055,38 грн., допомоги адвоката у розмірі
4000 грн.

Після збільшення позовних вимог 20.02.2014
року просила суд стягнути з
Причорноморського Державного
регіонального геологічного
підприємства на свою користь грошові
кошти у розмірі 6067,46 грн. в рахунок
відшкодування упущеної вигоди, грошові
кошти у розмірі 5306,97 грн. в рахунок
відшкодування трьох відсотків річних,
грошові кошти у розмірі 5960,72 грн. в
рахунок відшкодування інфляційних
витрат, грошові кошти у розмірі 12772,24
грн. в рахунок відшкодування
заборгованості по заробітній платі,
грошові кошти у розмірі 4000 грн. в
рахунок відшкодування витрат на
правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 16.01.2012 року її поновлено на
роботі на посаді провідного
гідрогеолога геологічного відділу у
Причорноморському Державному
регіональному геологічному
підприємстві, а також стягнуто з
Причорноморського Державного
регіонального геологічного
підприємства на її користь заробітну
плату за січень, лютий, березень,
травень 2009 року у розмірі 3290,50 грн.,
заробітну плату за час вимушеного
прогулу у розмірі 89282,86 грн. та моральну
шкоду у розмірі 2000 грн.

Однак, Причорноморське Державне
регіональне геологічне підприємство
виконало рішення лише 29.08.2012 року на
підставі примусового порядку за
виконавчим провадженням № 31037208 від
17.02.2012 року, що підтверджується наказом
Генерального директора
Причорноморського Державного
регіонального геологічного
підприємства від 29.08.2012 року за № 51/к.

Внаслідок чого, у Причорноморського
Державного регіонального геологічного
підприємства знов виникла
заборгованість по заробітній платі
перед ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу
за період з 17 січня 2012 року по 29 серпня
2012 року у розмірі 29951 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 14.11.2013 року стягнуто з
Причорноморського Державного
регіонального геологічного
підприємства на користь ОСОБА_2
заборгованість по заробітній платі за
час вимушеного прогулу за період з 17
січня 2012 року по 29 серпня 2012 року в сумі
16404 гривні 32 копійки, замість 29951 гривні.

Крім того, з 01.07.2013 року Причорноморське
Державне регіональне геологічне
підприємство перестало виплачувати
працівникам заробітну плату, в тому
числі ОСОБА_2, у зв'язку з чим виникла
заборгованість по заробітній платі.

На підставі викладеного ОСОБА_2
звернулась до суду з даним позовом за
захистом своїх трудових прав.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 05.03.2014 року частково
задоволено позов ОСОБА_2 Стягнуто з
Причорноморського Державного
регіонального геологічного
підприємства на користь ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 6067,46 грн. в рахунок
відшкодування упущеної вигоди, грошові
кошти у розмірі 5306,97 грн. в рахунок
відшкодування трьох відсотків річних,
грошові кошти у розмірі 12772,24 грн. в
рахунок відшкодування заборгованості
по заробітній платі та грошові кошти у
розмірі 1000 грн. в рахунок відшкодування
витрат на правову допомогу, а всього
25146,67 грн. В іншій частині позовних
вимог - відмовлено за безпідставністю.
Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі
Причорноморське державне регіональне
геологічне підприємство, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення в частині стягнення упущеної
вигоди, трьох відсотків річних та
витрат на правову допомогу скасувати,
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_2 лише в частині
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 12772 грн.

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала
у Причорноморському Державному
регіональному геологічному
підприємстві на посаді провідного
гідрогеолога геологічного відділу, але
наказом № 74/к від 03.08.2009 року була
звільнена у зв'язку зі скороченням
штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України.

16.01.2012 року рішенням апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2 поновлено на
роботі в Причорноморському Державному
регіональному геологічному
підприємстві на посаді провідного
гідрогеолога геологічного відділу,
стягнуто з Причорноморського
Державного регіонального геологічного
підприємства на її користь заробітну
плату за січень, лютий, березень,
травень 2009 року у розмірі 3290,50 грн.,
заробітну плату за час вимушеного
прогулу у розмірі 89282,86 грн. та моральну
шкоду у розмірі 2000 грн. Рішення набрало
законної сили.

Однак, зазначені кошти ОСОБА_2 отримала
лише 26.06.2012 року, що підтверджується
випискою по рахунку НОМЕР_1 від 27.02.2014
року за період з 01 червня 2012 року по 19
липня 2013 року.

Крім того, неправильне звільнення
вплинуло на розрахунок боргу та пенсії,
що призвело до отримання нею пенсії в
меншому розмірі, ніж було передбачено
законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач прострочив
виконання грошового зобов'язання перед
ОСОБА_2 щодо сплати заробітної плати, а
також заробітної плати за час
вимушеного прогулу за період з 07 серпня
2009 року по 16 січня 2012 року, тому
застосував до виниклих відносин ст.625
ЦК, стягнув борг з урахуванням трьох
процентів річних від простроченої
суми, а також упущену вигоду в зв'язку з
недоотриманням пенсії у необхідному
розмірі.

Проте до такого висновку суд прийшов із
порушенням норм матеріального права,
виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами виникли
на підставі норм трудового права, і
борг виник через порушення
відповідачем норм трудового
законодавства, яке окремо передбачає
наслідки порушення прав працівника на
своєчасну виплату заробітної плати.

Стаття 625 ЦК України регулює
зобов'язальні правовідносини, які
виникають між учасниками цивільно -
правових відносин, і застосовується у
разі порушення боржником грошових
зобов'язань, а відтак на виниклі
правовідносини не розповсюджується.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Зважаючи на визначення цивільних прав
та обов'язків, а також підстав їх
виникнення, передбачених ст.11 ЦК
України, правових підстав вважати
недоотриману пенсію збитками в
розумінні зазначених норм не має.

Суд першої інстанції на зазначені
норми права уваги не звернув, помилково
застосував їх до виниклих між
сторонами трудових правовідносин, тому
рішення суду в зазначеній частині не
відповідає вимогам ст.213 ЦПК України,
підлягає скасуванню із ухваленням
нового про відому в позові з огляду на
викладені обставини.

В решті рішення суду відповідає
вимогам закону і відповідачем в
частині стягнення боргу за заробітною
платою фактично не оскаржене, тому не
приймаються до уваги доводи
представника апелянта про
необхідність вирахування із загальної
суми боргу по заробітній платі судом
апеляційної інстанції коштів,
здійснених на його погашення після
ухвалення рішення судом першої
інстанції.

Необґрунтованими є доводи апеляційної
скарги щодо неправильності висновку
про стягнення судових витрат, оскільки
такі полягають і в затратах на
складання процесуальних документів,
здійснених фахівцем у галузі права.

Належні докази на надання правової
допомоги позивачкою представлені і їх
справжність іншою стороною не
спростована.

На підтвердження витрат стороною
наданий розрахунок, з якого вбачаються
види робіт та час на їх виконання, та з
огляду на правила Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації, визначений судом першої
інстанції, їх не перевищує.

Керуючись
ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Причорноморського
державного регіонального геологічного
підприємства задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 05 березня 2014 року в частині
задоволення позову ОСОБА_2 про
стягнення упущеної вигоди, трьох
відсотків річних скасувати, ухвалити в
цій частині нове.

В задоволені позову ОСОБА_2 до
Причорноморського Державного
регіонального геологічного
підприємства про стягнення упущеної
вигоди в розмірі 6067,46 грн., трьох
відсотків річних в розмірі 5306,97 грн.
відмовити, в решті рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: