Справа № 461/1124/13
Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/141/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р.
Категорія справи:25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Служалі А.Ю.,

за участю ОСОБА_3 - представника
позивача ОСОБА_4;

Зікеєвої У.В. - представника ПАТ
„ПРОСТО-страхування",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
25 червня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства (ПАТ)
«ПРОСТО-страхування» про стягнення
страхового відшкодування, у якому
просив суд стягнути з відповідача на
його користь 175 200 грн. 19 коп.
страхового відшкодування, 68 196 грн.
завданих збитків, пов'язаних з
використанням найманих транспортних
засобів, та 10 000 грн. моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
19.01.2011 року між ним та ПАТ
«ПРОСТО-страхування» укладено договір
серії АТК № 203829 добровільного
страхування транспортного засобу -
легкового автомобіля марки «Nissan Infiniti»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. 03.03.2011 року
сталась дорожньо-транспортна пригода
(ДТП), внаслідок якої застрахований
автомобіль отримав механічні
пошкодження. Проте, не зважаючи на
подання усіх необхідних документів,
відповідачем страхове відшкодування
йому виплачено не було (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням вище згаданий
позов задоволено частково та стягнуто
з відповідача на користь позивача 175 200
грн. 19 коп. страхового відшкодування, а
в задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено (а.с. 116-118).

Дане рішення оскаржив відповідач - ПАТ
«ПРОСТО-страхування».

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не було дано належної
оцінки висновку № 2003-1/12 від 20.03.2012 року
експертного автотехнічного
дослідження Науково-дослідного Бюро
судових експертиз, відповідно до якого
«утворення комплексу пошкоджень на
автомобілі «Nissan Infiniti» НОМЕР_1 па місці
пригоди, зазначеному водієм ОСОБА_4,
виключено з причин, викладених в
дослідницькій частині даного
висновку", а також тому, що даний
висновок не був спростований
позивачем.

Вважає хибним висновок суду про те, що
вище згаданий висновок експертного
автотехнічного дослідження не слід
приймати до уваги, „оскільки сам факт
дорожньо-транспортної пригоди, а отже і
настання страхового випадку -
пошкодження предмета договору
страхування не оспорюється", так як за
умовами Договору страхування, настання
події ДТП з ознаками страхового
випадку, ще не є підставою для
прийняття позитивного рішення про
виплату страхового відшкодування і
згідно з умовами Договору страхування
подання Страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про об'єкт
страхування або про факт настання
страхового випадку, а також
встановлення Страховиком (згідно із
висновком спеціаліста) обставин, за
яких сукупність заявлених
Страхувальником та виявлени
Страховиком пошкоджень не могла
утворитися в результаті заявленої
події, є підставою для відмови у
виплаті страховго відшкодування.

Вважає безпідставною відмову судом у
задоволенні клопотання відповідача
про призначення по справі судової
автотехнічної експертизи, на вирішення
якої пропонувалось поставити питання
про можливість утворення такого
комплекту зовнішніх ушкоджень на
автомобілі позивача на місці ДТП у
випадку розвитку подій за версією
водія ОСОБА_4, та помилковим висновок
суду про те, що дослідження механізму
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди не с предметом спору (а.с. 122-125).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги та
заперечення цих доводів зі сторони
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відмову у виплаті позивачу страхового
відшкодування ПАТ
«ПРОСТО-страхування» обгрунтувало
посиланям на ст. 26 Закону України „Про
страхування" і ст. 991 ЦК України, якими
встановлено, що підставою для відмови у
здійсненні страхових виплат або
страхового відшкодування є подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет договору
страхування або про факт настання
страхового випадку (а.с. 79-80).

З наведених вище норм матеріального
права вбачається, що саме на страховика
покладається обов'язок доказування
факту подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування або про факт
настання страхового випадку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач повідомив ПАТ
«ПРОСТО-страхування» про настання
страхового випадку 09.03.2011 року (а.с. 13-14).

Листом від 20 липня 2011 року ПАТ
«ПРОСТО-страхування» (через 4 з
половиною місяці після отримання
повідомлення про страховий випадок)
повідомило позивача про те, що „станом
на сьогодні (тобто - станом на 20 липня 2011
року) АТ «ПРОСТО-страхування» за власні
кошти замовила по страховій справі №
1277 дослідження в Київському
науково-дослідному інституті судових
експертиз" (а.с. 12).

В той же час, будь-якого „дослідження з
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз" ПАТ
«ПРОСТО-страхування» до суду подано не
було.

Натомість, ПАТ «ПРОСТО-страхування» до
суду було подано Висновок № 2003-1/12,
складений 20.03.2012 року Науково-дослідним
Бюро судових експертиз „Сантодор".

Як зазначено у вище згаданому Висновку,
який покладено ПАТ
«ПРОСТО-страхування» в основу його
відмови позивачу у виплаті страхового
відшкодування, даний Висновок було
дано в результаті звернення ПАТ
«ПРОСТО-страхування», яке надійшло до
Науково-дослідного Бюро судових
експертиз „Сантодор" 23.02.2012 року - через
майже рік після отримання ПАТ
«ПРОСТО-страхування» повідомлення про
страховий випадок.

Як також зазначено у цьому Висновку,
ПАТ «ПРОСТО-страхування» на
дослідження було надіслано на
цифровому носії (флешці) копію
заяви-повідомлення позивача про
настання страхового випадку, копію
матеріалів ВДАІ, копії матеріалів ПАТ
«ПРОСТО-страхування» з приводу
службової перевірки по даному випадку
і фотознімки з місця пригоди та
пошкодженнями транспортного засобу
виконані в різний час.

При цьому до даного Висновку не
долучено будь-яких документів, які б
свідчили про право на проведення таких
досліджень самого Науково-дослідного
Бюро судових експертиз „Сантодор" і
про статус згаданого Бюро, однак у
ньому зазначено, що співробітник
Науково-дослідного Бюро судових
експертиз „Сантодор" ОСОБА_6, якому
було доручено проведення дослідження,
виконував його „в вільний від основної
роботи час" (а.с. 81-98).

У зв'язку з тим, що в ході апеляційного
розгляду справи представник ПАТ
«ПРОСТО-страхування» відмовився
підтримувати клопотання ПАТ
«ПРОСТО-страхування» про призначення
по справі судової автотехнічної
експертизи, яке ним було подано до суду
першої інстанції (а.с. 78) і відмова у
задоволенні якого судом першої
інстанції є одним із доводів
апеляційної скарги ПАТ
«ПРОСТО-страхування», 10.02.2014 року
представником позивача було подано до
суду клопотання про призначення по
справі судової автотехнічної
експертизи (а.с. 157), у зв'язку з чим в
апеляційному розгляді справи було
оголошено перерву - для надання
можливості представнику ПАТ
«ПРОСТО-страхування» подати до суду
клопотання про включення на
дослідження експертизи інших питань,
які б він вважав за необхідне поставити
експерту, а також всіх інших
матеріалів, наявних у ПАТ
«ПРОСТО-страхування», для їх
дослідження експертом (а.с. 157-162), однак
від представника ПАТ
«ПРОСТО-страхування» таких питань чи
додаткових матеріалів не поступило.

Як вбачається з Висновку експерта від
24.04.2014 року № 1/210
транспортно-трасологічної експертизи,
проведеної по справі на виконання
ухвали суду Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
Головного управління МВС України у
Львівській області, оскільки
„відсутня можливість безпосередньо
дослідити пошкоджений транспортний
засіб та місце ДТП одразу після
пригоди, то встановити можливість
утворення пошкоджень автомобіля «Nissan
Infiniti FX35», реєстраційний номер НОМЕР_1,
від перешкоди на вул. Луганській у м.
Львові виходячи тільки із наданих
матеріалів цивільної справи № 461/1124/13
не представляється можливим" (а.с. 165-166).

Тобто, тільки матеріалів цивільної
справи (без дослідження пошкодженого
транспортного засобу та місця ДТП
одразу після ДТП) є недостатньо для
висновку про те, що «утворення
комплексу пошкоджень на автомобілі
«Nissan Infiniti» НОМЕР_1 па місці пригоди,
зазначеному водієм ОСОБА_4, виключено",
який було дано співробітником
Науково-дослідного Бюро судових
експертиз „Сантодор" на підставі лише
копій матеріалів, які були надіслані
йому на цифровому носії ПАТ
«ПРОСТО-страхування», яке є
заінтересованою особою, а відтак не
виключається можливість утворення
пошкоджень вище згаданого автомобіля
при обставинах, які були наведені
позивачем ОСОБА_4 у поданих ним до ПАТ
«ПРОСТО-страхування» документах.

При цьому слід зазначити, що схема ДТП
складалася працівниками ДАІ з виїздом
на місце цієї пригоди і у колегії
суддів відсутні підстави для того, щоб
ставити під сумнів дані, які наведені
працівниками ДАІ у згаданій схемі ДТП.

За вище наведених обставин колегія
суддів позицію ПАТ
«ПРОСТО-страхування» розцінює, як таку,
що спрямована на ухилення згаданого
страховика від виконання взятих на
себе зобов'язань за Договором
добровільного страхування
транспортних засобів, який було
укладено між сторонами даного спору
19.01.2011 року (а.с. 5).

Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
всім обставинам і доказам по справі в
їх сукупності та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому приходить
до висновку про те, що підстави для його
скасування відсутні і апеляційну
скаргу на нього, яка не спростовує
висновків рішення суду, слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» відхилити та
залишити рішення Галицького районного
суду м. Львова від 25 червня 2013 року без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: