Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,
суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Гаврилко В.С.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Хустської
міської ради, треті особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
самовільне будівництво,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Хустської міської ради,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на самочинно
збудований житловий будинок.
Посилається на те, що з 1986 року вона
перебувала в фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_4 .

З 1986 року і по даний час позивачка
фактично проживає в АДРЕСА_1 який
належав чоловіку позивачки та
відповідно до договору дарування від 15
грудня 1994 року 1/2 частина будинку
належить позивачці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивачки
ОСОБА_4 помер і позивачка залишилася
проживати в будинку одна.

За час перебування в шлюбних
відносинах сторони проживали однією
сім'єю, вели спільне господарство з 1994
року ОСОБА_4 став інвалідом третьої
групи і не міг обходитися чи жити без
сторонньої допомоги.

Позивачка як дружина доглядала за
ОСОБА_4, пенсія в нього була невелика її
розмір завжди був мінімальним і тому
позивачка хоч і сама вже була
пенсійного віку змушена була працювати
по найму, так як пенсій не вистачало на
ліки та належне харчування для хворого
чоловіка.

За час спільного проживання з
чоловіком позивачка звернулася з
заявою до Хустської міської ради про
надання їй у власність земельної
ділянки розміром 0,0587 га розташованої в
АДРЕСА_1 на якій розташований будинок з
цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель.

Рішенням VІІІ сесії V скликання
Хустської міської ради №476 від 26
вересня 2007 року позивачці надано у
приватну власність земельну ділянку та
відповідно нею виготовлено та отримано
державний акт на право приватної
власності на землю серії ЯД №544659 від 7
квітня 2008 року згідно з яким позивачка
та її чоловік ОСОБА_4 являються
співвласниками земельної ділянки .

Після смерті чоловіка, а саме травні 2011
року позивачка звернулася до Хустської
міської ради з заявою про надання їй
дозволу на добудову до існуючого
житлового будинку, де позивачка є
власником 1/2 частки, тобто по АДРЕСА_1

Рішенням №431 від 5.10.2011 року виконкому
Хустської міської ради позивачці
надано дозвіл на добудову.

Виготовити проектну документацію
позивачка не мала можливості спочатку
в зв'язку з відсутністю коштів, а потім
проектна організація просила від
позивачки дозвіл співвласника будинку,
тобто померлого чоловіка позивачки на
виготовлення проекту добудови.

Так як така добудова була необхідна для
поліпшення житлових умов позивачки, і
позивачка розуміючи, що маючи похилий
вік з кожним роком в неї все менше
можливостей для здійснення
будівництва вона зробила добудову
власними силами без виготовлення
технічної документації.

В даний час інакше як в судовому
порядку узаконити будівництво в
позивачки немає можливості, хоч
самовільним будівництвом вона не
порушила нічиї інтереси так як воно
було виконане на земельній ділянці, яка
належала позивачці на підставі акту на
право приватної власності на землю та
добудовано до житлового будинку
власником 1/2 частки якого позивачка
являється.

Позивачка просить суд постановити
рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1
право власності на самовільно
добудовані (прибудовані) приміщення
розташовані в АДРЕСА_1, а саме
приміщення розміром 14,3 кв.м. -веранду,
примішення розміром 10,5 кв.м. кухня,
приміщення розміром 7,9 кв.м. ванна.

Рішенням Хустського районного суду від
23 липня 2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
самовільно добудовані приміщення:
веранду розміром 14,3 кв.м., кухня
розміром 10,5 кв.м., ванна розміром 7,9 кв.м.
в АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та постановлення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Зазначається, що рішення суду
незаконне і необґрунтоване.

Належно повідомлена позивачка
повторно не з'явилась в судове
засідання, тому справа розглядається у
її відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

З наявних у справі матеріалів та
доводів апеляційної скарги вбачається,
що апелянта претендує на спірні
споруди АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Рішення по справі стосується прав і
обов'язків ОСОБА_2, однак постановлено
без залучення її до участі у розгляді
справи у якості сторони.

Відповідно до змісту п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав і основних свобод
людини, ст. 1 Протоколу N 1 до Конвенції
та національного законодавства, що
регулює порядок вирішення спорів,
захист права власності та права
спадкоємця обмеження чи позбавлення
такого права за судовим рішення
можливе тільки за залученням особи,
права якої обмежується, у якості
сторони по справі.

Постановлення судового рішення, яке
безпосередньо створює права та
обов'язки для особи чи обмежує її права
без залучення такої особи до участі у
справі в якості відповідача є також
порушенням ст. 33, 37 ЦПК України, та гл. 87
ЦК України.

За наведених обставин, суду
розглядаючи спір лише з участю осіб,
які брали участь у справі не мав
підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд і в межах своїх
повноважень не може виправити
порушення допущеного судом першої
інстанції, оскільки не наділений
правами щодо залучення до участі у
справі інших осіб, чи міняти їх
процесуальний статус а лише перевіряє
законність рішення місцевого суду в
межах вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Вирішення питання про права та
обов'язки особи не залученої до участі
у справі у якості сторони є істотним
порушенням норм процесуального права

За таких обставин, відповідно до
пунктів 1,4 частини першої статті 309 ЦПК
України, оскаржене рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області,-

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від
23 липня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Хустської міської ради, треті особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на самовільне будівництво
відмовити.

Рішення проголошене в порядку ст.218, 317
ЦПК України, набирає законної сили з
моменту його проголошення і
відповідно до ст. 326,327 ЦПК України може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді