Справа № 466/1207/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 липня 2014 року

Шевченківський районний
суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Баєвої
О.І.

при секретарі - Лелик
О.М., Кривяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
гідності та честі, ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди, -

у с т а н о в
и в:

в лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, який в подальшому було
уточнено та просить ухвалити рішення,
яким зобов'язати відповідача ОСОБА_2
спростувати поширену ним недостовірну
інформацію у точно такий же спосіб, у
який вона була поширена, а саме перед
студентами та науково-педагогічними
працівниками навчально-наукового
інституту права, психології та
економіки Львівського державного
університету внутрішніх справ (далі -
ННІППЕ), а також громадськістю.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 04 лютого 2014 року
проводилася зустріч декана юридичного
факультету ННІППЕ і його заступників
із студентами потоків «А» та «Ф» 4-го
курсу факультету.

Наприкінці зборів виступив студент 4-го
курсу 13-ої групи ОСОБА_2, який заявив, що
всі розмови про протидію корупції є
марні, оскільки вона охопила весь
університет та зазначив, що ОСОБА_1 бере
по 40 грн. за відпрацювання пропущеного
заняття.

Вважає, що дана інформація є
недостовірною, принижує його честь,
гідність та ділову репутацію.
Відповідач, застосовуючи обман,
намагався переконати значну кількість
осіб в корисливих, меркантильних
мотивах його, позивача, діяльності.

Внаслідок дій відповідача йому
спричинено і моральної шкоди, яка
виявилася в приниженні його честі,
гідності та ділової репутації. Він
зазнав значних душевних страждань.
Поширення такої інформації гнітило
його як особистість, він одержав
моральну травму, оскільки принижена
його людська гідність, на певний час
він втратив психічну рівновагу.
Нервове напруження, яке спричинено
протиправною поведінкою відповідача
призвело до нервових потрясінь та
страждань, які у свою чергу порушили
моральний клімат у його сім'ї.

В зв'язку з наведеним вище він змушений
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, дав
пояснення такі ж як викладені в
поданому позові. Додатково пояснив, що
просить спростувати недостовірну
поширену відповідачем інформацію і
перед громадськістю, оскільки після
його звернення з позовом до суду
відповідач давав чисельні інтерв'ю в
засобах масової інформації, чим сприяв
поширенню неправдивої інформації.
Спричинену йому моральну шкоду оцінює
в 1 гривню. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги заперечив повністю,
вказав, що підтримує висловлену ним на
зборах студентів позицію. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 з'ясувавши дійсні
обставини справи, права та обов'язки
сторін, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 04
лютого 2014 року на юридичному
факультеті навчально-наукового
інституту права, психології та
економіки Львівського державного
університету внутрішніх справи МВС
України відбулася зустріч декана і
заступників факультету із студентами
потоків «А» та «Ф» 4-го курсу. На
зустрічі були присутні близько 150
студентів.

Наприкінці зустрічі, і це не
оспорюється самим відповідачем,
студент ОСОБА_2- відповідач по справі
виступив перед аудиторією та
повідомив, що всі розмови про протидію
корупції марні, оскільки вона охопила
весь університет. Зокрема, як приклад,
повідомив, що викладач ОСОБА_1 бере по 40
грн. за відпрацювання пропущеного
заняття.

Конституція України в ст.ст. 21, 68, ч. 4 ст.
32 декларує, що усі люди є вільні і рівні
у своїй гідності та правах. Кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції України та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей. Кожному
гарантується судовий захист права
спростувати недостовірну інформацію
про себе і членів своєї сім'ї та права
вимагати вилучення будь-якої
інформації, також право на
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

Аналогічні положення містяться в
Цивільному Кодексі України, де у ч. 1 ст.
270 цього Кодексу зазначено, що
відповідно до Конституції України
фізична особа має право на повагу до
гідності та честі; у ч. 1 ст. 275 зазначено,
що фізична особа має право на захист
свого особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.
Статті 297 та 299 цього Кодексу
зазначають, що кожен має право на
повагу до його гідності та честі, на
недоторканість до своєї ділової
репутації. Фізична особа має право
звернутися до суду з позовом про захист
її гідності та честі, захист своєї
ділової репутації.

Відповідно до ст. 277 ч.1, 3 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

В судовому засіданні відповідач не
довів суду достовірності викладених
ним фактичних тверджень щодо вчинення
позивачем дій, зазначених в його
виступі. Так, в судовому засіданні
свідки категорично ствердили, що
позивач є вимогливим, чесним та
порядним викладачем, якого поважають
як студенти, так і викладачі. Жодного
разу гроші в студентів ні за які дії він
не вимагав та не отримував.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_6
та ОСОБА_7 про те, що вони старості своєї
групи передавали гроші в сумі по 40 грн.
для того, щоб позивач поставив їм
відмітку про відпрацювання заняття, то
такі їх твердження не знайшли свого
об'єктивного підтвердження в судовому
засіданні. При цьому свідки зазначили,
що сам позивач жодного разу не говорив,
що за те, щоб він поставив відмітку про
відпрацювання заняття, слід сплатити
певну суму грошей. Дані кошти, на їх
твердження, вони передавали старості,
яка суму озвучувала сама. Допитана в
судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 -
староста групи, де навчалися зазначені
вище свідки, вказала, що їх пояснення не
відповідають дійсності, що жодного
разу вона ні в кого не отримувала гроші
для передачі їх ОСОБА_1, а, відтак,
жодних коштів позивачу ніколи не
передавала.

Крім того до матеріалів справи
долучено копію постанови про закриття
кримінального провадження, винесену
старшим слідчим СВ Галицького РВ ЛМУ
УМВС України у Львівській області 16
червня 2014 року, з якої вбачається, що
18.04.2014 року з заявою до прокуратури
Львівської області звернувся ОСОБА_6, в
якій зазначав, що під час його навчання
на третьому курсі юридичного
факультету ННІППЕ ЛДУВС він
неодноразово через старосту
академічної групи 14-ф, в якій він
навчався, ОСОБА_8 передавав гроші у
розмірі 40 грн. за кожне відпрацювання
академічних заборгованостей з
навчальних дисциплін - кримінальний
процес та криміналістика старшому
викладачу кафедри кримінально
правових дисциплін ОСОБА_1

Після поведеної перевірки в ході
досудового слідства кримінальне
провадження закрито у зв'язку з
відсутністю події кримінального
правопорушення.

З долученого до справи витягу з
висновку службового розслідування за
інформацією УВБ у Львівській області
ДВБ МВС України від 07 березня 2014 року
вбачається, що інформацію студента 4-го
курсу денної форми навчання юридичного
факультету навчально-наукового
інституту права, психології та
економіки ОСОБА_2 слід вважати такою, що
не знайшла свого підтвердження.

На підставі наведеного вище, суд
приходить до висновку, що виступом
студента ОСОБА_2 - відповідача по
справі, на зустрічі студентів поширена
інформація, яку слід визнати
недостовірною, а відтак даним виступом
були порушені особисті немайнові права
позивача, і зокрема, його передбачене
законом права на повагу до його честі,
гідності та недоторканість ділової
репутації, тому позовні вимоги в цій
частині підлягають до задоволення.

За загальним правилом, інформація, що
порочить особу, має бути спростована у
спосіб, найбільш подібний до способу її
поширення. Так, позивач, просить
спростувати поширену проти нього
інформацію у точно такий спосіб, у який
вона була поширена.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач поширив зазначену вище
інформацію на зустрічі студентів 4-го
курсу юридичного факультету ННІППЕ,
при цьому ані кількість студентів, ані
прізвища осіб, які були присутні,
встановити неможливо. Крім того, на час
ухвалення судом рішення, дані студенти
закінчили навчання, отримали дипломи
бакалаврів та не є студентами ННІППЕ,
так само, як і відповідач по справі
ОСОБА_2 Тобто, спростувати поширену
відповідачем інформацію у точно таких
же спосіб не видається за можливе.

Законодавством передбачено, що у разі,
якщо спростування недостовірної
інформації неможливо здійснити у такий
же спосіб, у який вона була поширена, то
воно повинно проводитись у спосіб
наближений (адекватний) до способу
поширення, з урахуванням максимальної
ефективності спростування та за умови,
що таке спростування охопить
максимальну кількість осіб, що
сприйняли попередньо поширену
інформацію.

З огляду на це, суд вважає, що найбільш
доцільно спростувати недостовірну
інформацію, поширену відповідачем
шляхом поміщення тексту даного
рішення на офіційній веб-сторінці
юридичного факультету
навчально-наукового інституту права,
психології та економіки Львівського
державного університету внутрішніх
справ МВС України.

Що стосується чисельних інтерв'ю
відповідача в засобах масової
інформації, то на думку суду, такі дії
відповідача були спрямовані не на
поширення недостовірної інформації, а
на відстоювання своєї позиції в суді,
оскільки дані дії були вчинені ним
після пред'явлення позивачем позову до
суду про захист честі, гідності та
ділової репутації.

Що стосується вимоги про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
приниження честі і гідності, яку
позивач оцінив в 1 грн., то суд вважає, що
дана сума позивачем заявлена
формально, а відтак, на думку суду сам
факт спростування недостовірної
інформації є компенсацією за її
неправомірне поширення та додаткової
компенсації в грошовому еквіваленті не
потребує. Тому у задоволенні даної
вимоги слід відмовити.

Не підлягає стягненню з відповідача в
користь позивача сума судового збору,
оскільки як вбачається з долученої до
справи квитанції, судовий збір в
розмірі 343,60 грн. був сплачений
позивачем ОСОБА_10, провадження в
частині вимог якого було закрито.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, ст. 23, 277, 280, 297, 299 ЦК України,
суд, -

в и р
і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати інформацію, поширену студентом
4-го курсу 13-ої групи юридичного
факультету навчально-наукового
інституту права, психології та
економіки Львівського

державного університету внутрішніх
справ МВС України ОСОБА_2 04 лютого 2014
року на зборах студентів потоків «А» та
«Ф» про те, що старший викладач ОСОБА_1
отримує від студентів по 40 грн. за
відпрацювання пропущеного заняття
недостовірною.

Спростувати дану інформацію шляхом
поміщення тексту даного рішення на
офіційній веб-сторінці юридичного
факультету навчально-наукового
інституту права, психології та
економіки Львівського державного
університету внутрішніх справ МВС
України не пізніше місяця з дня
набрання рішенням законної сили.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: О. І. Баєва