Справа № 346/863/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1547/2014
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Девляшевського В.А.,

суддів:
Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник
О.В.,

з участю:
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення
Коломийського міськрайонного суду від
16 травня 2014 року -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
пред'явлено позов до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що у зв'язку із
неналежним виконанням ОСОБА_3 умов
кредитного договору №IFXRRX06830328,
укладеного сторонами 09.07.2007 року на
суму 2398,80 грн, зі сплатою 12% річних за
користування кредитом та кінцевим
терміном повернення 09.07.2009 року,
утворилась заборгованість, яка станом
на 24.01.2014 року склала 32199,65 грн і
складається із: 7648,07 грн заборгованості
по відсоткам, 1229,57 грн заборгованості
по комісії за користування кредитом та
21514,13 грн пені, а також 500 грн штрафу
(фіксована частина) та 1307,88 грн штрафу
(процентна складова). При цьому, від
даної суми заборгованості ПАТ КБ
«ПриватБанк» відняв 4234,11 грн
заборгованості, яка була стягнута з
відповідача судовим наказом
Коломийського міськрайонного суду від
01.08.2008 року. Посилаючись на те, що в
добровільному порядку ОСОБА_3
повертати вищевказану заборгованість
відмовляється, банк просив стягнути з
відповідача кредитну заборгованість у
розмірі 27965,54 грн та 279,66 грн сплаченого
судового збору.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 16 травня у задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, ПАТ
КБ «ПриватБанк» подало апеляційну
скаргу, у якій посилається на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи. На думку апелянта,
суд помилково застосував загальний
трьохрічний строк позовної давності,
оскільки умовами кредитної угоди, з
якими ОСОБА_3 була ознайомлена, що
підтверджується її підписом у заяві
позичальника, позовну давність було
збільшено до п'яти років. Посилаючись
на незаконність рішення, позивач
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В.
апеляційну скаргу підтримала з
мотивів, наведених у ній.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, хоч судове повідомлення
їй було направлено у встановленому
законом порядку завчасно. В
надісланому на адресу суду запереченні
на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила
розглянути справу без її участі, у
зв'язку із хворобою. Таким чином, є
правові підстави для розгляду справи у
її відсутності. Додатково вказала, що
апеляційну скаргу не визнає, рішення
суду першої інстанції вважає законним
та просить залишити його в силі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції
прийшов до висновку, що банком було
пропущено загальний трьохрічний строк
позовної давності. При цьому суд
вважав, що Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»
(Стандарт), відповідачка ОСОБА_3
особисто не підписувала, а тому
правовідносини між сторонами з приводу
кредитування регулюються лише заявою
позичальника, строк виконання
зобов'язань за якою встановлений до
09.07.2009 року. Однак, з такими висновками,
колегія суддів погодитись не може,
виходячи із наступного.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, 3) які правовідносини
випливають із встановлених обставин, 4)
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в
даній справі не відповідає.

Встановлено і матеріалами справи
підтверджується, що 09.07.2007 року між ПАТ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №IFXRRX06830328, який
включає в себе заяву позичальника та
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»
(Стандарт). За умовами вищезазначеного
договору ОСОБА_3 отримала кредит на
суму 2398,80 грн, зі сплатою 12% річних за
користування кредитом та кінцевим
терміном повернення 09.07.2009 року (а.с. 8-12).
При цьому колегія суддів зауважує,
підписавши власноручно заяву
позичальника, ОСОБА_3 фактично дала
згоду на те, що дана заява разом із
запропонованими Банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка» (Стандарт), з якими
вона була ознайомлена та які були їй
надані у письмовій формі, складає
кредитно-заставний договір. Факт
підписання згаданої заяви ОСОБА_3 не
оспорюється. Тому, посилання суду
першої інстанції на те, що відповідач
ОСОБА_3, підписуючи заяву позичальника
не розуміла, що вказані Умови, з якими
її було ознайомлено, є саме тими
Умовами, які складають єдиний
кредитний договір, на думку колегії
суддів, є помилковими.

В п.5.5 названих вище "Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам"
встановлено строк позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені та штрафів
- п'ять років (копія "Умов" - а.с.12).
Збільшення позовної давності,
встановленої законом, за домовленістю
сторін передбачено частиною 1 статті 259
ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що
строк дії кредитного договору,
укладеного з відповідачкою ОСОБА_3,
завершився 09.07.2009 року. Позов про
стягнення кредитної заборгованості
банком пред'явлено 19.02.2014 року. З
наведеного випливає, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» не пропустив погоджений
сторонами п'ятирічний строк позовної
давності.

Більш того, ПАТ КБ "ПриватБанк" не було
пропущено й загальний трьохрічний
строк позовної давності, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 частково виконувала кредитні
зобов'язання - вносила в касу банку
кошти в погашення кредитної
заборгованості в грудні 2010 року, в
січні 2011 року, в березні та грудні 2011
року (банківська відомість - а.с.7). В ч.1
статті 264 ЦК України зазначено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. А згідно ч.3
названої статті після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Отже, у суду не було правової підстави
для відмови у задоволенні позову банку
у зв'язку із пропуском строку позовної
давності.

Встановлено, що ОСОБА_3 згідно умов
договору надано кредитні кошти, які
вона частково повернула банку. Однак,
вона належно не виконувала умови
договору щодо повернення кредитних
коштів та відсотків за користування
кредитом, у зв'язку з чим станом на
24.01.2014 року утворилась загальна
заборгованість на суму 27965,54 грн, яка
підтверджена документально.

Враховуючи наведене, на думку колегії
суддів, позов ПАТ КБ "ПриватБанк" є
обгрунтованим. Однак, виходячи із
інтересів обох сторін та враховуючи
непрацездатність та похилий вік
відповідачки ОСОБА_3, ту обставину, що
вона здійснює догляд за сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, другої групи
інвалідності, часткове погашення
позичальником основної
заборгованості, те, що невиконання
відповідачем не спричинило банку
істотної шкоди, неспівмірність розміру
пені і штрафів з розміром основної
заборгованості, колегія суддів на
підставі ч.3 статті 551 ЦК України вважає
за необхідне зменшити розмір стягнення
пені, яка розрахована не за один рік, а
за весь час невиконання кредитних
зобов'язань, до 2000 грн.

При цьому, колегія суддів вважає
за необхідне звільнити відповідача
також і від сплати штрафів (фіксованої
частини та процентної складової),
виходячи із наступного.

Пунктами 5.1, 5.2 та 5.3 Умов передбачена
відповідальність позичальника за
порушення зобов'язання, а саме: пеня у
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 грн за кожен день
прострочки платежу; пеня у розмірі 0,1%
річних від несвоєчасно виданої суми
кредиту за кожен день прострочки та
штраф у розмірі 500 грн та 5% від суми
заборгованості. Тобто за одне й те саме
порушення зобов'язання кредитним
договором передбачена подвійна
відповідальність одного виду (пеня та
штраф). Однак, в ст. 61 Конституції
України зазначено, що ніхто не може
бути двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк" слід задовольнити
частково, стягнувши з відповідача
кредитну заборгованість в сумі 10877 грн
64 коп, яка складається з: 7648 грн 07 коп
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 1229 грн 57 коп
заборгованості по комісії та 2000 грн
пені. Питання про стягнення основної
заборгованості позивачем не ставиться,
оскільки воно вирішено шляхом видачі
Коломийським міськрайонним судом 01
серпня 2008 року судового наказу, який
перебуває в законній силі.

Приймаючи до уваги вище викладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в даній справі ухвалив
рішення з порушенням вимог норм
матеріального і процесуального права.
Тому оскаржене рішення не може бути
залишене в силі. В даній справі є
правові підстави для ухвалення нового
рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 218, 307, 309, 313-314, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково. Рішення
Коломийського міськрайонного суду від
16 травня 2014 року в даній справі
скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № IFXRRX06830328,
укладеним 09.07.2007 року в розмірі 10877
(десять тисяч вісімсот сімдесят сім)
грн 64 коп, яка складається з 7648 (сім
тисяч шістсот сорок вісім) грн 07 коп
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 1229 (одна тисяча
двісті двадцять дев'ять) грн. 57 коп
заборгованості по комісії за
користування кредитом та 2000 (дві
тисячі) грн пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за кредитним
договором.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
В.А. Девляшевський

Судді:
В.М. Васильковський

О.Є. Меленко