Справа № 750/7998/13-ц Провадження №
22-ц/795/1377/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Сапон А. В. Доповідач - Зінченко С. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко
С.П.,суддів:Вінгаль В.М., Мамонової О.Є.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:представника позивача
Вольфовського С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю „МЖК
Чернігів" на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 07
травня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю „МЖК Чернігів" до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

В серпні 2013 року ТОВ „МЖК Чернігів"
звернулось до суду з позовом, в якому,
після уточнення позовних вимог,
просило стягнути з ОСОБА_6 на його
користь 2073 грн. 60 коп. заборгованості за
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкової території, що виникла
станом на 28.02.2014 року. В обґрунтування
вимог позивач посилався на те, що
відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1, який знаходиться на його
балансі. Відповідач в порушення умов
договору про надання послуг виконує
свої зобов'язання неналежним чином, у
зв'язку з чим станом на 28.02.2014 року має
заборгованість по оплаті послуг у
зазначеній вище сумі.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 07 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ „МЖК
Чернігів", посилаючись на невірне
застосування судом норм матеріального
права, просить дане рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. Апелянт
вказує, що тарифи на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій формуються із
розрахунку за 1 кв.м. житлової площі, а
не за чисельністю мешканців. Апелянт
наполягає на тому, що чинним
законодавством не передбачено
зменшення розміру плати з утримання
будинків і спору та прибудинкових
територій.

В письмових запереченнях ОСОБА_6
просить апеляційну скаргу ТОВ „МЖК
Чернігів" відхилити, а рішення суду
залишити без змін, вважаючи його
законним та обґрунтованим.

Представник позивача Вольфовський С.О.
заперечував проти апеляційної скарги,
вважав, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином. З
урахуванням положень ч.2 ст.305 ЦПК
України його неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступного висновку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач повідомив позивача про
виїзд з місця проживання з квартири
АДРЕСА_1 до м. Києва у зв'язку із
працевлаштуванням, він не користується
послугами, що надавались позивачем, в
тому звільняється від сплачувати за ці
послуги.

Апеляційний суд не погоджується із
даним висновком суду, оскільки він не
відповідає встановленим по справі
обставинам та не ґрунтується на
вимогах закону.

Відповідно до ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення , ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (214 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.19).
Указаний будинок знаходиться на
балансі ТОВ «МЖК Чернігів», який є
виконавцем житлово-комунальних послуг.
Між сторонами 20 січня 2012 року був
укладений договір про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, відповідно до
положень якого ОСОБА_6 зобов'язувалась
оплачувати послуги в установлені
договором строки. Позивач в
установленому порядку надає послуги з
утримання будинків та при будинкових
територій, в т.ч. і щодо будинку АДРЕСА_1
та його прибудинкової території (а.с.51).

Нормами ст. 64,68 ЖК України передбачено,
що наймач зобов'язаний своєчасно
вносити квартирну плату і за
комунальні послуги. Члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються на рівні з наймачем усіма
правами та несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму житлового
приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
балансоутримувачем будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд є власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст.382 ЦК квартира в
житловому будинку є об'єктом права
власності, і власникам квартири у дво-
або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир.

Виходячи ж зі змісту статей 320 та 360 ЦК
України, відповідач ОСОБА_6, як власник
квартири, який є співвласником
багатоквартирного будинку
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить та брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна.

Аналогічний обов'язок власника
квартири в багатоквартирному будинку
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і його
прибудинкової території відповідно до
своєї частки у майні будинку
закріплено і в п.п.1, 2 ст.10 Закону
України „Про приватизацію державного
житлового фонду".

Згідно з п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги"
споживач має право на несплату
вартості житлово-комунальних послуг за
період тимчасової відсутності
споживача та (або) членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні, а також за період фактичної
відсутності житлово-комунальних
послуг, визначених договором, у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Із змісту ст. 60 ЦПК України вбачається,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, обгрунтовуючи своє не
проживання в спірній квартирі,
посилався на те, що ним було
відправлено на адресу позивача лист, в
якому він повідомив останнього про те,
що у зв'язку з працевлаштуванням він
переїхав до м. Києва, де проживає за
адресою АДРЕСА_2, надавши копію наказу
про прийом його на роботу та копію
трудової книжки.

Апеляційний суд вважає, що факт
працевлаштування відповідача у м.
Києві не може бути визнано належним
доказом його не проживання за місцем
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 та не
користування послугами, що надаються
позивачем.

Відповідачем в порушення вимог ст. 60
ЦПК України не надано будь-якого
доказу, що свідчить про його фактичне
постійне проживання чи місце
тимчасової реєстрації у АДРЕСА_2.

Порядком формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011 року № 869, та рішенням
Виконкому Чернігівської міської ради
№ 56 від 12 березня 2012 року „Про послуги
з утримання будинків і посуд та
прибудинкових територій" визначено, що
тариф на послуги з утримання будинків
для власників/орендарів (юридичних чи
фізичних осіб) встановлений у
розрахунку на 1 м2 загальної площі
приміщення.

Тобто, нарахування плати за послуги з
утримання будинків та прибудинкових
територій проводиться незалежно від
кількості осіб, які користуються цими
послугами.

Крім того, умовами укладеного між
сторонами договору про надання послуг
з утримання будинків і посуд та
прибудинкової території від 20.11.2012 року
не передбачено звільнення споживача
від оплати за послуги (п.10 договору).

За викладених обставин, суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про те, що відповідач не
повинен здійснювати оплату послуг, що
були надані позивачем.

Згідно розрахунку позивача (а.с.109)
розмір заборгованості відповідача
ОСОБА_6 за період з листопада 2012 року по
лютий 2014 року становить 2073 грн. 60 коп.
даний розрахунок відповідачем не
спростований.

Отже, позовні вимоги підлягають
задоволенню у зазначеній вище сумі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути судові витрати в
сумі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 320, 360, 382 ЦК України,
ст.ст. 24,25 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст.ст. 303,
307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю „МЖК
Чернігів" задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 07 травня 2014 року
скасувати.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю „МЖК Чернігів"
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „МЖК Чернігів" 2073
(дві тисячі сімдесят три) грн.. 60 коп.
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за період з 01 листопада 2012 року
по 28 лютого 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „МЖК Чернігів" 365 грн.
40 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: