РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 390/73/14-ц

Провадження № 2/390/94/14

"20" травня 2014 р.
Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Цапушел І.С.,

за участю представника позивача -
Олійник Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в заочному порядку, в
м.Кіровограді цивільну справу за
позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду
з позовом (з врахуванням уточнень до
позовної заяви від 31.03.2014 року) до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки. В обгрунтування
позову вказав, що 14.03.2008 року між ОСОБА_2
та Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк", що
змінив назву на ПАТ "УкрСиббанк", було
укладено кредитний договір про надання
споживчого кредиту № 0,
відповідно до якого банком було надано
відповідачу кредит (грошові кошти) в
сумі 883750 грн., а позичальник
зобов"язався повертати наданий кредит
та плату за кредит в обсязі та терміни,
встановлені кредитним договором. З
метою забезпечення зобов"язань за
кредитним договором між ОСОБА_2 та
банком, 14.03.2008 року укладено договір
іпотеки, згідно до якого відповідач
надав в іпотеку банку належне йому на
праві приватної власності нерухоме
майно - нежитлове приміщення, а саме
комплекс із спорудами за АДРЕСА_1. У
зв"язку із тим, що ОСОБА_2 було порушено
умови кредитного договору та не
погашено належні до сплати суми,
позивачем було направлено на адресу
відповідача вимогу щодо погашення
заборгованості за кредитним договором.
Заборгованість ОСОБА_2 перед банком не
була погашена та станом на 03.12.2013 року
становить 1394953,64 грн., яка складається
із: заборгованості за кредитом в
розмірі 612785,13 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом в
розмірі 619936,56 грн., пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом в
розмірі 73718,54 грн., пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
в розмірі 88513,41 грн. У зв"язку із
вказаним, позивач просить звернути
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором від 14.03.2008 року, а
саме на комплекс зі спорудами за
АДРЕСА_1, та встановити спосіб
реалізації нерухомого майна, що
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності, а саме, шляхом проведення
прилюдних торгів предмета іпотеки, у
межах процедури виконавчого
провадження. А також позивач просить
стягнути з відповідача судовий збір,
сплачений ним при подачі позову до
суду.

Представник позивача за
довіреністю Олійник Ю.С. в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
зазначила, що незважаючи на те, що банку
відомо, що ФОП ОСОБА_2 є банкрутом,
проведено ліквідаційну процедуру, в
ході якої об'єкт нерухомості проданий з
прилюдних торгів, визнано вимоги
кредиторів після визнання боржника
банкрутом, які незадоволені за
недостатністю майна банкрута,
погашеними, та те, що даний час
власником майна є інша особа, просила
позов задовольнити з підстав,
викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з"явився, про день, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Зі згоди представника позивача
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.
Згідно зі ст. 526
ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у
разі, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то у разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
відсотків.

Ст.1 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст.7 Закону
України "Про іпотеку" за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.
Відповідно до ст. 9
Закону України "Про іпотеку"
іпотекодавець має право виключно на
підставі згоди іпотекодержателя:
зводити, знищувати або проводити
капітальний ремонт будівлі (споруди),
розташованої на земельній ділянці, що є
предметом іпотеки, чи здійснювати
істотні поліпшення цієї земельної
ділянки; передавати предмет іпотеки у
наступну іпотеку; відчужувати предмет
іпотеки; передавати предмет іпотеки в
спільну діяльність, лізинг, оренду,
користування.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
іпотеку" у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.
Правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого
в іпотеку майна або його передачі в
наступну іпотеку, спільну діяльність,
лізинг, оренду чи користування без
згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відповідно до ст. 17 Закону україни „
Про іпотеку" іпотека припиняється у
разі: припинення основного
зобов"язання або закінчення строку дії
іпотечного договору; реалізації
предмета іпотеки відповідно цього
Закону; набуття іпотекодержателем
права власності на предмет іпотеки;
визнання іпотечного договору
недійсним; знищення (втрати) переданої
в іпотеку будівлі (споруди), якщо
іпотекодавець не відновив її.

Згідно зі ст. 23
Закону України "Про іпотеку" у разі
переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.
У разі порушення провадження у
справі про відновлення
платоспроможності іпотекодавця або
визнання його банкрутом або при
ліквідації юридичної особи -
іпотекодавця іпотекодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
іпотеки незалежно від настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
іпотекодержатель і правонаступник
іпотекодавця не досягнуть згоди про
інше.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.
Згідно зі ст. 35
Закону України "Про іпотеку" у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В
цьому документі зазначається
стислий зміст порушених зобов'язань,
вимога про виконання порушеного
зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.
Положення
частини першої цієї статті не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.
Вимога, встановлена частиною першою
цієї статті, не перешкоджає
іпотекодержателю здійснювати свої
права, визначені статтею 12 цього
Закону, без попереднього
повідомлення іпотекодавця, якщо
викликана таким повідомленням
затримка може спричинити знищення,
пошкодження чи втрату предмета
іпотеки.

Таким чином, виходячи з
системного аналізу вказаних правових
норм, випливає, що у раз переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі шляхом відчуження за договором
купівлі-продажу іпотека є дійсною для
нового набувача відповідного
нерухомого майна, у тому разі, якщо таке
відчуження проведено самим
іпотекодавцем та відбулося за згодою
іпотекодержателя.

У разі відчуження предмету
іпотеки в іншому порядку збереження
іпотеки не передбачено.
Відповідно до вимог ст. 593 ЦК
України право застави припиняється у
разі: 1) припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою; 2) втрати
предмета застави, якщо заставодавець
не замінив предмет застави; 3)
реалізації предмета застави; 4) набуття
заставодержателем права власності на
предмет застави. Право застави
припиняється також в інших випадках,
встановлених законом.
Судом встановлено,
що 14.03.2008 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
"УкрСиббанк", який в подальшому змінив
назву на ПАТ "УккрСиббанк", та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір про
надання споживчого кредиту № 0,
відповідно до якого банком було надано
відповідачу кредит (грошові кошти) в
сумі 883750 грн., а позичальник
зобов"язався повертати наданий кредит
та плату за кредит в обсязі та терміни,
встановлені кредитним договором
(а.с.6-10). В
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором 14.03.2008 р.
між банком та ОСОБА_2 укладений договір
іпотеки, за яким останній надав в
іпотеку належне йому на праві
власності нерухоме майно - а саме
комплекс із спорудами за АДРЕСА_1
(а.с.17-21).
Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Господарського суду
Харківської області від 21 грудня 2010
року визнано ФОП ОСОБА_2 банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.
Припинено діяльність банкрута,
припинено стягнення з банкрута за
всіма виконавчими документами,
встановлено строк у 40 днів для
пред'явлення вимог кредиторів,
скасовано арешти, що накладені на майно
боржника, інші обмеження щодо
розпорядження майном боржника, в тому
числі податкові застави. Зобов'язано
ліквідатора - арбітражного керуючого
Плотнікову О.В. до 21.06.2011 року виконати
ліквідаційну процедуру банкрута, та
здійснити продаж всього майна ФОП
ОСОБА_2, у тому числі реалізувати майно
(звернути стягнення на майно), що є
предметом іпотеки, в порядку
передбаченого Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(а.с. 44-48). Відповідно до
протоколу № 1 проведення аукціону від
09.03.2011 року лот № 1, проведеного по
реалізації майна банкрута ФОП ОСОБА_2 в
ліквідаційній процедурі зазначене
нежитлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, було придбано ОСОБА_4 (а.с.99).

Відповідно до довідки
ОКП "КООБТІ" № 358755 від 29.11.2012 року, яка
була видана арбітражному керуючому
Кононенку О.М., нежитлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, 14 березня 2011 року
передано ОСОБА_4( а.с. 49).
Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 27 лютого 2013
року було затверджено ліквідаційний
баланс, визнано вимоги кредиторів в
тому числі АТ " УкрСиббанк" в сумі 1 606 234,
44 грн., які незадоволені за
недостатністю майна банкрута,
погашеними. (а.с.88-92).
В подальшому, як
вбачається з інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об"єкта нерухомого
майна № 20075528 від 07.04.2014 року власником
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, став ОСОБА_2, на підставі
договору купівлі-продажу від 14.03.2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Кіровоградського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.129-130).

11 лютого 2013 року, у зв'язку з неналежним
виконанням зобов'язань, на адресу
позичальника ОСОБА_2 було надіслано
досудову вимогу про погашення
заборгованості та було зазначено, що у
разі невиконання вимоги банк має право
задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
(а.с. 111-113).

Оскільки позичальником
заборгованість не погашена, позивач і
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки. Проте, як встановлено в
судовому засіданні власником спірного
майна на даний час є інша особа,
клопотань від позивача про залучення
до участі у справі в якості
співвідповідача - власника спірного
майна на даний час ОСОБА_2, не надходило.
Таким
чином, оскільки відчуження предмету
іпотеки проводилось в рамках процедури
про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_2 та
спірний об'єкт нерухомості проданий з
прилюдних торгів, а тому підстав для
звернення стягнення на предмет іпотеки
післі його продажу з прилюдних торгів у
ліквідаційній процедурі немає.

Окрім того, відповідною ухвалою
Господарського суду Харківської
області було визнано вимоги кредиторів
після визнання боржника банкрутом, які
незадоволені за недостатністю майна
банкрута, погашеними.

Виходячи з
системного аналізу вказаних вище
правових норм випливає, що положення
щодо збереження іпотеки у разі
переходу права власності на предмет
іпотеки до іншої особи не поширюється
на випадки відчуження предмета іпотеки
у процедурі банкрутства при ліквідації
фізичної особи підприємця, оскільки у
такому випадку набувач майна не
становиться іпотекодавцем з
наслідками, передбаченими законом
стосовно звернення стягнення на це
майно, як іпотечне. Отже, іпотечні
зобов'язання у даному випадку
припинили свою дію.

На підставі викладеного суд
вважає, що відсутні підстави для
звернення стягнення на нерухоме майно,
яке було предметом іпотеки за
іпотечним договором, укладеним з
позивачальником, та яке на момент
звернення позивача до суду втратило
статус іпотечного.
На підстві
ст. ст. 509, 526, 1050,1054, ЗУ " Про іпотеку" та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 224-226
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк"
до ОСОБА_2, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя