Справа № 2-з/6
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Новоселицький
районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

при секретарі Кіріл С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Новоселиця
заяву ОСОБА_1 про часткове скасування
заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою про часткове скасування
заходів забезпечення позову,
посилаючись на те, що рішенням
Новоселицького районного суду від 11
червня 2013 року, частково зміненим
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 10 жовтня 2013
року, був задоволений позов ОСОБА_2 до
нього про виконання зобов'язання та
стягнуто суму боргу в розмірі 102362
гривні 40 копійок та судові витрати в
сумі 4005 гривень 82 копійок. 11 березня 2013
року Новоселицьким районним судом було
винесено ухвалу про забезпечення
вказаного позову, якою було накладено
арешт на майно та грошові кошти, які
належать йому. У зв'язку з тим, що 03
квітня 2013 року ним надано ПАТ КБ
«ПриватБанк» генеральні доручення на
продаж автомобілів, просив зняти арешт
з автомобілів марки MERCEDES-BENZ 2540, номер
кузова/шасі НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2 та марки FLIEG, номер
кузова/шасі № НОМЕР_3, реєстраційний
номер: НОМЕР_4, які належать йому на
праві власності та знаходяться в
заставі ПАТ КБ «Приватбанк».

Учасники судового розгляду, будучи
належним чином повідомлені про час і
місце судового розгляду справи, в
судове засідання не з'явилися з
неповажних для суду причин, що
відповідно до ст. 154 ЦПК України не є
перешкодою для подальшого розгляду
даної заяви.

Суд, вивчивши подану заяву, докази
додані до неї та матеріали цивільної
справи № 2-234/2013 року, вважає що в
задоволенні заяви слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Новоселицького районного суду від 11
червня 2013 року, частково зміненим
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 10 жовтня 2013
року, був задоволений позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про виконання зобов'язання та
стягнуто суму боргу в розмірі 102362
гривні 40 копійок та судові витрати в
сумі 4005 гривень 82 копійок.

11 березня 2013 року ухвалою
Новоселицького районного суду з метою
забезпечення вказаного позову, було
накладено арешт на майно та грошові
кошти, які належать ОСОБА_1.

Як вбачається зі змісту заяви та
доданих до неї доказів між ОСОБА_1 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений
договір застави автомобілів № E/V 092915
від 18 червня 2009 року, а також досягнута
згода про добровільну реалізацію
частини вищевказаного майна для
погашення заборгованості за кредитом,
що підтверджується наданими
дорученнями.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно ч. 5 ст. 154 ЦПК України питання про
скасування заходів забезпечення
позову вирішується в судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Положення частини 5 статті 60 вказаного
Закону передбачають зняття арешту з
майна у випадках незавершеного
виконавчого провадження за рішенням
суду, зокрема за позовом про зняття
арешту з майна, а не ухвали,
постановленої за заявою сторін у
справі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 239
ЦПК України окремо від рішення суду
можуть бути оскаржені в апеляційному
порядку ухвали суду першої інстанції
щодо забезпечення позову, а також щодо
скасування забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК
України суд за заявою особи може
поновити строк апеляційного
оскарження ухвали.

Аналізуючи зміст вказаних норм
законодавства, суд приходить до
висновку, що заходи забезпечення
позову можуть бути скасовані судом,
який розглядає справу. Разом з тим,
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виконання
зобов'язання не перебуває в
провадженні суду, оскільки вже
розглянута в 2013 році та за результатами
її розгляду винесено рішення від 11
червня 2013 року, яке вступило в законну
силу.

Зняття арешту з майна у випадках
незавершеного виконавчого провадження
проводиться не на підставі ухвали,
постановленої за заявою сторін у
справі, а за рішенням суду, зокрема за
позовом про зняття арешту з майна.

Таким чином, вимоги особи, що
ґрунтуються на її праві власності на
арештоване майно, розглядається за
правилами, установленими для розгляду
позовів про звільнення майна з під
арешту.

Саме такого висновку дійшов Верховний
Суд України у своїй Постанові від 15
травня 2013 року за № 6-26цс13. Зазначена
Постанова прийнята з підстав
передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а
тому висновки викладені в ній є
обов'язковими для всіх судів України
(ч.2 ст. 214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України).

За вказаних обставин, суд вважає
безпідставними заявлені вимоги про
зняття арешту з автомобілів боржника
ОСОБА_1, у зв'язку із чим, у задоволенні
заяви слід відмовити.

На підставі ст.ст. 154, 239, 294 ЦПК України,
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження», суд керуючись ст. 10, 11, 60,
208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
часткове скасування заходів
забезпечення позову та зняття арешту з
автомобіля марки MERCEDES-BENZ 2540, номер
кузова/шасі НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2 та марки FLIEG, номер
кузова/шасі № НОМЕР_3 реєстраційний
номер: НОМЕР_4, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернівецької
області через Новоселицький районний
суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: