РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2014 року
м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в
складі :

головуючого судді
Мигаль Г.П.

при секретарі
Гевко А.Б.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

та адвоката на стороні відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні майном та вселення,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні
майном та вселення, посилаючись на те,
що він є співвласником квартири
АДРЕСА_1. Окрім нього ? частина квартири
належить ОСОБА_2, яка зареєстрована та
проживає в даній квартирі.
Відповідачка чинить йому перешкоди у
користуванні та розпорядженні
вищевказаним житловим приміщенням, що
полягають у тому, що він не має доступу
до квартири, ключів від вищезазначеної
квартири у нього немає. На його усні та
письмові звернення ОСОБА_2 не реагує.

14.01.2014р. позивач подав заяву про зміну
предмету спору, в якій просить вселити
його та членів його сім»ї: дружину
ОСОБА_4, дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідачку не чинити йому перешкод у
користуванні ? частиною спірної
квартири.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, дав аналогічні
пояснення, викладені в позовній заяві.
Крім цього, пояснив, що ? частини
квартири АДРЕСА_1 належить йому на
праві власності. В даній квартирі
зареєстрований він, його дружина та
двоє дочок. Оскільки відповідачка
чинить йому перешкоди в користуванні
спірної квартирою він із сім'єю на
даний час проживає в квартирі, що
належить батькам дружини. Він та члени
його сім'ї мають намір вселитися у
квартиру АДРЕСА_1, ? якої належить йому
на праві власності, іншим житлом він та
члени його сім'ї не забезпечені.
Питання щодо викупу відповідачкою його
частки у спірній квартирі на даний час
він не розглядає.

Відповідачка, та адвокат ОСОБА_3 на
стороні відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили та
пояснили, що відповідачка пропонувала
позивачу викуп його частки в квартирі
АДРЕСА_1, однак останній запросив
вартість, яка на їх думку перевищує
ринкову. Відповідачка також пояснила в
судовому засіданні, що позивач немає
ключів від спірної квартири, вона їх
йому не давала, оскільки вважає, що
квартира є малою, а тому в ній не може
проживати позивач зі своєю сім'єю та її
сім'я.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов слід задоволити.

Судом встановлено, що ? частина
квартири АДРЕСА_1 В. у м.Львові належить
на праві власності ОСОБА_1, що
вбачається із договору дарування ?
частини квартири (а.с.3) та витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (а.с.4).

Як вбачається із листа від 30.09.2013р.
ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 із
проханням надати йому доступ до 1/2
частини спірної квартири, шляхом
передачі дублікатів ключів (а.с.5), що
стверджується копією рекомендованого
повідомлення про вручення поштого
відправлення (а.с.5).

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
позивач - ОСОБА_1 та члени його сім"ї -
дружина ОСОБА_4 та неповнолітні діти -
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, про що свідчать
записи в будинковій книзі для пропи ску
громадян, які проживають в АДРЕСА_1
(а.с.32-33).

У судовому засіданні встановлено, що
відповідачка чинить перешкоди
позивачу у користуванні спірною
квартирою, не допускаючи його до
помешкання, ключ від квартири у
позивача є відсутній, що не заперечила
ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до ст.41 Конституції України
та ст.1 Першого протоколу до Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналась17.07.1997р. відповідно до
Закону України "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950р., Першого
протоколу та протоколів №2,4,7,11 до
Конвенції" закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватись і
розпоряджатись належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти будь-які
угоди щодо свого майна, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст.316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Як вбачається з ст.321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 383 ЦК України та ст.150 ЖК України
передбачає право власника квартири на
використання помешкання для власного
проживання, проживання членів своєї
сім'ї та інших осіб.

Власник, права якого порушені, має
право звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення певних дій особою,
які порушують його право або з вимогою
про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню ( ст.386 ЦК
України).

Оцінюючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заявлені вимоги підставні та
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні ? частиною
квартири АДРЕСА_1, що належить йому на
праві спільної часткової власності.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та членів
його сім'ї : дружину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4
та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, у
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 229,40 гривень (двісті
двадцять дев'ять грн. сорок коп.) на
відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного
суду Львівської області через
Франківський районний суд м.Львова.

Суддя:
Мигаль Галина
Петрівна