У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Олійник А.С.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом дочірнього
підприємства «Інтранс Холдінгс» до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- товариство з обмеженою
відповідальністю «Восток Автомир», про
витребування майна з чужого
незаконного володіння та визнання
права власності на майно за касаційною
скаргою дочірнього підприємства
«Інтранс Холдінгс», поданою його
представником Кіляровим Андрієм
Володимировичем, на рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 23
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 5
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року дочірнє підприємство
«Інтранс Холдінгс» звернулось до суду
з зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідно до п. п. 1.1
договору комісії від 1 грудня 2010 року,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Восток Автомир»
зобов'язалось за дорученням дочірнього
підприємства «Інтранс Холдінгс» за
винагороду укласти від свого імені та
за його рахунок договір
купівлі-продажу автомобіля «Lexus LX 470»,
державний номер НОМЕР_1 за ціною, що
вказана в акті технічного стану оцінки
транспортного засобу. Пунктом 4.1
зазначеного договору передбачено, що
передача товару позивачем товариству з
обмеженою відповідальністю «Восток
Автомир» для продажу здійснюється
разом із підписанням цього договору за
актом, який підписується обома
сторонами і є невід'ємною частиною
цього договору. 1 червня 2012 року на
виконання договору комісії від 1 липня
2010 року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Восток Автомир» та
ОСОБА_1 укладено договір
купівлі-продажу, за умовами якого
останній набув у власність автомобіль
«Lexus LX 470», державний номер НОМЕР_1 за 115
910,87 грн. Вважає укладений договір
купівлі-продажу незаконним, оскільки
договір комісії від 1 липня 2010 року
ним не укладався. Спірний автомобіль
вибув із власності поза його волею на
підставі підробленої довіреності № 14
від 1 травня 2012 року. Просило
витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_1 автомобіль «Lexus LX 470»,
державний номер НОМЕР_1 та визнати за
позивачем право власності на нього.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 23 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 5 листопада 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 23
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 5
листопада 2013 року, ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин і вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов
правильного висновку, що спірний
автомобіль переданий позивачем на
реалізацію за документами, що є
чинними, і реалізований за договором,
який недійсним не визнаний.

Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 337 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не дають підстав
для висновку, що судами при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень, фактично зводяться до
переоцінки доказів і незгодою заявника
із висновками судів по їх оцінці.

Судами на основі об'єктивної оцінки
наданих сторонами доказів повно
встановлено фактичні обставини справи
та вірно застосовано норми
матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього
підприємства «Інтранс Холдінгс»,
подану його представником Кіляровим
Андрієм Володимировичем, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 23 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 5 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.О.Карпенко Судді:

Т.П.Дербенцева А.С.Олійник