АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/2005/2014
Головуючий в І інстанції: Скрипнік Л.А.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 01 дня
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 14 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

25 лютого 2014 року позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з
вказаним позовом в якому просили
усунути їм перешкоди у користуванні
домоволодінням по АДРЕСА_1 шляхом
заборони ОСОБА_2 і ОСОБА_6 чинити
перешкоди в користуванні
співвласниками: мостінням І;
водопроводом №1, каналізаційним зливом
біля водопроводу №1, а також вільного
доступу до домоволодіння з АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що згідно договорів дарування від
21.08.1999 року та 10.06.1999 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 відповідно є співвласниками по
1/10 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Із
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною спірною
адресою мешкає також їх син ОСОБА_7
Іншими співвласниками спірного
домоволодіння є також ОСОБА_8 (1/4
частина), ОСОБА_9 (22/100 частин) та ОСОБА_10
(33/100 частини). При цьому ОСОБА_10 померла
у 2012 році, а в її частині домоволодіння
проживають ОСОБА_11, ОСОБА_2 та її
чоловік ОСОБА_6 Відповідачі по справі
фактично власниками частини спірного
домоволодіння не є, проте самовільно
зайняли частину спірного
домоволодіння, позбавивши решту
співвласників користування спірними
частинами домоволодіння, включаючи і
права вільного доступу до
домоволодіння через хвіртку з АДРЕСА_1.
На неодноразові вимоги позивачів
відповідачі по справі відмовляються у
добровільному порядку усунути
перешкоди іншим співвласникам
вищевказаного домоволодіння у
користуванні зазначеними частинами
домоволодіння, через що позивачі
просять понови ти їх права на підставі
ст.355, 356, 358, 391 ЦК України.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 14 травня 2014 року
позов задоволено частково. Суд вирішив
усунути ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
перешкоди у користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 надати
ключі від замку воріт, які ведуть до
вказаного домоволодіння з АДРЕСА_1. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі заявник просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в задоволені
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права та невідповідність висновків
суду обставинам справи. Зокрема,
зазначила, що суд не звернув уваги на
те, що позивачами не наведено жодного
доказу на підтвердження факту
здійснення нею чи її чоловіком
перешкод у користуванні майном, в той
час як свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснив, що вона та її
чоловік ніяких перешкод не чинять, а
позивачі мають вільний цілодобовий
доступ до спільного майна. Також
вказала, що суд не звернув уваги на те,
що вхід до двору з АДРЕСА_1 не
зачиняється на замок багато років,
замок давно несправний, ключі втрачені
і виконати таке рішення буде неможливо,
а висновки ОВС про заміну замків на
воротах ОСОБА_6 не відповідають
дійсності, оскаржити їх у
передбаченому законом порядку
неможливо і вони суперечать показанням
свідка ОСОБА_9 Також зазначила, що суд
вийшов за межі позовних вимог, оскільки
позивачі таку вимогу не заявляли. Крім
того, вказала, що суд не врахував, що
вимоги позивача ОСОБА_5 не можуть
ґрунтуватися на ст.391 ЦК України,
оскільки докази наявності у нього
власності у спірному домоволодінні
відсутні.

Отже, рішення суду не оскаржується в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

Згідно з договором дарування від 10.06.1997
року, посвідченого за номером 3-1644 та
зареєстрованого у встановленому
законом порядку, позивач ОСОБА_3 є
власником 1/10 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

Відповідно до договору дарування від
21.07.1997 року, посвідченого за номером 1-752
та зареєстрованого у встановленому
законом порядку, власником інших 1/10
частин домоволодіння АДРЕСА_1, є
позивач по справі - ОСОБА_4 (а.с.11-12).

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 23.10.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 09.12.2013 року, у справі за позовом
ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору, - ОСОБА_9, про знесення самовільно
збудованих будівель (а саме літ."З", "И"
та "М") в задоволенні позову було
відмовлено (а.с.38-39, 40-41).

Зазначеним судовим рішенням
встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до
довідки Третьої Херсонської державної
нотаріальної контори, на підставі ч.1
ст.1269 ЦК України, після смерті ОСОБА_10,
що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належить
33/100 частин від домоволодіння, за яким
закріплено спірне подвір'я. Вказане
домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 505м.кв., що
була виділена у користування
співвласникам домоволодіння за
рішенням виконавчого комітету
Комсомольської районної ради
депутатів трудящих м. Херсона від 29.08.1967
року № 216. Порядок користування між
співвласниками домоволодінням, яке
розташоване на спірній земельній
ділянці, у встановленому законом
порядку не здійснено.

Сторонами не заперечується, що спірне
домоволодіння в натурі не поділено.
Також сторони зазначили своє
місцепроживання в спірному
домоволодінні: ОСОБА_4 проживають у
будинку літ."В", ОСОБА_2 проживають в
будинку літ."А".

До справи долучено копію технічного
паспорту від 18.08.2011 року домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.5-10). Згідно з ним:

---власниками домоволодіння є: ОСОБА_3
(10/100); ОСОБА_4 (10/100); ОСОБА_10 (33/100); ОСОБА_8
(25/100); ОСОБА_9 (22/100);

---домоволодіння складається з: двох
житлових будинків літ."А" і "В";
прибудова "а", прибудова "в", прибудова
"в1", літня кухня "Г", сарай "Д", водопровод
№1, огорожа №3-6, мостіння №1. Крім того,
виявлено самочинне будівництво:
частина прибудови "в2", гараж "Б", сарай
"Е", сарай "З", сарай "И", сарай "Л", сарай "М"
і сарай "Н".

Відповідно до висновку органу міліції
від 18.02.2014 року до чергової частини
Комсомольського РВ 11.02.2014 року надійшла
заява ОСОБА_4, яка мешкає за адресою
АДРЕСА_1, щодо неправомірних дій сусіда
ОСОБА_6, а саме з приводу того, що
останній 11.02.2014 року замінив замки на
воротах що ведуть до спірного подвір'я
з АДРЕСА_1, через що вона не могла
потрапити до спірного домоволодіння.
При цьому згідно вказаного висновку
ОСОБА_6 не заперечував з приводу того,
що він 11.02.2014 року замінив замки на
воротах з АДРЕСА_1, що ведуть до
спірного подвір'я, посилаючись на те, що
ця частина двору прилягає до його
будинку, отже він може нею
розпоряджатися. У зв'язку з тим, що між
сторонами виникли цивільні
правовідносини подальша перевірка
фактів була закінчена (а.с.49).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
суду першої інстанції пояснив, що
ОСОБА_3 у спірному подвір'ї між
будівлями «З-1» та «а-1» встановив
огорожу, яка перегородила повір'я.
Вказана огорожа має хвіртку, яка
відповідачем ОСОБА_6 була забита, через
що ОСОБА_3 на повір'я можуть здійснювати
прохід лише через хвіртку, що по
АДРЕСА_1. При цьому показав, що до
каналізаційного люку, що на спірному
подвір'ї, можна дістатися лише через
хвіртку, що веде до спірного
домоволодіння з АДРЕСА_1, яка
закривається на ключ, при цьому чи є
ключі у позивачів від вказаної хвіртки
він не знає. Разом із тим зазначив про
те, що ніяких перешкод у користуванні
мостінням І, водопроводом № 1 та
каналізаційним зливом біля
водопроводу № 1, в разі вільного
потрапляння на спірну земельну ділянку
в обхід з АДРЕСА_1, немає.

Таким чином, для користування
позивачами водопроводом №1 та
каналізаційним зливом біля
водопроводу №1 можливо позивачами лише
в обхід з іншої вулиці.

При розгляді справи апеляційним судом
сторони показали на схемі місце
розташування спірних воріт №3, які
ведуть до вказаного домоволодіння з
АДРЕСА_1. При цьому позивачі зазначили,
що на воротах відповідачами
встановлений замок, ключі від нього
вони їм (позивачам) не надають, а тому
вони не можуть зайти в домоволодіння з
АДРЕСА_1, що є офіційним входом до
домоволодіння. Відповідачі ж
зазначили, що на воротах стоїть старий
замок, який непридатний, не працює, а
тому вхід до домоволодіння з АДРЕСА_1 є
вільний.

Задовольняючи позов частково, суд, на
підставі ст.ст.355, 356, ч.1, ст.358, 391 ЦК
України дійшов до правильного висновку
про доведеність позивачами наявності у
них перешкод у користуванні зазначеним
спірним подвір'ям та відновлення цього
права шляхом надання відповідачами
ключів від воріт, які ведуть до
спірного подвір'я.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до того, що відповідачі не
чинять перешкоди позивачам у
користуванні спірним подвір'ям до
уваги не приймаються, оскільки не
доведені належним чином та висновків
суду, які підтверджуються дослідженими
у справі доказами, не спростовують. При
цьому колегія суддів погоджується з
висновком суду, який послався у тому
числі на висновок органу міліції від
18.02.2014 року за заявою ОСОБА_4 Згідно
вказаного висновку відповідач ОСОБА_6
особисто не заперечував проти того, що
він 11.02.2014 року замінив замки на воротах
з АДРЕСА_1. Посилання заявника на те, що
суд вийшов за межі позовних вимог не
приймаються до уваги, оскільки
предметом позову є усунення перешкод,
зокрема надання вільного доступу до
домоволодіння з АДРЕСА_1.

Оскільки суд першої інстанції прийняв
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України це
є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 14 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і на неї може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з моменту її
проголошення.

Головуючий:

судді: