АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5152/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В. В. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Городничої
В.С.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк»

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, третя особа:
Амур-Нижньодніпровський РВ у м.
Дніпропетровську ГУ ДМС України в
Дніпропетровській області, про
звернення стягнення на майно та
виселення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом до
відповідача, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору про
іпотечний кредит №DNUHGI від 22.02.2008
року відповідач отримав кредит у
розмірі 151500,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування ним у розмірі 15,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 22.02.2038 року.

За п.3.1 зазначеного договору у
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором відповідач надав в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 37,10 кв.м., житловою площею 21,10
кв.м. Ціна предмету іпотеки дорівнює
202000,00 грн.

Згідно заяви відповідача від 18.07.2008
року кредитний договір №DNUHGI
переведено з валюти гривня в валюту
долар США. Розмір кредиту після
проведення конвертації з урахуванням
винагороди банку складає 32938,74 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

У порушення вимог закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав. Станом на 07.08.2013 року має
заборгованість - 93150,16 доларів США.

З урахуванням викладеного, просить суд
в рахунок погашення заборгованості за
зазначеним кредитним договором в
розмірі 93150,16 доларів США звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки з укладанням від
імені позивача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, а також
виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі зі зняттям з реєстраційного
обліку.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014
року позов задоволено частково. У
рахунок погашення заборгованості
перед публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» ОСОБА_2 за договорами
кредиту № DNUHGI від 22 лютого 2008 року
в розмірі 93150,16 доларів США, яка
складається з: 32603,89 доларів США -
заборгованість за кредитом; 19361,60
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
4143,80 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
32575,35 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором; 31,29 доларів США - штраф
(фіксована частина); 4434,23 доларів США -
штраф (процентна складова), звернуто
стягнення згідно іпотечного договору
№ DNUHGI від 22 лютого 2008 року на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 37,10 кв.м., житловою
площею 21,10 кв.м., шляхом проведення
прилюдних торгів, з початковою ціною,
яка встановлюється на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності в межах процедури
виконавчого провадження.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляцій скарзі позивач, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду першої
інстанції змінити в частині зміни
способу звернення стягнення на предмет
іпотеки і відмови у виселенні та
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причину своєї неявки суду не
повідомив.

Вислухавши представника позивача,
розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
скарги та скасування рішення суду,
виходячи з наступного.

Судом установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 22 лютого 2008 року
сторони уклали договір про іпотечний
кредит № DNUHGI, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі
151500,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування ним у розмірі 15,00 % на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 22.02.2038 року.

За п.3.1 зазначеного договору у
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором відповідач надав в
іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 37,10 кв.м., житловою площею 21,10
кв.м. Ціна предмету іпотеки дорівнює
202000,00 грн.

Згідно заяви відповідача від 18.07.2008
року кредитний договір №DNUHGI
переведено з валюти гривня в валюту
долар США. Розмір кредиту після
проведення конвертації з урахуванням
винагороди банку складає 32938,74 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі.

В порушення умов кредитного договору, а
також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України,
відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконує.

Станом на 07.08.2013 року має
заборгованість 93150,16 доларів США, яка
складається з наступного:

- 32603,89 доларів США - заборгованість за
кредитом;

- 19361,60 доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 4143,80 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом.

- 32575,35 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

- 31,29 доларів США - штраф (фіксована
частина).

- 4434,23 доларів США - штраф (процентна
складова).

Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України
«Про іпотеку», у разі невиконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
іпотеку», за рахунок предмета іпотеки
Позивач має право задовольнити свою
вимогу за основним зобов'язанням у
повному обсязі або частині,
встановленій іпотечним договором, що
визначена на час виконання цієї вимоги
включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу та будь-якого
збільшення цієї суми, яке було прямо
передбачено умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, керуючись
ст.ст.509, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,
Законом України «Про іпотеку», ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованої відмови у задоволенні
позовних вимог про виселення
відповідача та інших осіб зі спірної
квартири не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК
України звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановлених законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку жилий
будинок чи жиле приміщення шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення провадиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У п. 43 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

З аналізу наведених норм матеріального
права вбачається, що на момент
звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду
із позовом про виселення, його права
повинні бути порушені відповідачем
шляхом невиконання вимоги про
звільнення житлового приміщення.
Наявність письмової вимоги про
звільнення житлового приміщення є
обов'язковою умовою при задоволенні
позову про виселення з іпотечного
житла.

Лист позивача від 25.02.2013 року (а.с.16) не є
повідомленням про виселення у
розумінні ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», оскільки у цьому листі
йдеться про те, що у разі неповернення
кредиту протягом 30 днів, банк розпочне
процедуру звернення стягнення на
предмет іпотеки, тобто на момент
направлення цього листа банк не
звернув стягнення на предмет іпотеки,
а, відтак, даний лист не може вважатись
повідомленням про виселення з
іпотечного житла.

Решта доводів апеляційної скарги також
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки не спростовують висновки суду
першої інстанції та встановлені ним
обставини, а зводяться до незгоди з
висновками суду та особистого
тлумачення апелянтом норм права.

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування або зміни
рішення суду першої інстанції, судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: