Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2014 Справа №607/24200/13-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі

головуючого судді Процько Я.В.

за участі секретарів Костиник О.М. та
Клюхи І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
цивільну справу за позовом приватного
підприємства «Дружба сервіс - житло 1»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за утримання будинку та прибудинкової
території, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПП «Дружба сервіс - житло 1»
звернувся в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги по утриманню
будинку та прибудинкової території та
229,40 грн. судового збору. Свої вимоги
позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1. Послуги по
утриманню будинку та прибудинкової
території за даною адресою надавав
позивач. Плата за дані послуги,
відповідно до рішення виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
№ 1603 від 28 вересня 2011 року становила 62,41
грн. в місяць, однак внаслідок
неналежного виконання своїх обов'язків
в частині оплати наданих позивачем
послуг з січня 2008 року по 31 грудня 2013
року у відповідача утворилась
заборгованість, що становить 3'515,93 грн.,
котрі і слід з нього стягнути. Також 24
квітня 2014 року представник відповідача
звернувся до суду з заявою № 122 про
визнання поважними причини пропущення
позовної давності та поновлення
пропущеного строку, покликаючись на те,
що внаслідок несплати користувачами
вартості наданих позивачем послуг у
нього були відсутні кошти для сплати
судового збору, а це позбавляло
можливості звернутись до суду за
захистом свого порушеного права. У
подальшому ситуація змінилась і лише 28
лютого 2013 року він звернувся до суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з відповідача
заборгованості з утримання будинку та
прибудинкової території.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала з
мотивів вкладених у позовній заяві та
просила їх задовольнити. Також просила
визнати поважними причини пропущення
строку позовної давності з підстав,
зазначених у відповідній заяві.

ОСОБА_1 у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечив
посилаючись на те, що жодного договору
про надання послуг з утриманню будинку
та прибудинкової території із
позивачем він не укладав, їх не отримує
і оплачувати не повинен, в силу ч. 6 ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», оскільки на даний момент у
своїй квартирі не проживає і про це
неодноразово письмово повідомляв
відповідача. Окрім цього зазначає, що у
даному житловому приміщенні
опломбовані вода та газ, що ще раз
підтверджує відсутність там будь-яких
мешканців.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
переконання, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

ОСОБА_1 є власником та зареєстрований в
квартирі АДРЕСА_1. Дані факти, визнані
сторонами і, в силу ч. 1 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України), доказуванню не
підлягають.

Відповідач постійно проживає без
реєстрації у с. Городище, Козівського
району Тернопільської області, що
стверджується довідкою № 59/2-19 від 07
лютого 2014 року, виданою сільським
головою Городищенської сільської ради.

Позивач до 31 грудня 2011 року надавав
послуги по утриманню будинку та
прибудинкової території за адресою де
у власності відповідача перебуває
зазначена квартира, їх якість та
своєчасність сторонами не
оспорювались, тому, керуючись, ч. 1 ст. 11,
ч. 1 ст. 61 ЦПК України, ці обставини не є
об'єктом судового дослідження і
доказуванню не підлягають.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

За утримання будинку та прибудинкової
території відповідачу, у різні періоди
часу нараховувалась плата, об'єм якої
регулювався рішеннями Тернопільської
міської ради. Так, з січня по квітень 2008
року вона становила 32,26 грн., у травні 2008
року - 52,36 грн., з червня 2008 року по
травень 2011 року - 57,12 грн., з червня по
вересень 2011 року - 56,59 грн., у жовтні 2011
року - 61,35 грн., а з листопада по грудень
2011 року - 62,41 грн. в місяць.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
актів цивільного законодавства. У
випадках встановленими такими актами,
цивільні права та обов'язки виникають
безпосередньо з актів органів держаної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
права та обов'язки споживача й
виконавця житлово-комунальних послуг.
Зокрема, правом споживача є одержання
вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком - оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом. Обов'язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення із споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст. 68 ЖК України, п. 7 ч. 2 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, затверджених
постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992
року, утримання приватизованих квартир
здійснюється за рахунок коштів їх
власників. Власники квартир
багатоквартирних будинків зобов'язані
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і
прибудинкової території відповідно до
своєї частки у майні будинку, своєчасно
вносити плату за комунальні послуги.

Таким чином, між позивачем та
відповідачем у справі склались
відносини, які регулюються Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Посилання останнього на відсутність
договору про надання таких послуг
визнані судом неспроможними, оскільки
позивач фактично надавав відповідачу
послуги з утримання будинку та
прибудинкової території, чого останній
не заперечив, а тому він зобов'язаний
такі послуги оплати.

Щож до покликань ОСОБА_1 на ч. 6 ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» в якій зазначено, що споживач
має право на несплату вартості
житлово-комунальних послуг за період
тимчасової відсутності споживача
та/або членів його сім'ї при
відповідному документальному
оформленні, а також за період фактичної
відсутності житлово-комунальних
послуг, визначених договором у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, то вони відкинуті судом з
огляну на таке.

Дійсно, законодавцем передбачена
можливість не вносити плату за надання
певного виду, суд підкреслює, лише
певного виду житлово-комунальних
послуг за період тимчасової
відсутності споживача та/або членів
його сім'ї при відповідному
документальному оформленні, а також за
період фактичної відсутності
житлово-комунальних послуг. Така
диференціація пов'язана з характером
надання окремих послуг. Зокрема з
визначенням можливості обмеження їх
тоді, коли це може бути здійснено
персонально щодо конкретного
споживача без шкоди для решти.

Так наприклад, згідно з пунктом 32
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, споживач має
право на несплату вартості ненаданих
послуг з холодного і гарячого
водопостачання за період тимчасової
відсутності споживача та членів його
сім'ї за умовою відключення виконавцем
послуг холодної та гарячої води і
опломбування запірних вентилів на
вводі у квартиру (приватний будинок) та
зняття пломб і відновлення надання
послуг згідно з письмовою заявою
споживача. Пунктом 32 Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 09 грудня 1999 року
№ 2246, визначено, що газопостачальна
організація зобов'язана у разі
відсутності лічильника газу та надання
споживачем відповідних підтвердних
документів провадити перерахунок
розміру плати за послуги з
газопостачання у випадку тимчасової
відсутності за основним місцем
проживання споживача або членів його
сім'ї.

Такими обмеженнями відповідач успішно
користується, здійснивши опломбування
води та газу. Дані факти
підтверджуються довідкою № 31 від 12
березня 2014 року та актом перевірки від
12 лютого 2014 року.

Однак, що ж стосується послуг по
утриманню будинку та прибудинкової
території то плата за них повинна
здійснюватись незалежно від того, чи
проживає власник квартири у ній чи ні.
Аналогічну правову позицію викладено у
листі державної житлово-комунальної
інспекції Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 23/4883 від 02 листопада 2010 року
«Щодо проведення перерахунків на
послуги з центрального опалення в разі
надання їх не в повному обсязі,
зниження якості та щодо оплати за
житлово-комунальні послуги в разі
відсутності споживача», де зазначено,
що «…Розмір тарифів (нормативних
витрат, пов'язаних з утриманням
будинків і споруд та прибудинкових
територій) визначається згідно з
Порядком формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 № 529. Ці витрати не
залежать від того, проживає особа в
квартирі (власник або наймач) чи ні. …
Оплата цих послуг повинна
здійснюватися з моменту отримання
права власника на квартиру. Тобто
зменшення розміру плати за послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, в разі
відсутності споживача, чинним
законодавством не передбачено.».

З наданого суду розрахунку
заборгованості вбачається, що у
відповідачу з січня 2008 року по грудень
2011 року нараховувалась плата за
користування житловим утримання
будинку та прибудинкової території,
однак він за ці послуги не сплачував і
за цей період утворилась
заборгованість, що складає 3'515,60 грн.

Частиною 1 ст. 256 та ч. 1 ст. 257 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
передбачено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
(ч. 1 ст. 261 ЦК України)

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

05 березня 2013 року Тернопільським
міськрайонним судом Тернопільської
області було винесено судовий наказ та
стягнено з відповідача в користь
позивача 3'515,60 грн. боргу за утримання
будинку та прибудинкової території.
Дане судове рішення за заявою ОСОБА_1
було скасовано ухвалою суду від 15
квітня 2013 року.

Отож при обчисленні строку позовної
давності слід відштовхується від дати
винесення вказаного вище судового
наказу.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту. (ч. 5 ст. 267 ЦК
України)

У своїй заяві № 112 від 24 квітня 2014 року
про визнання поважною причини пропуску
позовної давності та поновлення
пропущеного строку для звернення до
суду представник позивача стверджує,
що пропустив його оскільки на рахунках
підприємства були відсутні кошти для
сплати судового збору, однак ці його
доводи не підтвердженні жодним
доказом, тому до уваги судом братись не
можуть.

Таким чином до стягнення підлягає
заборгованість в межах строків
позовної давності за період з 01 квітня
2010 року по 31 грудня 2011 року, яка
становить 1'209,35 грн. (3'515,60 - 2'306,22 = 1'209,35)

Також, в силу ст 88 ЦПК України, з
відповідача в користь позивача слід
стягнути 229,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. 68 Житлового кодексу
України, ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», п. 7 ч. 2 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року, ст. ст. 10, 11,
60, 210, 213, 215 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь приватного
підприємства «Дружба сервіс - житло 1»
1'209 (одну тисячу двісті дев'ять) грн. 38
коп. заборгованості за утримання
будинку та прибудинкової території і 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Тернопільського
апеляційного суду через
Тернопільський міськрайонний суд
протягом 10 діб.

Головуючий суддяЯ. В. Процько