Справа № 465/1074/14
Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзьора
Провадження № 22-ц/783/4005/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого - судді: Берези
В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,
за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Франківського районного суду м.Львова
від 7 квітня 2014 року у справі за
поданням Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визначення частки майна
боржника, -

встановила:

оскаржуваною ухвалою подання
задоволено. Визначено, що співвласнику
ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2
частка квартири АДРЕСА_1.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, просить
таку скасувати, а справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
апелянт зазначила про те, що ухвала
винесена з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Про відкладення розгляду справи на
07.04.2014 року апелянта не було
повідомлено. З огляду на те, що сума
заборгованості частково задоволена на
суму реалізованого з торгів майна
іпотекодавця ГО «Фонд
соціально-економічного розвитку ІІІ
тисячоліття» та частково здійснюється
її погашення рівними частинами
позичальником ОСОБА_3, подвійного
стягнення відповідної заборгованості
різними органами державної виконавчої
служби, тобто стягнення ще й з апелянта
ОСОБА_2, недопускається. До того ж,
співвласником спірної квартири є
неповнолітня особа - дочка ОСОБА_4, і
звернення стягнення на частину
квартири апелянта ставить під загрозу
нормальну життєдіяльність дитини,
унеможливить її проживання в ній.

В судове засідання особи, які беруть
участь у справі, в судове засідання не
з`явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час і місце судового
розгляду справи, а тому справу
розглянуто у їх відсутності,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України. У
відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши у межах доводів
апеляційної скарги та пред`явлених
вимог законність і обгрунтованість
ухвали суду першої інстанції, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з виконавчим листом № 2-2692/11,
виданим 16.02.2012 року Сихівським районним
судом м. Львова, з ОСОБА_3, ОСОБА_2 слід
солідарно стягнути на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованість по
кредитному договору в сумі 1918589,79 грн.

Згідно з витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (а.с.19),
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_4.

Встановлено, що іншого майна, належного
боржнику та придатного для реалізації
в рахунок погашення заборгованості,
виявлено не було.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення
суду не виконує, станом на 31.01.2014 року
заборгованість боржником не сплачено,
її частка у спільному майні не
визначена, а тому є всі підстави для
задоволення відповідного подання.

З даним висновком погоджується і
колегія суддів.

Відповідно до ч.6 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», у
випадках, коли боржник володіє майном
спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Згідно з ч.1 ст. 379 ЦПК України, питання
про визначення частки майна боржника у
майні, яким він володіє спільно з
іншими особами, вирішується судом за

поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. ст.369 ЦК України,
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

З урахуванням положень ст. 371 ЦК
України, відповідно до якої у разі
виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними, законом або рішенням суду, суд
першої інстанції правильно визначив
частку ОСОБА_2 в розмірі 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, належної на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_4

Доводи апелянта про те, що
співвласником квартири є неповнолітня
дочка, а відтак, звернення стягнення на
частину квартири апелянта ставить під
загрозу нормальну життєдіяльність
дитини, не впливають на визначення
частки у праві спільної власності
боржника та не спростовують висновків
суду.

Окрім того, не заслуговують на увагу
обґрунтування вимог апеляційної
скарги в частині незаконності
оскаржуваної ухвали внаслідок
неповідомлення боржника ОСОБА_2 про
відкладення розгляду справи на 07.04.2014
року.

Так, відповідно до ч.2 ст.379 ЦПК України,
суд у десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
повідомленням сторін та
заінтересованих осіб. Неявка сторін
та інших осіб не є перешкодою для
вирішення питання про визначення
частки майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами.

В матеріалах справи наявні докази
вручення ОСОБА_2 судової повістки про
виклик до суду на 28.03.2014 року (а.с.21), і з
огляду на скорочені строки розгляду
відповідного подання, суд, врахувавши
положення ч.2 ст.379 ЦПК України,
розглянув таке у відсутності боржника
ОСОБА_2 Неявка даної особи в судове
засідання не впливає на правильність
судового рішення у даній справі.

Безпідставними є посилання апелянта на
те, що сума заборгованості не підлягає
стягненню з неї у спосіб звернення
стягнення на частку майна боржника у
зв`язку з частковим задоволенням суми
заборгованості на суму реалізованого з
торгів майна іпотекодавця ГО «Фонд
соціально-економічного розвитку ІІІ
тисячоліття» та частково здійснюється
її погашення рівними частинами
позичальником ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_2
виступає солідарним боржником у
кредитному зобов`язанні на суму 1918589
грн. 79 коп., що підтверджується копією
виконавчого листа (а.с.3), кредитор має
право вимагати виконання обов`язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК
України).

Так як матеріалами справи підтверджено
наявність солідарного боргу ОСОБА_2 в
сумі 1918589 грн. 79 коп., судом правильно
вирішено визначити частку майна
боржника для звернення на неї
стягнення.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про законність
оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити і
залишити ухвалу районного суду без
змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.
313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Франківського районного
суду м.Львова від 7 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.