Справа № 161/7584/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року м.
Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Другого ДВС Луцького міського
управління юстиції, ОСОБА_3 про
виключення з акту опису та арешту майна
та звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 23 квітня 2013 року
в справі № 161/6632/13-ц позов ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_3 задоволено повністю,
стягнуто заборгованість в розмірі 87 890
грн. та судові витрати. На виконання
згаданого рішення 20.05.2013 р. видано
виконавчий лист № 161/6632 на підставі
якого головним державним виконавцем
другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції 22.05.2013 р. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.

26.02.2014 р. при примусовому виконанні
наведеного виконавчого листа,
державним виконавцем проведено опис
майна, що належить боржнику, нежитлове
приміщення-офіс АДРЕСА_1, та складено
відповідний акт опису й арешту майна
серія ВП № 40826351.

Зазначений об'єкт нерухомості належить
ОСОБА_3 на праві приватної власності та
набутий останнім на підставі рішення
виконкому Луцької міської ради від
26.07.2012 р. № 507-21 (свідоцтво від 30.07.2012 р.
серія САЕ № 492225).

Вона є дружиною ОСОБА_3, шлюб між ними
зареєстровано 20.07.2008 р., про що в книзі
реєстрації шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 784
(свідоцтво від 20.07.2008 р. серія НОМЕР_1).

Враховуючи наведене можна
стверджувати, що ОСОБА_3 набув спірне
нежитлове приміщення - офіс АДРЕСА_1,
під час шлюбу, за рахунок коштів
сімейного бюджету, а тому таке є
спільною сумісною власністю подружжя.
В зв'язку з тим, що спірне нерухоме
майно є об'єктом спільної сумісної
власності, а кредитор не звертався з
позовом про виділ частки боржника із
спільного майна в натурі, не
скористався процедурою щодо права
вимоги продажу боржником своєї частки,
визначеною в ч. 2 ст. 366 ЦК України,
державним виконавцем накладено арешт
на все нежитлове приміщення - офіс
АДРЕСА_1, всупереч положенням ч. 6 ст. 52
Закону України «Про виконавче
провадження», що є порушенням права
власності інших співвласників, тому
можна прийти до висновку, про
законність та обґрунтованість вимоги
про виключено з акту опису й арешту
майна від 26.02.2014 року вищеназваний
об'єкт нерухомості.

Просить суд звільнити (виключити)
нежитлове приміщення-офіс АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві
спільної сумісної власності, з акту
опису й арешту від 26.02.2014 р. серія ВП №
40826351.

Позивач та її представник в судове
засідання не з'явилися, про дату, час і
місце судового розгляду справи
повідомлялися належним чином, про
причини своєї неявки не повідомили.
Представник позивача подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, позов підтримує повністю,
просить його задовольнити.

Представник відповідача Другого ВДВС
Луцького МУЮ в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини своєї неявки до суду
не повідомляв, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи без
його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
судового розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини своєї
неявки суду не повідомляв, подав до
суду заяву про розгляд справи без його
участі, просить позов задовольнити.
Дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заявлений позов підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник може
вимагати усунення будь-яких порушень в
здійсненні ним права користування і
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЦК України
фізична особа - підприємець, яка
перебуває у шлюбі, відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
особистим майном і часткою у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка належатиме їй при поділі цього
майна.

Судом при розгляді справи встановлено,
що державним виконавцем Другого ВДВС
Луцького МУЮ на підставі виконавчого
листа виданого Луцьким міськрайонним
судом Волинської області у цивільній
справі № 1616/6632/13-ц, було складено акт
опису та арешту майна. Яким було
накладено арешт на нежитлове
приміщення-офіс АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Також встановлено і це підтверджується
письмовими матеріалами справи, що
нежитлове приміщення-офіс АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 (а.с. 4, 5).

Також встановлено, що 20.07.2008 року між
позивачем по справі та відповідачем
ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб (а.с. 6).

Також встановлено, що вищезазначене
нежитлове приміщення було придбано
подружжям в зареєстрованому шлюбі. В
період часу з 31.01.2012 року по 06.09.2014 року
ОСОБА_3 перебував на обліку в ДСП
Луцької міської ради як одержувач
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку і не займався підприємницькою
діяльністю та не мав доходів від неї
(а.с. ).

Таким чином суд приходить до висновку,
що нежитлове приміщення-офіс АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю подружжя.
При цьому частки подружжя у спільній
сумісній власності є рівними. Оскільки
будь-яких інших доказів, які б
спростували доводи позивача суду не
надано.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що нежитлове
приміщення-офіс АДРЕСА_1 належить
позивачу та відповідачу ОСОБА_3 на
праві спільної сумісної власності
подружжя. А тому за таких обставин, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову та виключення ?
спірного приміщення з акту опису і
арешту майна.

Керуючись ст. 60 СК України, ст.ст. 16, 52, 391
ЦК України, ст. ст. 10, 15, 57, 60, 212 - 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого ДВС
Луцького міського управління юстиції,
ОСОБА_3 про виключення з акту опису та
арешту майна та звільнення майна з-під
арешту - задовольнити частково.

Виключити з акту опису та арешту майна,
складеного державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_6 у
виконавчому провадженні серії ВП №
40826351 від 26.02.2014 року ? частку
нежитлового приміщення-офіс АДРЕСА_1 та
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Ковтуненко