Справа № 364/479/14-ц
Провадження № 2/364/175/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2014 року
Володарський районний суд Київської
області

у складі:

головуючого судді Яковенко
О. М.

за участю секретаря Кулинич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Володарка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та поділ спільного майна
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності.

Мотивував позовні вимоги тим, що 22
грудня 1995 року уклав шлюб з ОСОБА_2

За час шлюбу вони купили та 28.11.1998 року
зареєстрували автопричіп ПФ-01Фермер,
1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартість
якого складає 5000 грн, який перебуває у
користуванні ОСОБА_2

04 червня 2003 року шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу з 2003 року по
січень 2013 року вони проживали однією
сім'єю, мали спільний бюджет, вели
спільне господарство.

За час спільного проживання ними
куплено автомобіль ВАЗ-21150, номер
кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3, вартість
якого складає 70000 грн, який
зареєстрований на ОСОБА_2

Оформили депозит на ім'я ОСОБА_2, сума
якого станом на 23.01.2013 року складала
253402,56 грн.

Оскільки вони не дійшли згоди про поділ
спільного майна, позивач просив:

1) встановити факт проживання його та
ОСОБА_2 однією сім'єю чоловіка та жінки
з червня 2003 року по січень 2013 року;

2) визнати об'єктом права спільної
сумісної власності:

- автомобіль ВАЗ-21150, вартість якого
складає 70000 грн, який зареєстрований за
ОСОБА_2;

- автопричіп ПФ-01Фермер, 1998 року
випуску, вартість якого складає 5000 грн,
який перебуває у користуванні ОСОБА_2;

- кошти в сумі 253402,56 грн, які знаходилися
на депозитних рахунках на ім'я ОСОБА_2;

3) поділити спільне майно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2;

4) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2
частину грошових сум, а саме: 126701,40 грн,
визнати право власності на 1/2 частину
автомобіля ВАЗ-21150, визнати право
власності на 1/2 частину автопричіпа
ПФ-01Фермер, 1998 року випуску.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, допитавши свідків,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Судом встановлено, що 22 грудня 1995 року
сторони уклали шлюб.

У період шлюбу подружжя придбало
причіп ПФ-01Фермер, 1998 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1.

Вказані факти підтверджені сторонами
та листом начальника Центру з надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування Володарського,
Ставищенського, Таращанського та
Тетіївського районів №748 від 06.08.2013
року (а.с.11).

Відповідно до чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства спільною сумісною
власністю є: майно, нажите подружжям за
час шлюбу (ст. 22 КпШС України).

Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпоряджання цим майном.

Під час шлюбу подружжя користувалося
причіпом.

За ст. 23 КпШС України майном, нажитим за
час шлюбу, подружжя розпоряджається за
спільною згодою.

Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Згідно вимог ст. 29 КпШС України якщо між
подружжям не досягнуто згоди про
спосіб поділу спільного майна, то за
позовом подружжя або одного з них суд
може постановити рішення: про поділ
майна в натурі, якщо це можливо без
шкоди для його господарського
призначення; про розподіл речей між
подружжям з урахуванням їх вартості та
частки кожного з подружжя в спільному
майні; про присудження майна в натурі
одному з подружжя, з покладенням на
нього обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми.

Поділ спільного майна подружжя може
бути проведений як під час перебування
в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Для вимоги про поділ майна, яке є
спільною сумісною власністю
розведеного подружжя, встановлюється
трирічний строк позовної давності.

Судом встановлено за поясненнями
сторін, їх представників та копією
Свідоцтва про розірвання шлюбу
підтверджено, що шлюб між подружжям
розірвано 04 червня 2003 року.

Причіп ПФ-01Фермер, 1998 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрований за
ОСОБА_1, є спільною сумісною власністю
подружжя.

Позивач ОСОБА_1 має право на 1/2 частину
причіпа ПФ-01 Фермер, який нажитий
подружжям за час шлюбу, але позов про
поділ не підлягає до задоволення у
зв'язку з пропуском позовної давності
за зверненням до суду про його поділ.

Судом також встановлено, що після
розірвання шлюбу сторони продовжували
проживати у АДРЕСА_1

Вказаний факт підтверджено
поясненнями сторін, допитами свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8

Даний факт підтверджений
адміністративною справою №3-45/2013р., з
якої вбачається, що 13.01.2013 року ОСОБА_2
зверталася до т.в.о. начальника
Володарського РВ ГУ МВС України в
Київській області для притягнення мір
до її співмешканця ОСОБА_1, який по вул.
Горького, 6, висловлювався нецензурними
словами, намагався затіяти бійку.

Вказаний факт підтверджений відмовним
матеріалом №23/2010р.

Після розірвання шлюбу, 24.11.2007 року за
ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль
ВАЗ-21150, номер кузова НОМЕР_2, д.н.з.
НОМЕР_3.

З пояснень позивача, що не оспорювалися
ОСОБА_2, встановлено, що у ПАТ КБ
"ПриватБанк" на рахунках останньої
малися грошові кошти в сумі 253402,56 грн.

Як підтверджено поясненнями сторін,
автомобіль ВАЗ-21150 проданий
відповідачем ОСОБА_2, кошти, що
знаходилися на рахунках, зняті.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь 126701,46 грн
грошових коштів, визнати за ним право
власності на 1/2 частину автомобіля
ВАЗ-21150.

У судовому засіданні відповідач
стверджувала, що автомобіль ВАЗ-21150
куплений на її власні кошти, через те
вона його і продала без відому
позивача.

Суми, які мались на її рахунках, також
були її особистими, зняті і використані
як фізичною-особою підприємцем.

Згідно з вимог ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги
про визнання спільною сумісною
власністю автомобіля ВАЗ-21150 та
грошових коштів, які були внесені на
рахунки ОСОБА_2, посилався, що вони мали
підсобне господарство, він одержував
зарплату, яку віддавав ОСОБА_2

Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів про те, що він давав
кошти для купівлі автомобіля та
відкриття рахунку на ім'я ОСОБА_2, сам по
собі факт спільного проживання без
реєстрації шлюбу, без визначення
ступеня його участі працею і коштами у
створенні власності не може бути
підставою для визнання права власності
на половину спірного майна.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року №11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ спільного майна подружжя" до
складу майна, що підлягає поділу,
включається загальне майне подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи.

Судом встановлено, що автомобіль
ВАЗ-21150 проданий відповідачем, грошові
суми, що знаходилися на рахунках
ОСОБА_2, були зняті, тому вимоги ОСОБА_1
про визнання права власності на 1/2
частину автомобіля ВАЗ-21150 і стягнення
з ОСОБА_2 126701,40 не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 22, 29 КпШС України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" від 21 грудня
2007 року №11, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог про встановлення факту
проживання однією сім'єю та поділ
спільного майна подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Київської області через Володарський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
О. М. Яковенко