Провадження № 2/127/4046/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.06.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:
головуючого - судді Овсюк Є. М.,

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Вінницької міської
ради про встановлення факту та
визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського
суду Вінницької області знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Вінницької міської ради про
встановлення факту та визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування.

Позов вмотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла його мати, ОСОБА_3, яка
постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1
Після її смерті відкрилася спадщина на
? квартири АДРЕСА_1. ? частка цієї ж
квартири належить позивачу на праві
власності на підставі дублікату
свідоцтва на право власності на житло
від 31.08.1995 року, виданого на підставі
рішення Вінницької міської Ради № 584 . А
? частка квартири АДРЕСА_1 належала
померлій ОСОБА_3. На час відкриття
спадщини постійно проживав разом із
спадкодавцем, прийняв спадщину своєї
матері фактично. Звернувшись в
нотаріальну контору з заявою про
отримання свідоцтва про право
власності в порядку спадкування,
позивач отримав відмову нотаріуса, в
якій зазначено, що згідно п. 4.15 глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України 22.02.2012 року за №
296/5, видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів, що підтверджують
належність цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна. Свідоцтво про
право власності на житло, видане на ім'я
померлої матері відсутнє, так як було
втрачене. В теперішній час ? частка
цієї ж квартири належить позивачеві на
праві власності на підставі дублікату
свідоцтва на право власності на житло
від 31.08.1995 року, виданого на підставі
рішення Вінницької міської Ради № 584 .
На ім»я померлої матері дублікат
свідоцтва на право власності на житло
(на її ? частку ) не видавався. З цих
причин нотаріус відмовив видати
свідоцтво про право на спадщину на ?
частку квартири АДРЕСА_1 після смерті
матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на її
ім'я. Наведене змусило позивача
звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5
позовну заяву підтримали, дали
пояснення аналогічні викладеним в ній
та просили суд позовну заяву
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні у вирішенні даного спору
поклалась на розсуд суду.

Представник Вінницької міської ради
ОСОБА_6 в судовому засіданні у
вирішенні даного спору поклалась на
розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України
місцем відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця .

Згідно з ч. 1, 3 статті 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї .

У відповідності ст. 1226 ЦК України
частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено,
що одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, актовий запис № 2567.

Відповідно свідоцтва про народження
від 16.01.1986 року ОСОБА_3 являється матір'ю
ОСОБА_1.

Факт належності матері позивача ?
частки квартири АДРЕСА_1
підтверджується дублікатом свідоцтва
на право власності на житло від 31.08.1995
року, виданого на підставі рішення
Вінницької міської Ради № 584 , на ім'я
ОСОБА_1, в якому зазначена мати як
співвласник.

Відповідно до положень ст. 60 ч. 1 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Згідно положень ст. 11 ч.1 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу та в межах заявлених
ними позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено,
що у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов
висновку, що позов є обґрунтований,
підставний та такий, що підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57 СК України , ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212
-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт , що ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належала ?
частка квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в
порядку спадкування за законом на ?
частку квартири АДРЕСА_1, яка належала
його матері ОСОБА_3.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили, якщо
протягом 10 днів з дня його проголошення
не була подана заява апеляційна
скарга.

Суддя: