АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/1737/13-Ц 22-ц/774/1260/К/14
Справа № 216/1737/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1260/К/14
Категорія - 34 (IІІ)
Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Бевзі М.О.,

за участі - позивача ОСОБА_2
представника відповідачів ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4, представника
третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідачів ОСОБА_3 на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 01 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сітісервіс-КР» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої залиттям
квартири. Уточнивши його просив
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку 4201,04 грн. в рахунок
відшкодування завданої йому залиттям
квартири матеріальної шкоди, 5000,00 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
750,00 грн. в рахунок відшкодування витрат
на правову допомогу, 57,45 грн. в рахунок
відшкодування витрат, понесених у
зв'язку з виготовленням копій по
справі, 459,00 грн. в рахунок
відшкодування витрат по оплаті
судового збору, 850,00 грн. в рахунок
відшкодування витрат понесених у
зв'язку з проведенням судової
будівельно-технічної експертизи. В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
зазначив, що йому належить квартира,
розташована за адресою.: АДРЕСА_1, в якій
він проживає. Відповідачі по справі є
власниками та мешканцями квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка
розташована над квартирою позивача.
12.06.2009 року та 06.06.2012 року в результаті
халатного ставлення відповідачів до
сантехнічного обладнання в їхній
квартирі, позивачеві було спричинено
матеріальної шкоди, шляхом залиття
його квартири, зокрема було пошкоджено
стелю в коридорі, деформовано двері в
кімнаті, пошкоджено шпалеру, підлогу -
ковролін, а також вийшов з ладу вимикач
реостат. Крім того, неправомірними
діями відповідачів позивачеві було
завдано моральної шкоди, яка полягала в
постійному перебуванні позивача у
нервовому стресі, внаслідок чого
погіршився стан його здоров'я. Також
позивач зазначив, що він є пенсіонером
у зв'язку з чим йому бракує коштів на
відновлювальний ремонт належної йому
квартири через, що він вимушений
проживати у своїх дітей та знайомих,
оскільки в квартирі відчувається
постійна вологість повітря тощо.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 01
квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_2
466,25 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 1000,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 750,00 грн.
в рахунок відшкодування витрат на
правову допомогу, 850,00 грн. в рахунок
відшкодування в рахунок відшкодування
витрат на проведення судової
будівельно-технічної експертизи, 459,00
грн. в рахунок відшкодування судових
витрат.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в
солідарному порядку на користь держави
28,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідачів ОСОБА_3 посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, поставив питання
про скасування вказаного рішення суду
та ухвалення нового рішення, яким
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
представник відповідачів зазначив, що
судом не прийнято до уваги того факту,
що поданий позивачем акти про залиття
квартири від 12.06.2009 року та 06.06.2012 року,
був складений ним особисто без
присутності осіб, що підписались в
акті. Крім того, вказані особи не були
присутніми в квартирі позивача та
особисто не бачили стану квартири
після вказаного її залиття. Також
представник відповідачів вважає, що
вказаний акт не відповідає відповідним
вимогам «Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій».
Також, на думку представника
відповідачів, судом не враховано
визнаного сторонами факту, що тривалий
час затоплення квартир належних
позивачеві та відповідачам
відбувалось з причини дефектів
покрівлі. Вважає, що не знайшов
підтвердження жоден з доказів того, що
залиття квартири позивача відбулось
саме з вини відповідачів по справі. При
цьому вказує, що причиною затоплення
квартири позивача, є недбале ставлення
третьої особи до обов'язку утримання
житлового фонду. Також зазначив, що
позивачем не доведено зазначеного
розміру матеріальних збитків, оскільки
наданий судові висновок судової
будівельно-технічної експертизи
подано судові з порушенням вимог ст. 131
ЦПК України. Також вважає
безпідставними позовні вимоги
стосовно завданої моральної шкоди.
Крім того, представник відповідачів в
апеляційній скарзі зазначив щодо
недоведеності відповідним розрахунком
суми витрат на правову допомогу та не
погодився з розміром стягнутого
судового збору.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду в
повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції керувався
висновком судової
будівельно-технічної експертизи,
згідно якого відповідачі по справі є
винними у залитті квартири позивача по
справі, а також виходив з акту про
залиття від 07.06.2012 року та пояснень
сторін по справі і свідків.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_2 з 26.12.2005 року,
є власником квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
договором купівлі-продажу (а.с.10). В
квартирі проживає лише позивач.

Відповідачі по справі є власниками та
мешканцями квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, яка розташована над
квартирою позивача.

У відповідності до акту про обстеження
квартири від 07.06.2012 року (а.с.8) 06.06.2012
року в результаті халатного ставлення
відповідачів до сантехнічного
обладнання в їхній квартирі,
позивачеві було спричинено
матеріальної шкоди, шляхом залиття
його квартири, зокрема було пошкоджено
стелю в коридорі, деформовано двері в
кімнаті, пошкоджено шпалери, підлогу -
ковролін, а також вийшов з ладу вимикач
реостат.

У відповідності до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
18.12.2013 року № 253 (а.с.142-150) при обстеженні
квартири, належної ОСОБА_2 встановлено,
що розмір матеріальної шкоди, завданої
внаслідок затоплення згідно актів
обстеження від 12.06.2009 року та 07.06.2012
року, складає суму - 4201,04 грн.

У відповідності до ст. 177 ЖК України
громадяни, зобов'язані
забезпечувати схоронність, жилих
приміщень, бережно ставитись до
санітарно-технічного та іншого
обладнання, до об'єктів благоустрою,
додержувати правил утримання жилого
будинку і придомової території, правил
пожежної безпеки, додержувати чистоти
і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів,
на сходових клітках та в інших місцях
загального користування.
Безгосподарне утримання громадянином
належного йому будинку (квартири) тягне
за собою наслідки, передбачені
Цивільним кодексом України.

Так в розумінні вказаної норми суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо безгосподарного
утримання відповідачами, як наймачами,
квартири №70, оскільки ними не
дотримано обов'язку забезпечувати та
слідкувати за технічними приладами, а
саме пральною машиною, оскільки зрив
шлангу, який з'єднує пральну машину та
холодну воду спричинив залиття
квартири позивача, що свідчить про
бездіяльність відповідачів.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірною
бездіяльністю майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення матеріальної шкоди в сумі
466,25 грн. суд першої інстанції вірно
керувався кошторисною документацію, є
додатком до експертного висновку та
актом затоплення квартири позивача від
07.06.2012 року, при цьому суму збитків
завданих позивачеві суд розраховував
виходячи з наступного: коридор в
квартирі позивача складає 4.8 кв.м,
затоплено стелю в коридорі було 2 кв.м,
відносно локального кошторису на
відновлюваний ремонт квартири, після
затоплення необхідно 1119 гривень. Тому
на ремонт 2 кв.м. необхідно (2 х 1119 : 4,8 = 466
,25 грн.). Відносно ж пошкодження
ковроліну - 2 кв.м, то позивачем не
надано доказів, суми спричиненої шкоди,
у зв'язку з чим в цій частині позову суд
першої інстанції правомірно відмовив.

Відтак, колегія суддів прийшла до
висновку щодо правомірності висновку
суду першої інстанції щодо часткового
задоволення позовних вимог щодо
стягнення з відповідачів на користь
позивача завданої матеріальної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення матеріальної
шкоди завданої позивачеві згідно акту
від 12.06.2009 року суд керувався вимогами
ст. 60 ЦПК України та правомірно виходив
з недоведеності цієї частини позовних
вимог, оскільки свідком ОСОБА_8, підчас
розгляду справи судом першої інстанції
було спростовано доводи позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо
неможливості приймання до уваги судом
експертного висновку через його подачу
в порушення вимог ст. 131 ЦПК України,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до
незгоди з висновками суду. Проте,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України,
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду.

Також судом було встановлено, що своїми
неправомірними діями відповідачі
завдали позивачеві моральної шкоди,
яка виразилась у в постійному
перебуванні позивача у нервовому
стресі, внаслідок чого погіршився стан
його здоров'я. Також позивач зазначив,
що він є пенсіонером у зв'язку з чим
йому бракує коштів на відновлювальний
ремонт належної йому квартири через, що
він вимушений проживати у своїх дітей
та знайомих, оскільки в квартирі
відчувається постійна вологість
повітря.

У відповідності до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірною бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

У відповідності до роз'яснень, наданих
в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими
змінами "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" щодо визначення
розміру моральної шкоди залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо) та
визначено розмір моральної шкоди з
урахуванням фізичних та душевних
страждань позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду в цій частині позовних
вимог, оскільки відповідачами не
забезпечено збереження їх майна, що
спричинило пошкодження майна позивача,
то йому спричинена і моральна шкода,
яка виразилась у душевних стражданнях
у зв'язку з пошкодженням його майна та у
необхідностю прикладення додаткових
зусиль для відновлення свого
порушеного права, зокрема, збір
документів та звернення до суду з
позовною заявою про відшкодування
шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню позивачу суд
вірно врахував характер та обсяг
душевних та психічних страждань
позивача, характер немайнових втрат,
порушення нормальних життєвих
зв'язків, тривалість немайнових втрат,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану, при
цьому суд виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості та
оцінив моральну шкоду, спричинену
позивачу протиправною бездіяльністю
відповідачів в 1000 гривень, які стягнуто
з відповідачів на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо
недоведеності факту спричинення
позивачеві діями відповідачів по
справі моральної шкоди, колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, позивачеві, на користь якого
ухвалено рішення, суд присудив до
стягнення з відповідачів понесені ним
документально підтверджені судові
витрати, а саме: судовий збір - 459 грн.,
витрати на правову допомогу - 750 грн.,
витрати на проведення експертизи - 850
грн. В задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення з відповідачів на користь
позивача витрат на виготовлення копій
по справі у сумі 57,45грн.- судом
відмовлено.

Колегія суддів неповністю
погоджується з таким висновком суду,
оскільки у відповідності до ч. до ч. 1 ст.
88 ЦПК України якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. При цьому
судом не обґрунтовано стягнення
судового збору з відповідачів на
користь держави. Відтак, суд не
врахувавши визначеної норми закону
помилково стягнув з відповідачів на
користь позивача витрати по оплаті
судового збору в повному обсязі, тоді
як пропорційно задоволеної частини
позовних вимог вірним є стягнення з
відповідачів в солідарному порядку на
користь позивача судового збору в
розмірі 68,41 грн.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
вони спростовуються матеріалами
справи та фактично зводяться до
незгоди з висновками суду по оцінці
доказів. Проте, відповідно до вимог ст.
212 ЦПК України, оцінка доказів є
виключною компетенцією суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати рішення
в частині стягнення з відповідачів та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
частині стягнення судового збору
частково.

В решті рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
має бути залишене без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідачів ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 01 квітня 2014
року в частині стягнення судового
збору скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 68,41 грн. в рахунок відшкодування
судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: