АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1513/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Врона А. О. Доповідач - Дерев'янко
О.Г. Категорія 26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Павлоградвугілля»

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року по
цивільній справі

за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» про відшкодування
моральної шкоди спричиненої
пошкодженням здоров'я , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля" та просив стягнути
на його користь моральну шкоду в сумі
10000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що він
тривалий час знаходився в трудових
відносинах з ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля", він працював в
тяжких, небезпечних та шкідливих
умовах праці. При виконанні трудових
обов'язків він захворів на професійні
захворювання, у зв'язку з чим висновком
МСЕК від 19.09.2013 року, йому первинно
встановлено 65% загальної втрати
професійної працездатності. Вважає, що
факт заподіяння йому моральної шкоди
наявний, а тому, посилаючись на діюче
законодавство просив задовольнити
його позовні вимоги.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року- позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
"ДТЕК Павлоградвугілля" на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 6500 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"ДТЕК Павлоградвугілля" ставить
питання про відміну рішення суду
повністю, зокрема в частині стягнення з
ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь
ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 6500
гривень та ухвалення нового рішення
про відмову в позовних вимогах,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, що позивач
тривалий час знаходився в трудових
відносинах з ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля" та працював на
різних підземних посадах із повним
робочим днем у шахті (а.с. 6-7). При
виконанні трудових обов'язків він
захворів на професійні захворювання,
про які зазначено в акті розслідування
хронічного професійного захворювання
від 26.06.2013 року. Згідно довідки
Дніпропетровської обласної МСЕК від
19.09.2013 року, йому первинно встановлено
65% загальної втрати професійної
працездатності та третю групу
інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині стягнення суми моральної
шкоди з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач втратив працездатність
внаслідок професійного захворювання,
спричиненого негативними виробничими
факторами під час виконання трудових
обов'язків, а тому, у зв'язку із
внесеними 23 лютого 2007 року змінами до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
відшкодування за завдану йому моральну
шкоду повинен здійснювати
роботодавець, який не створив
безпечних умов праці.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на
всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці, забезпечення
яких ч.2 вказаної статті цього Кодексу
покладено на власника або
уповноважений ним орган.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено
проведення відповідно до
законодавства власником або
уповноваженим ним органом
відшкодування моральної шкоди
працівнику у разі, якщо порушення його
законних інтересів, прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Частиною 2 цієї статті
встановлено, що порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст.
2371КЗпП України відшкодувати
працівнику моральну шкоду у випадку,
передбаченому вказаною статтею,
покладено на власника або
уповноважений ним орган, і, як
встановлено судом, втрата
працездатності позивача настала
внаслідок професійного захворювання,
спричиненого негативними виробничими
факторами під час виконання ОСОБА_2
трудових обов'язків, і моральну шкоду
йому заподіяно професійним
захворюванням, пов'язаним із
виконанням трудових обов'язків, а
роботодавець не забезпечив створення
безпечних умов праці, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відшкодування на користь
ОСОБА_2 моральної шкоди з ПАТ "ДТЕК
Павлоградвугілля".

Зупиненням, а в подальшому й
скасуванням права громадян, що
потерпіли від професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду
соціального страхування, яке вони мали
відповідно до приписів первинної
редакції Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", не порушило їх права
на відшкодування моральної шкоди,
оскільки ст. 2371 КЗпП України їм надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

З урахуванням викладеного, доводи
апеляційної скарги відповідача про те,
що позивачем не надано доказів та не
доведено в суді того, що внаслідок
психічних переживань настали
негативні наслідки для його здоров'я ,
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки уже самим фактом втрати
позивачем професійної працездатності
йому спричинена моральна шкода.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Павлоградвугілля"-відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: