інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/3329/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді
Сержанюка А.С., членів колегії - суддів
Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю
секретаря Токар Т.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Києві матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 09 квітня 2014 року
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії
відділу Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області, заінтересовані особи:
начальник відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області - Арутюнян Сергій
Рафікович, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А :

04 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із вказаною скаргою на дії ВДВС
Броварського МРУЮ у Київській області,
де просив скасувати постанову
начальника відділу від 20.05.2013 року та
зобов'язати відділ винести постанову
про закриття виконавчого провадження.

Скарга обґрунтована тим, що
на виконанні перебував виконавчий лист
про стягнення із ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 боргу в розмірі 1 190 757 грн.

17 жовтня 2011 року описано та
арештовано належне боржнику нерухоме
майно у виді майнового комплексу і
земельної ділянки, площею 1,9335 га, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Зазначає, що оскільки вказане
майно тричі виставлялося на прилюдні
торги, але знімалося з продажу за
відсутністю покупців, то він, за
пропозицією державного виконавця,
погодився залишити це майно за собою та
вніс різницю коштів в розмірі 10 042,13
грн. на рахунок виконавчої служби.

17 квітня 2013 року державним
виконавцем було винесено постанову та
акт про передачу йому майна, як
стягувачу, в рахунок погашення боргу.

20 травня 2013 року начальником ВДВС
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській області
винесено постанову про скасування
вищевказаної постанови державного
виконавця про передачу майна боржника,
визнано недійсним акт.

Відтак, вважає, що ухваленою постановою
порушені його права та вимоги ст.ст. 50,
60, 62 Закону України «Про виконавче
провадження».

Ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 квітня 2014 року у задоволенні
скарги відмовлено.

На обґрунтування постановленої
ухвали зазначено, що начальник ВДВС
Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області, під час винесення
оскаржуваної постанови, діяв у
відповідності до положень ст.ст. 63, 83
Закону України «Про виконавче
провадження».

Не погоджуючись із вказаною
ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваної ухвали
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Просить ухвалу Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 квітня 2014 року скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити його скаргу.

Суд, з'ясувавши обставини і
перевіривши їх доказами у межах
доводів апеляційної скарги, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України,
скарга розглядається у десятиденний
строк у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дія чи
бездіяльність якої оскаржуються.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 30.07.2010 року
накладено арешт на рухоме та нерухоме
майно, що належить на праві власності
ОСОБА_4, а саме: комплекс, розташований
за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку,
площею 1,9335 га, для ведення фермерського
господарства, що знаходиться на
території Броварського району
Київської області ( а.с. 123 т. 2 ).

Окрім цього, ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 03.02.2011 року
накладено арешт на рухоме та нерухоме
майно, що належить ОСОБА_4, в тому числі,
земельну ділянку, площею 1,9335 га для
фермерського господарства та комплекс,
що розташовані у АДРЕСА_1 ( а.с. 5 т. 1 ).

29.08.2011 року головним державним
виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа про стягнення боргу із ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1, виданого Броварським
міськрайонним судом Київської області
18.05.2011 року ( а.с. 17 т. 1 ).

08.01.2013 року, 22.02.2013 року та 03.04.2013
року проводилися прилюдні торги з
реалізації вищевказаного нерухомого
майна, які фактично не відбулися,
вищевказане майно знято з реалізації (
а.с. 21, 22, 23 т. 1 ).

На виконання вимог положень ст.. 62
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
ВДВС Броварського МРУЮ 12.04.2013 року
направив стягувану лист-пропозицію
щодо залишення за собою
нереалізованого описаного та
арештованого майна в рахунок погашення
боргу ( а.с. 24 т. 1 ).

На підставі заяви ОСОБА_1 про залишення
за собою нереалізованого майно в
рахунок погашення боргу, внесених
коштів, постановою державного
виконавця ВДВС Броварського МРУЮ від 17
квітня 2013 року йому передано майно, що
належить боржнику ОСОБА_4 в рахунок
погашення боргу в розмірі 1 190 757,87 грн., а
саме земельну ділянку площею 1,9335 га та
комплекс у складі - ангар, приміщення
пташника, розпочате будівництво
адміністративно-побутового корпусу,
туалет, електрична підстанція КТП,
ангар, залізобетонна естакада і, при
цьому, складено акт про передачу майна
стягувачу, затвердженого начальником
ВДВС Броварського МРУЮ Арутюняном С.Р. (
а.с. 27-28, 29-31 т. 1 ).

27.05.2013 року ОСОБА_1 отримав свідоцтва
про право власності на майновий
комплекс та земельну ділянку,
загальною площею 1,9335 га, які того ж дня
зареєстрував в установленому законом
порядку ( а.с. 32, 33 т. 1, а.с. 218-219 т. 2 ).

Таким чином, реалізація майна боржника
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відбулася за
процедурою, встановленою ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»,
та з дотриманням Інструкції з
організації примусового виконання
рішень.

Наявність декількох арештів на майно
боржника ОСОБА_4 не обмежує право
виконавчої служби реалізувати майно,
шляхом передачі його стягувачу - ОСОБА_1
у відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження».

Зазначене підтверджується і ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 21 листопада 2013 року, залишеною без
змін ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 лютого 2014 року
( а.с. 187-189 т. 1, а.с. 77-78 т. 2 ).

Незважаючи на це ( реалізацію майна з
дотриманням чинного законодавства ),
постановою начальника ВДВС
Броварського МРУЮ Арутюняна С.Р. від
20.05.2013 року скасовано постанову про
передачу майна стягувачу від 17.04.2013
року та визнано недійсним акт від 17.04.2013
року про передачу йому майна в рахунок
погашення боргу ( а.с. 35-36 т. 1 ).

Підставою для цього послужила та
обставина, як зазначено, що державний
виконавець не врахував наявність
арешту на майно боржника, що накладений
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 03.02.2011 року ( там же ).

Окрім цього, Арутюнян Сергій Рафікович,
ухвалюючи постанову, вийшов за межі
наданих йому повноважень, скасувавши
постанову і визнавши недійсним акт
державного виконавця, при відсутності
їх суперечностей з вимогами закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції викладеного та вимог
ухвали Апеляційного суду Київської
області від 21 листопада 2013 року, в
повній мірі, не врахував і, в порушення
ст.ст. 61, 62, 83 Закону України «Про
виконавче провадження», дійшов
помилкового висновку про відмову у
задоволенні скарги.

Окрім цього, ОСОБА_1 реалізував
зазначені постанову та акт і, на даний
час, є власником спірного майна.

Відповідно до положень ст.ст. 317, 321 ЦК
України його права власності є
непорушними.

Тим паче, що свідоцтва про право
власності на спірне майно ніхто із
учасників процесу не оспорив.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про незаконність та необґрунтованість
оскаржуваної ухвали, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права при її постановленні, на
переконання суду другої інстанції,
знайшли своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, постановлена ухвала
підлягає скасуванню у відповідності до
положень ст. 312 ЦПК України з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції до компетенції якого
відноситься вирішення зазначеного
питання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Ухвалу Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 09 квітня 2014 року скасувати та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий

А.С. Сержанюк

Судді:

С.О. Журба

О.П.
Коцюрба