АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1652/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48, 50 Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вініченко Б. Б. УХВАЛА
23 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченка Б. Б.суддівХрапка
В. Д. , Дмитренка М. І. при секретарі
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від "29" квітня
2014 р. по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про припинення стягнення
аліментів на утримання дитини, -
в с т а н о в и л а :
У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про припинення
стягнення аліментів на утримання
В обґрунтування своїх вимог вказував,
що рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
15 серпня 2011 року з нього були стягнуті
аліменти на користь відповідачки на
утримання двох спільних неповнолітніх
Після розірвання шлюбу та ухвалення
вказаного рішення суду про стягнення
аліментів, в липні 2013 року перейшла
жити до іншого чоловіка, забравши із
собою старшу дочку - ОСОБА_8, 2002 р.н., а
менший син - ОСОБА_9, 2009 р.н., залишився
проживати разом з ним.
За таких обставин, позивач просив суд
припинити з 01 липня 2013 року стягнення з
нього на користь відповідачки ОСОБА_7
аліментів на утримання
неповнолітнього сина.
Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
29 квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вищевказане рішення суду,
посилаючись на його незаконність,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
ухваливши нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, районний
суд зазначив, що самовільне утримання
позивачем спільної дитини не може бути
підставою для звільнення позивача від
обов'язку утримувати дитину та
припинення права на аліменти.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 180 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані
утримувати своїх неповнолітніх дітей
до досягнення ними повноліття.

Аліменти можуть бути визначені у
частці заробітку (доходу) батька
(матері) (ст.181 СК України) або у твердій
грошовій сум. Відповідно до ст.191 СК
України аліменти на дитину
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо
після набрання рішенням суду законної
сили, яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи, що
у період з 15 листопада 2002 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано рішенням
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 14 червня 2011
року.

За період перебування у шлюбі у сторін
народилися діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4
року, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
04 серпня 2011 року з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 стягнуті аліменти в розмірі 1/3
частини всіх доходів щомісячно на
утримання двох неповнолітніх дітей.

Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
23 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 25 березня 2014 року,
визначено місце проживання ОСОБА_9
разом з матір'ю.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, районним судом вірно
враховано, що оскільки рішенням
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 23 грудня 2013
року, яке набрало законної сили,
вирішено питання щодо місця проживання
дитини, тимчасове перебування
малолітнього ОСОБА_9 не є підставою для
звільнення батька від сплати аліментів
на сина, який на виконання рішення суду
повинен проживати разом з
відповідачкою.

На підставі наведенного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду є законним і обгрунтованим на
зібраних по справі доказах, відповідає
вимогам матеріального і
процессуального права.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для його
відміни або зміни.

Керуючись 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 -відхилити

Рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
"29" квітня 2014 р. по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про припинення
стягнення аліментів на утримання
дитини.

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :
Б. Б. Вініченко

Судді :
В. Д. Храпко М. І. Дмитренко