Справа № 392/191/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року Маловисківський
районний суд Кіровоградської області в
складі головуючої судді Бугайченко
Т.А., при секретарі Кісіль О.Л.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мала Виска справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 , Смолінської селищної ради
Маловисківського району
Кіровоградської області про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та будинком , шляхом знесення
самочинних будівель , скасування п.2
рішення Смолінської селищної ради
Маловисківського району
Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001
року в частині виділення земельної
ділянки ОСОБА_3 та виключення
відповідних записів із кадастрової
книги,-

Встановив :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , Смолінської
селищної ради Маловисківського району
Кіровоградської області і просить суд
усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою та належним йому
будинком АДРЕСА_1 шляхом знесення
самочинних тимчасових будівель ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, припинення
користування ОСОБА_3 земельною
ділянкою розміром 0.21 га та ОСОБА_2,
ОСОБА_4 земельною ділянкою розміром 0.22
га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1,
а також скасувати п.2 рішення
Смолінської селищної ради
Маловисківського району
Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001
року в частині виділення земельної
ділянки ОСОБА_3 та виключи відповідні
записи із кадастрової книги. Свої
вимоги мотивує тим, що йому на праві
приватної власності належить будинок
із надвірними будівлями, який
розташований за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на будівлю від 20 вересня 1985
року. Раніше на цій земельній ділянці
знаходився будинок його діда та за
дідом числилась земельна ділянка
площею 0.60 га. У подальшому ОСОБА_1
самостійно, внаслідок розорювання,
земельна ділянка , яка знаходиться біля
його домоволодіння , була збільшена до
0.77 га. На теперішній час він
користується земельною ділянкою
розміром 0.34 га. Відповідачі, як
односельці і сусіди безпідставно
користуються належними йому
земельними ділянками, загальною площею
0.43 га, яка ним була успадкована після
смерті діда. На земельних ділянках
відповідачі самовільно побудували
тимчасові споруди, у зв»язку з чим він
позбавлений можливості безперешкодно
користуватись належною йому земельною
ділянкою, як законний власник. Вважає
незаконним п.2 рішення Смолінської
селищної ради Маловисківського району
Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001
року в частині виділення земельної
ділянки розміром 0.15 га по АДРЕСА_1
ОСОБА_3, оскільки вказана земельна
ділянка у нього не вилучалась та
перейшла у його власність після смерті
його діда.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі, пояснив,
що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
чинять йому перешкоди у користуванні
його земельною ділянкою, не дають
можливості виорати город, вчиняють
сварки.

Представник позивача позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені в позові, також зауважила, що
ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0.60 га
за адресою АДРЕСА_1 отримав не лише
внаслідок спадкування після смерті
свого діда, а також у зв»язку з тим, що
він був членом колгоспного двору.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали, суду пояснили, що
користуються виділеними їм земельними
ділянками з 1974 року, тому підстав для
задоволення позову немає.

Представник відповідача
Смолінської селищної ради позов не
визнала та пояснила, що ОСОБА_1 та
відповідачі раніше жили як одна родина,
всі разом обробляли город, ніяких
претензій один до одного не мали. Після
виникнення сварки між ними ОСОБА_1
почав вимагати щоб йому повернули
город, з приводу того, що відповідачі
йому не дають можливості виорати чи
закультивувати город чи чинять якісь
перешкоди до сільської ради ОСОБА_1 не
звертався . Також пояснила, що земельні
ділянки і ОСОБА_3 і ОСОБА_1 були виділені
у користування на підставі їхніх заяв ,
але при прийнятті Смолінською селищною
радою рішення від 22.05.2001 року № 255 про
виділення земельних ділянок в п.2 було
зроблено описку та помилково ім»я
ОСОБА_3 зазначено як « ОСОБА_3» замість
вірного « ОСОБА_3» .

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідачів,
показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
обєктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести
перед судом ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до записів у по
господарській книзі №1 Березівської
сільської ради в особистому
користуванні ОСОБА_1 у 1967-1970 роках
знаходилась земельна ділянка площею 0.60
га. (а.с.16-18). Згідно довідки виконавчого
комітету Березівської сілької ради
Маловисківського району
Кіровоградської області № 47 від 08.02.2013
року станом на 1970 рік власником
будинку, що розташований в с.Березівка
(колгосп ім..Ватутуна) після смерті
ОСОБА_11 став ОСОБА_1 на той період за
даною особою числилась земельна
ділянка загальною площею 0.60 га.

Відповідно записів у
погосподарській книзі Березівської
сілької ради (а.с.24-26, 80-82) з 1 червня 1974
року у користуванні ОСОБА_1
знаходилась земельна ділянка площею
0.15 га.

Відповідно до Свідоцтва на
забудову садиби в сільських населених
пунктах Української РСР ОСОБА_1 була
виділена із земель вільного
присадибного фонду колгоспу ім.
Ватутіна земельна ділянка під забудову
площею 0.15 га. Забудова ділянки
дозволена рішенням виконкому
Маловисківської районної ради
депутатів трудящих від 13.08.1974 року №
390.(а.с.09)

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 20.09.1985 року ОСОБА_1
являється власником домоволодіння, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.(а.с.10)

Рішенням Смолінської селищної
ради Маловисківського району
Кіровогрнадської області від 22.05.2001
року № 255 ОСОБА_1 в зв»язку з
перереєстрацією земельних ділянок
було виділено у постійне користування
земельну ділянку розміром 0.19 га по
АДРЕСА_1 для городництва. Цим же
рішенням ОСОБА_3 виділено земельну
ділянку розміром 0.15 га по АДРЕСА_1, в
зв»язку з перереєстрацією земельної
ділянки. (а.с.39-43).

Відповідно до записів, що
містяться у кадастровій книзі
Смолінської селищної ради
Маловисківського району
Кіровоградської області за ОСОБА_2
рахується земельна ділянка площею
0.22га, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 рахується земельна
ділянка площею 0.21 га , яка розташована
за адресою АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1
рахується земельна ділянка площею 0.34
га , яка розташована за адресою АДРЕСА_1.
(а.с.19-21).

Відповідно до ч.1 ст. 81 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі: а) придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Відповідно ч.1 ст.116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Згідно з частинами 2 та 3 ст.152 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
а) визнання прав; б) відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; в) визнання
угоди недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
за рішенням суду.

Відповідно до ст. 155 Земельного
кодексу України у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Виходячи з аналізу вищевказаних
норм земельного законодавства та
обставин справи, суд прийшов до
висновку, що позивач не надав доказів
належності йому земельної ділянки
розміром 0.60 га. Посилання позивача на
те, що він являється власником спірної
земельної ділянки так як в
погосподарській книзі про це наявний
запис є безпідставними, оскільки
правовстановлюючими документами , що
підтверджують підставу набуття права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування є Свідоцтво про
право на спадщину або рішення суду .

Судом встановлено, що в позивача
немає правовстановлюючого документу
(державного акту на право власності на
земельну ділянку) площею 0.60 га а йому
надано право користування земельною
ділянкою розміром 0.19 га на підставі
рішення Смолінської селищної ради
Маловисківського району
Кіровогрнадської області від 22.05.2001
року № 255 . Крім того із Свідоцтва на
забудову садиби в сільких населених
пунктах Української РСР (а.с. 9)
вбачається, що ОСОБА_1 також на
підставі виписки з земельної шнурової
книги колгоспу ім.Ватутіна була
виділена земельна ділянка під забудову
площею 0.15 га .

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_1 є користувачем земельної
ділянки загальним розміром 0.34 га по
АДРЕСА_1.

Також позивачем не надано доказів
того , що межі та площа земельної
ділянки розміром 0.34 га по АДРЕСА_1 були
порушені.

Виходячи з вище наведеного суд
вважає що позивач звернувся за
захистом уявного права .

Позивачем не доведено належним чином, а
судом при розгляді справи не
встановлено того, що наявність
самочинних споруд відповідачів
перешкоджає ОСОБА_1 у користуванні
земельною ділянкою загальною площею 0.34
га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1
. Вимога про зобов»язання відповідачів
не чинити перешкоди у користуванні
його земельною ділянкою позивачем не
заявлялась.

З огляду на те, що в судовому
засіданні не встановлено обставин, які
б свідчили про порушення відповідачами
права ОСОБА_1 у користуванні земельною
ділянкою загальною площею 0.34 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, суд
дійшов висновку про необхідність
повної відмови в задоволенні позову.

Питання судових витрат
вирішується у відповідності із нормами
ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 213-215, ЦПК
України, -

Вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , Смолінської
селищної ради Маловисківського району
Кіровоградської області про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та будинком , шляхом знесення
самочинних будівель , скасування п.2
рішення Смолінської селищної ради
Маловисківського району
Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001
року в частині виділення земельної
ділянки ОСОБА_3 та виключення
відповідних записів із кадастрової
книги - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі залишити
по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено
до 23.05.2014 року.

Суддя :
Т.А.Бугайченко