печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.
,

при секретарі - Онис К. С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором позики

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з позовом
про стягнення грошових коштів за
договором позики, посилаючись на те що
12.01.2013р. відповідач взяв в борг 9900
дол.США та зобов"язувався повернути до
1.06.2013р. Однак до цього часу кошти не
повернув, тому він просить стягнути
кошти . В судовому засіданні позивачка,
представник позивачки позов
підтримали, просили задовольнити та
стягнути 9900 дол.США , що становить
станом на 12.06.14р. 115 381 грн.

Відповідач проти позову заперечував,
вказував на те що кошти у позивачки не
брав.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові метаріали справи ,
приходить до слідуючого .

Судом встановлено , що між сторонами
12.01.2013 р. був укладений договір позики,
згідно якого відповідач отримав від
позивача в борг гроші в сумі 9900 доларів
США на термін повернення до 1.06.2013р., що
підтверджується розпискою (а.с.44).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові )
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів(суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку , що встановлені договором.

Письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання відповідача на те, що не
отримував кошти від позивачки не може
бути прийнято судом до уваги та не є
підставою звільнення від виконання
зобов'язань або відповідальності за їх
порушення.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

В своїх запереченнях не наводить
жодного доказу того, що договір
укладений ним під примусом.
Волевиявлення відповідача було
вільним та відповідало його внутрішній
волі, оскільки в написав розписку
власноручно та не визнана недійсною.

Судом встановлено , що відповідачем до
цього часу кошти позивачу не повернуті
в розмірі 9900 доларів США.

При таких обставинах суд вважає, що з
ОСОБА_2 на користь позивачки слід
стягнути основну суму боргу у розмірі
еквівалентну 9900 доларів США, що
становить станом на 12.06.14р. за курсом
НБУ 115 381 грн.

Керуючись ст.ст.526,530,610,611,651 ЦК України,
ст.ст.10,11,60,209, 212,213 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором позики
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
кошти в розмірі 9900 доларів США , що
становить 115381грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Печерський районний суд м.Києва
протягом десяти з дня проголошення.

Суддя
Остапчук Т.В.