Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатскьої області

в складі : головуючого
судді Леміш О.М.,

при секретарі
Химинець О.Я.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
треті особи - Ужгородський міський
відділ Головного управління
Державної міграційної служби в
Закарпатській області про позбавлення
права користування жилим приміщенням
та зняття з реєстрації , -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 , треті особи - Ужгородський
міський відділ Головного управління
Державної міграційної служби в
Закарпатській області про позбавлення
права користування жилим приміщенням
та зняття з реєстрації.

Свій позов мотивує тим, що є
власником квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
нотаріально посвідченим Договором
купівлі-продажу квартири від 28 січня 2014
року, а також Витягом із державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від 28
січня 2014 року. Після придбання вказаної
квартири позивачу стало відомо, що за
вказаною адресою у придбаній нею
квартирі є зареєстрований племінник
колишніх власників квартири - ОСОБА_3,
який у 1999 році виїхав на постійне
проживання до США, де і перебуває на
сьогоднішній день, намірів повертатись
до України не має. Факт тривалої
відсутності ОСОБА_3 за місцем
реєстрації підтверджено актом
перевірки від 22 січня 2007 року, який
обгрунтовано поясненнями сусідів.
Колишня власниця квартири - ОСОБА_4
також підтвердила ту обставину, що
ОСОБА_3 був зареєстрований у належній
їй квартирі, однак у 1999 році виїхав на
постійне проживання до США, де
перебуває до теперішнього часу.
Вказане підтверджується письмовою
заявою ОСОБА_4 Окрім того, мати ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, яка також проживає у США,
підтвердила письмово факт проживання
її сина за кордоном у США і не
заперечила проти зняття його з
реєстрації у судовому порядку,
оскільки він не має наміру приїжджати
до України. Дана обставина підтверджує
безспірність питання про зняття ОСОБА_3
з реєстрації.

ОСОБА_2 як теперішній власник квартири
АДРЕСА_1 заперечую проти реєстрації у
належній мені квартирі сторонньої
особи, яка не є членом її сімї і навіть
родини.

ОСОБА_3 як член сім'ї колишнього
власника житла втратив право на
користування цим житлом, оскільки є
відсутнім без поважних причин понад
один рік.

В судовому засіданні представник
позивача позов з наведених у ньому
мотивів підтримав та просив суд такий
задовільнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, не повідомивши суд про
причини неявки, хоча про час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином. Так як, суд не має
відомостей про причину неявки
відповідачів, то розглядає справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК
України.

Заслухавши представника позивача, яка
погодилася на розгляд справи у
відсутності відповідача з винесенням
заочного рішення по справі, дослідивши
матеріали справи всебічно та повно
оцінивши докази, та об'єктивно і
безпосередньо дослідивши їх, суд
вважає, що позов із наведених у ньому
мотивів є обгрунтованим та підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2 є власником квартири, що
знаходиться

за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
нотаріально посвідченим Договором
купівлі-продажу квартири від 28 січня 2014
року, а також Витягом із державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від 28
січня 2014 року. Після придбання вказаної
квартири їй стало відомо, що за
вказаною адресою у придбаній нею
квартирі є зареєстрований племінник
колишніх власників квартири - ОСОБА_3,
який у 1999 році виїхав на постійне
проживання до США, де і перебуває на
сьогоднішній день, намірів повертатись
до України не має.

Факт тривалої відсутності ОСОБА_3 за
місцем реєстрації підтверджено актом
перевірки від 22 січня 2007 року, який
обгрунтовано поясненнями сусідів.
Колишня власниця квартири - ОСОБА_4
також підтвердила ту обставину, що
ОСОБА_3 був зареєстрований у належній
їй квартирі, однак у 1999 році виїхав на
постійне проживання до США, де
перебуває до теперішнього часу.
Вказане підтверджується письмовою
заявою ОСОБА_4 Окрім того, мати ОСОБА_3 -
ОСОБА_5, яка також проживає у США,
підтвердила письмово факт проживання
її сина за кордоном у США і не
заперечила проти зняття його з
реєстрації у судовому порядку,
оскільки він не має наміру приїжджати
до України. Дана обставина підтверджує
безспірність питання про зняття ОСОБА_3
з реєстрації.

ОСОБА_2 як теперішній власник квартири
АДРЕСА_1 заперечує проти реєстрації у
належній мені квартирі сторонньої
особи, яка не є членом її сімї і навіть
родини. ОСОБА_3 як член сім'ї колишнього
власника житла втратив право на
користування цим житлом, оскільки є
відсутнім без поважних причин понад
один рік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

За ч.І ст. 321 ЦК України - право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно до ст. 391 ЦК України-
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування і розпоряджання своїм
майном..

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 р. скріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти шодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно з ст. 150, 155 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності
квартиру користуються нею для
особистого проживання і проживання
членів сім'ї, які мають право
розпоряджатися цією квартирою на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Стаття 383 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник квартири має
право використовувати помешкання для
власного проживання та проживання
членів своєї сімї. Стаття 3 Сімейного
кодексу України визнає сім'ю як спільне
проживання осіб, що пов'язані спільним
побутом та мають взаємні права та
обов'язки.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України
суд визнає особу такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені терміни. У
разі прийняття рішення, про визнання
Відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, вони
повинні бути зняті з реєстраційного
обліку з місця проживання за вказаною
адресою квартири, що належить тепер
позивачці на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» від
11.12.2003р. № 1382-IV зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 164, 209, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228 ЦПК
України, суд, -

РІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті
особи - Ужгородський міський відділ
Головного управління Державної
міграційної служби в Закарпатській
області про позбавлення права
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації - задовольнити .

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 права
користування житловим приміщенням, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
зняти його з реєстрації.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано до Ужгородського
міськрайонного суду протягом десяти
днів з моменту отримання рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.