Єдиний унікальний номер 227/6272/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4500/2014
Головуючий в I інстанції Мамалуй М.В.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Добропільського міськрайонного суду
від 25 листопада 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини. Свої
вимоги обґрунтував тим, що рішенням
суду від 18 серпня 2011 року з нього на
утримання їхньої з відповідачкою
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються
аліменти у розмірі 1/4 частини
заробітку, починаючи з 07 червня 2011 року
до досягнення дитиною повноліття. 03
грудня 2011 року він уклав шлюб з ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася
дитина ОСОБА_5. На теперішній час він
утримує сина та дружину, яка
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею 3 річного
віку. Вважає, що його матеріальне
становище суттєво змінилося, а тому
просить зменшити розмір аліментів,
стягнених з нього на користь ОСОБА_2
рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 18 серпня 2011
року на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ркоу народження,
визначивши їх у розмірі 1/6 частини усіх
видів заробітку (доходу), але не менш
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з часу вступу судового
рішення у цій справі в законну силу і до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 25 листопада 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
на утримання неповнолітньої дитини
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити позов в повному
обсязі, з огляду на погіршення його
матеріального становища внаслідок
перебування на його утриманні другої
дружини та двох неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги
підтримав, просив скаргу задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_2 не з'явилась, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином листом і телефонограмою №1666,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 07 травня 2014 року (а.с.48), що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
після призначення рішенням суду
аліментів на неповнолітню дитину, у
позивача від другого шлюбу народилась
ще одна дитина. Однак, доказів, на
підтвердження значного погіршення
майнового стану позивача, які вказують
на зміну його доходів, наявності
кредитних зобов'язань тощо, позивачем
суду не надано.

З таким висновком суду в оскаржуваній
його частині не можна погодитися.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній його частині зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 20
серпня 2007 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 06 липня 2011 року
(а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню
дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 18 серпня 2011
року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
стягуються аліменти у розмірі 1/4
частини заробітку, починаючи з 07 червня
2011 року (а.с.6).

Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1,
підтверджено, що 03 грудня 2011 року
ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про
народження, серії НОМЕР_2, ОСОБА_5
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його
батьками вказані позивач ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 (а.с.9).

З довідки, виданої ДП Макіїввугілля ВП
«Шахта «Чайкіно» 29 жовтня 2013 року,
вбачається, що ОСОБА_1 працює на
підприємстві, його середній заробіток
складає 5 441,41 грн. (а.с.11).

ОСОБА_4 призначено допомогу за дитиною
до 3-х років в розмірі 130,00 грн. (а.с.11а).

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав, визначених ст. 192
СК України для зменшення розміру
аліментів визначених судом, оскільки,
як встановлено судом та не
заперечується сторонами у справі,
після стягнення з позивача аліментів
на користь відповідачки за рішенням
Добропільського міськрайонного суду
від 06 липня 2011 року, змінився сімейний
стан позивача у зв'язку з народженням
другої дитини.

Той факт, що позивач проживає разом з
новою сім'єю, у тому числі і з
новонародженим сином, є підставою для
задоволення позовних вимог про
зменшення розміру аліментів, оскільки
для збільшення або зменшення аліментів
достатня зміна однієї з обставин,
визначених ст. 182 СК України, зокрема
зміни сімейного стану - народження
іншої дитини, незалежно від того чи
проживає вона разом з позивачем.

Народження у позивача сина від другого
шлюбу та перебування позивача в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, якій
відповідно до довідки УПСЗН
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради призначено допомогу за дитиною до
3-х років в розмірі 130,00 грн. підтверджує
факт перебування їх на утриманні
позивача та погіршення матеріального
стану платника аліментів.

Однак суд першої інстанції, на
порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України
на зміни в складі сім'ї позивача,
зокрема, народження у позивача сина від
другого шлюбу та перебування на його
утриманні дружини, яка перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до 3-х
років, після ухвалення 18 серпня 2011 року
рішення про стягнення з нього
аліментів на неповнолітню дитину уваги
не звернув; не врахував інтереси
дитини, яка народилась від другого
шлюбу, пояснень позивача в достатньому
обсязі не перевірив; не визначився із
характером спірних правовідносин, не
дав їм оцінки та не вирішив, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Таким чином, ураховуючи, що судом не в
повному обсязі встановлені фактичні
обставини, від яких залежить правильне
вирішення справи, та допущені
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, судове
рішення підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду від 25 листопада 2013
року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, стягнених з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 рішенням
Добропільського міськрайонного суду
від 18 серпня 2011 року на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши їх у
розмірі 1/6 частини від усіх видів
заробітку (доходу), але не менш ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно
починаючи стягнення з дня набрання
цього рішення законної сили і до
повноліття дитини.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Судді: