Справа № 638/8863/13-ц
Провадження №263838414
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року місто Харків
Дзержинський районний суд міста
Харкова у складі:

Головуючого судді - Штих Т.В.

при секретарі - Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі
законного представника - ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"ОТП Банк", треті особи: Орган опіки та
піклування Дзержиського району міста
Харкова, Прокурор Дзержиського району
міста Харкова про визнання недійсним
договору іпотеки, визнання договору
поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, що діє в інтересах
ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського
районного суду міста Харкова із
позовом до Публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк", треті особи:
Орган опіки та піклування Дзержиського
району міста Харкова, Прокурор
Дзержиського району міста Харкова, в
якому, з врахуванням змін та доповнень
від 14 червня 2013 року,просила суд
визнати недійсним договір іпотеки,
застосувати наслідки недійсності
правочину та визнати припиненним
договір поруки.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що 08 червня 2006 року
громадянином ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_1,
виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області 18 лютого
2005 року, який проживав за адресою:
АДРЕСА_1, було укладено з АКБ
"Райффайзенбанк Україна" договір
іпотеки № 700/492/2006/1 квартири АДРЕСА_2, шо
був посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 08 червня 2006 року, за
реєстровим номером 1104. Договір іпотеки
від імені ОСОБА_3 підписав ОСОБА_5, який
діяв на підставі довіреності,
посвідченої 01.06.2006 року, приватним
нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрованої
ним в реєстрі за № 1783. Правонаступником
АКБ "Райффайзенбанк Україна" за
спірними договором іпотеки є Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк".

Кредитний договір № ML 700/492/1 від 08
червня 2008 року,
назабезпеченнявиконаннязобов'язаньяк
огобулоукладеногодоговіріпотеки,
укладався ОСОБА_7, який був
зареєстрований за адресою реєстрації:
АДРЕСА_2. В паспорті ОСОБА_7 є запис, що в
нього є троє дітей: малолітні ОСОБА_2 та
ОСОБА_8, неповнолітня ОСОБА_9. Паспорт
надавався Банку для огляду та
копіювання при підписанні кредитного
договору. На момент укладання договору
іпотеки № 700/492/2006/1 від 08 червня 2006 року
квартири АДРЕСА_2 попередня згода
органу опіки та пуклування
Дзержиського району міста Харкова на
передачу в іпотеку житлового
приміщення, яким користувався.

Згідно ст. 18 Закону України "Про охорону
дитинства" від 26 квітня 2001 року зі
змінами та доповненнями - члени сім»ї
наймача або власника житлового
приміщення мають право користуватися
займаним житловим приміщенням нарівні
з власником або наймачем. Органи опіки
та піклування зобовязанні здійснювати
контроль за додержанням батькими
майнових та житоових прав дітей при
відчудженні житлових приміщень та
купівлі нового житла. Згідно ст. 12
Закону України "Про основи соціального
захисту бездомних громадян та
безпритульних дітей " від 26 травня 2005
року, держава охороняє та захищає права
та інтереси дітей при вчиненні
правочинів щодо нерухомого майна.
Неприпустимо зменшення або обмеження
прав та охоронюваних законом інтересів
дітей при вчиненні будь-яких
правочинів стосовно житлових
приміщень. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності або право користування
яким мають діти, потрібна попередня
згода органу опіки та піклування.

26 грудня 2007 року, між ОСОБА_7 та ЗАТ "ОТП
Банк" було укладено договір № ML 704/009/2007.
Як спосіб забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ОСОБА_1 та ЗАТ "ОТП Банк" було укладено
договір поруки № SR-704/009/2007 від 26 грудня
2007 року. На момент укадання кредитного
договору фіксована відсоткова ставка
по кредиту складала 5,99 %. 26 грудня 2007
року ОСОБА_7 підписав з ЗАТ "ОТП Банк"
додатковий договір до кредитного
договору, відповідно до якого ставка по
кредиту була підвищена на 13,49 %. В
зв'язку із данною обставиною, ОСОБА_1
просить суд на підставі ст. 559 ЦК
України, а також правову позицію Вищого
спеціалзованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, що викладена в інформаційному
листі № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року
та в ухвалі від 24 квітня 2013 року визнати
договір поруки припиненним.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву про
слухання справи у її відсутність,
просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ПАТ "ОТП Банк"
проти задоволення позову заперечувала,
зазначивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є
власниками квартири, що є предметом
іпотеки, таким чином жодних майнових
прав ОСОБА_2 щодо квартири не мав. Норми
ст. 18 Закону України "Про охорону
дитинства" не підлягають застосуванню
до спірних правовідносин, оскільки
договір іпотеки не відноситься до угод
з відчудження майна, а укладається з
метою забезпечення належного
виконання зобовязань за кредитним
договором, та норми ст. 12 Закону України
"Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей" також до данних правовідносин
застосуванню не підлягають, оскільки
данний закон регулює правовідносини
щдо захисту бездомних та безпритульних
громадян. Представник відповідача
також наголошувала на тому, що ОСОБА_1
пропущений строк позовної давності
звернення до суду та клопотання про
поновлення строку позовної давності
позивачем не надано і тому просила в
позові відмовити. Позовні вимоги щодо
визнання договору поруки припиненним
просила залишити без задоволення,
оскільки відповідно до умов договору
поруки ОСОБА_1 погоджувалася
відповідати за повне та своєчасне
виконная зобовязань за кредитним
договором, навіть у видпадку їх зміни.
До позовних вимог про визнання
договору поруки припиненним просила
застосувати строк позовної давності та
відмовити в задоволенні позову.

Представник Органу опіки та піклування
Дзержиського району міста Харкова
надала пояснення, що власник квартири
ОСОБА_3 та його представник, ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування
Дзержинського району міста Харкова за
наданням згоди на укладення договору
іпотеки не зверталися, при ухваленні
рішення просила врахувати інтереси
дитини.

Прокурор Дзержиського району міста
Харкова надала пояснення по справі,
пояснила, що пред зверненням до суду
ОСОБА_1 не зверталася до Прокуратури
Дзержиського району міста Харкова із
заявами про захист її дітей, питання
щодо задоволення позову просила
вирішити відповідно до вимог діючого
законодавства, просила врахувати
інтереси ОСОБА_2.

Суд, заслухавши думку учаників
процессу, вважає, що позов не пілягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 08 червня 2006 року
громадянином ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_1,
виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області 18 лютого
2005 року, який проживав за адресою:
АДРЕСА_1, було укладено з АКБ
"Райффайзенбанк Україна" договір
іпотеки № 700/492/2006/1 квартири АДРЕСА_2, шо
був посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 08 червня 2006 року, за
реєстровим номером 1104. Договір іпотеки
від імені ОСОБА_3 підписав ОСОБА_5, який
діяв на підставі довіреності,
посвідченої 01.06.2006 року, приватним
нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрованої
ним в реєстрі за № 1783. Правонаступником
АКБ "Райффайзенбанк Україна" за
спірними договором іпотеки є Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк".

Згідно довідки Дзерижського РВ у місті
Харкові ГУ ДМС України у Харківській
області від 10 квітня 2014 року за № 17/950,
згідно обліків дільниці № 1 КП
"Жилкомсервіс" за адресою: АДРЕСА_2 були
зареєстровані наступні особи: ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до пункту 5.1. Договору
іпотеки Іпотекодавець має повне право
на передачу в іпотеку всього Предмету
Іпотеки, відсутні права третіх осіб
щодо предмета іпотеки (будь якої його
частини), укладення і виконання
положень цього договору Іпотекодавцем
отримало належне схвалення кожного із
державних органів України, згода яких
вимагається для належного укладення і
виконання Іпотекодавцем цього
договору, Іпотекодавецьстврджує, що за
адресою місцезнаходження Предмета
Іпотеки не проживають та не
зареєстровані малолітні та/чи
неповнолітні діти, а також будь-які
інші особи, яких за законом повинен
утримувати іпотекодавець, а також
відсутні малолітні та/чи неповнолітні
діти, що мають право користування
Предметом іпотеки.

Однак, відповідно до довідки
комунального закладу "дошкільного
навчального закладу (ясла-садок № 158
комбінованого типу Харківської
міської ради" ОСОБА_2 на час перебування
в закладі був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до довідки
Головного лікаря Харківської міської
дитячої лікарні від 03 червня 2013 року за
№ 816, ОСОБА_2, проживав за адресою:
АДРЕСА_2. Відповідно до довідки
комунального закладу "Харківський
університетський ліцей Харківської
міської ради Харківської області" від 26
червня 2013 року за № 418 про те, що ОСОБА_2
обліковується за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до довідки комунального
підприємства "Жилкомсервіс" дільниця №
1 від 09 червня 2013 року за № 2431/206 ОСОБА_2
був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
з 30 квітня 2004 року по 20 листопада 2007
року, з 06 лютого 2008 року по цей час.

З матеріалів справи вбачається, що у п.
5.2. Договору іпотеки: іпотекодавець
зобовязувався не прописувати (не
реєструвати) право проживання
будь-яких третіх осіб на території
(площі) предмета іпотеки без попередньо
отриманої на те письмової згоди
іпотекодержателя.

Також, відповідно до ст. 5 Договору
іпотеки, предмет іпотеки не перебуває і
протягом терміну дії цього договору не
перебуватиме в оренді. Однак, Позивачем
до суду був наданий до суду договір
найму житлового приміщення від 08
червня 2000 року, відповідно до умов
якого ОСОБА_7 орендував предмет іпотеки
у Вашингтонської комерціної
корпорації "ДЖЕЙ ЄН КЕЙ ІНВЕСТМЕНТ
ЄНЕРПРЙЗЕС ЛТД". Іпотекодержатель про
існування данного договору
повідомленний не був.

Судом встановлено, що рішенням
Дзержиського районного суду міста
Харкова від 17 квітня 2009 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7
право вланості на предмет іпотеки
визнано за ОСОБА_1. Рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 28 серпня 2013 року рішення суду
першої інстанції було скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Також, рішенням Дзержинського
районного суду міста Харкова від 03
листопада 2009 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу,
розподіл майна (речей) та визнання
права власності, призначення сплати
аліментів на дітей та за зустрічним
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про зміну
шлюбного договору, визнання дійсним
договору про припинення права на
аліменти на дітей та визнання права
приватної власності за дітьми право
власності на предмет іпотеки було
визнано за ОСОБА_2. Право власності
ОСОБА_2 зареєстровано в КП "Харківське
міське бюро технічної інвертаризації"
24 грудня 2010 року за реєстровим номером
3669596, номер запису П-1-17586 в книзі 1.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 01 жовтня 2013
року, вищевказане рішення було
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Однак,
позивачем не надано доказів того, що
рішення апеляційного суду Харківської
області від 03 листопада 2009 року
виконано.

Також, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_7
визнаний банкрутом, ліквідаційна
процедура наразі завершена.

Пунктом 44 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
визначено, що згідно зі статтею 32 ЦК,
статтею 177 СК та статтею 17 Закону
України від 26 квітня 2001 року N 2402-III "Про
охорону дитинства" батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. У зв'язку із наведеним
суди повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Позивач в позовній заяві посилається
на статтю 12 Закону України від 2 червня
2005 року N 2623-IV "Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей", проте вказана
стаття містить вимоги попередньої
згоди органу опіки і піклування для
здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
користування якими мають безпритульні
діти.

Доказів, на підтвердження
безпритульності ОСОБА_2 позивачем до
суду не надавалось.

Також, позивач не надала до до суду
доказів того, що права ОСОБА_2 будь-яким
чином порушені при укладанні договору
іпотеки.

Згідно до ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позивач звернувся з позовом після
закінчення встановленого
законодавством трирічного строку
(договір іпотеки був укладений в 2006
році), проте позивачем не обґрунтовано
причини пропуску строку подачі
позовної заяви.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК
України сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене суд вважає, що в
задоволенні позову повинно бути
відмовлено, оскільки на момент
укладення договору іпотеки права
ОСОБА_7 вказаним договором порушені не
були, крім того, позивач пропустив
строк позовної давності зі зверненням
до суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу,
клопотання про відновлення цього
строку позивач до суду не подавав.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання договору поруки припинненим,
судом встановлено, що 27 грудня 2007 року
між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 був
укладений договір поруки № SR-704/009/2007,
відповідно до умов якого ОСОБА_1
зобов'язувалась відповідати за повне
та своєчасне виконання зобовязань по
кредитному договору № ML 704/009/2007.
Відповідно до умов кредитного
договору, процента ставка по кредиту
скалалась з фіксованого відсотку у
розмрі 5,99 % річних та перемінної
складової - FIDR. Відповідно до п. 4.1.1.3.
Кредитного договору, плаваюча
процентна ставка по кредиту підлягає
корегуванню протягом дії цього
договору щоразу після перебігу кожного
12 календарного місяця, починаючи з дня
видачі кредиту чи його першої частини
(траншу), якщо інше не передбачено цим
договором.

Згідно із пунктом 4.1.1.4. плаваюча
процентна ставка за користування
кредитом впродовж першого року дії
цього договору, підлягає корегуванню
після перебігу 11 календарного місяця,
починаючи з дня видачи кредиту чи його
першої частини.

Інформація щодо розміру ставки FIDR
розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua,
а також в приміщеннях Банку (як в
Головному офісі так і в інших Установах
Банку) на інформаційних стендах.

Отже, підписавши договір поруки, ОСОБА_1
погодилась на те, що буде відповідати
за повне та своєчасне виконання
грошових зобов'язань ОСОБА_7 по
кредитному договору № ML 704/009/2007.

Таким чином, ОСОБА_1погодившись
виступати поручителем по кредитному на
умовах сплати плаваючої процентної
ставки висловила свою цілковиту згоду
на корегування Плаваючої процентної
ставки, в порядку, передбаченому
сторонами Кредитного договору, що
цілком відповідає вимогам ч. 1 ст. 1056-1
ЦКУ.

Таким чином, корегування відсоткової
ставки у зв'язку зі зміною розміру
ставки FIDR не може бути розцінена, як
збільшення розміру процентів,
встановлених Кредитним Договором, в
односторонньому порядку і не
суперечить ч. 2 ст. 1056-1 ЦКУ.

Таким чином, норми ст. 559 ЦК України не
підлягають застосуванню до спірних
правідносин і корегування процентної
ставки по кредитному договору не
можуть бути підставою для припинення
договору іпотеки.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позивач звернувся з позовом після
закінчення встановленого
законодавством трирічного строку
(договір іпотеки був укладений в 2007
році), проте позивачем не обґрунтовано
причини пропуску строку подачі
позовної заяви.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК
України сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене суд вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 в частині
визнання договору поруки припинним,
повинно бути відмовлено, оскільки
ОСОБА_1 погодилась відповідати за повне
та своєчасне виконання зобовязань
ОСОБА_7 навіть у випадку їх зміни, крім
того, позивач пропустив строк позовної
давності зі зверненням до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, клопотання про
відновлення цього строку позивач до
суду не подавав.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 257, 267, 559 ЦК України, ст. ст. 10,11, 57-60,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі законного
представника - ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "ОТП Банк",
треті особи: Орган опіки та піклування
Дзержиського району міста Харкова,
Прокурор Дзержиського району міста
Харкова про визнання недійсним
договору іпотеки, визнання договору
поруки припиненим - залишити без
задоволення.

Відповідно до ст.294 ЦПК України
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Штих Т.В.