Справа № 192/850/14
Провадження № 2/192/327/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої -
судді Омелюх В.М.,

при секретарі -
Савчуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну розміру та способу
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про зміну
визначеного за рішенням суду розміру
аліментів та стягнення аліментів на
утримання їх спільної неповнолітньої
дитини у твердій грошовій сумі в
розмірі 1000 гривень щомісячно.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що мають з
відповідачем неповнолітню дитину :
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився у них в період шлюбу, що був
зареєстрований 24 червня 2006 року та
розірвано в 2011 році, після чого дитина
залишилась проживати з нею та
знаходиться на її утриманні, оскільки
відповідач ухиляється від надання
матеріальної допомоги на утримання
дитини, яка потребує з урахуванням її
віку та потреб купівлі одягу, взуття,
забезпечення навчального процесу,
відвідування гуртків для загального
розвитку, відвідування репетиторських
занять, оплати харчування у школі та
шкільних фондів, проїзду у
громадському транспорті, а коштів, які
отримує позивач за місцем своєї роботи
на це все не вистачає.

За її позовом згідно рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 27 жовтня
2008 року з відповідача було стягнуто
аліменти на її користь на утримання їх
спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3
у розмірі ? частини усіх його доходів,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, при
постановлені якого було враховано, що
відповідач мав роботу та працював, тому
з нього було стягнуто аліменти в частці
від заробітку. Після постановлення
судового рішення відповідач продовжує
ухилятися від надання матеріальної
допомоги на утримання дитини хоча б з
урахуванням встановленого Законом
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» прожиткового мінімуму,
розмір якого на дитину віком від 6 до 18
років з 1 січня 2014 року встановлено у
розмірі 1286 гривень, а ? частина
становить 643 гривні, які повинен був би
сплачувати їй відповідач, так як за
законом участь батьків в утриманні
дитини є однаковою, що зазначено в
положеннях не тільки Сімейного
кодексу України, а і у Законі України
«Про охорону дитинства».

В даний час матеріальний стан
відповідача змінився, оскільки він
втратив роботу та офіційно не
працевлаштований, отримує дохід,
працюючи в охоронному агентстві без
належного оформлення, в зв'язку з чим
прохала суд змінити розмір аліментів
на утримання малолітнього сина з
частки на тверду грошову суму у розмірі
1000 гривень щомісячно, оскільки саме
такий розмір аліментів та спосіб їх
стягнення буде відповідати інтересам
неповнолітньої дитини та її потребам, в
зв'язку з чим вона змушена звернутися з
даним позовом до суду, так як досягти з
відповідачем спільної домовленості
щодо витрат на утримання сина в іншому
порядку не можливо.

В судове засідання позивач, яка
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи (а.с.15,17), не
з'явилась, про причини своєї неявки суд
не повідомила, в зв'язку з чим суд
ухвалив розглядати справу у її
відсутність, оскільки її інтереси в
судовому засіданні представляє її
представник з усіма повноваженнями
сторони у справі (а.с.9,19) .

Представник позивача - ОСОБА_5 в
судовому засіданні позов про зміну
розміру аліментів на утримання
малолітньої дитини та їх стягнення
замість 1/4 частки від доходів
відповідача щомісячно у твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на
дитину щомісячно до її повноліття,
оскільки саме такий розмір аліментів
та спосіб їх стягнення буде
відповідати інтересам неповнолітньої
дитини з урахуванням щомісячних витрат
позивачки на утримання сина у розмірі
2000 - 2500 гривень щомісячно. Позивачка
після постановлення рішення суду про
стягнення з відповідача на її користь
аліментів, у суді виконавчий лист не
отримала та на примусове виконання до
2014 року до державної виконавчої служби
не передавала, вена слідок чого і після
постановлення судового рішення
відповідач продовжував ухилятися від
сплати аліментів на утримання їх
спільної дитини. Оскільки відповідач
має неофіційних прибуток за місцем
останньої роботи прохала стягнути
аліменти у твердій грошовій сумі
щомісячно до повноліття дитини з
урахуванням її віку та потреб та
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог позивача заперечував, надавши
суду і письмові заперечення (а.с.34-36), та
пояснив, що він на теперішнього час є
офіційно працевлаштованим в ТОВ
"Агро-Інвест", має офіційний дохід у
виді заробітної плати за місцем роботи,
тому підстав для зміни розміру
аліментів немає, при цьому прохав
врахувати, що він не ухилявся від
надання матеріальної допомоги на
утримання спільної з позивачкою
дитини, так як періодично один раз в
квартал передавав їх грошові кошти в
розмірі 1000-1500 гривен, але розписок про
отримання кошті позивачка йому не
видавала. До державної виконавчої
служби з приводу сплати аліментів його
не викликали. На даний час він має іншу
сім'ю, де у нього у 2013 році також
народилась дитина, яка з народження
хворіє та потребує періодичного
лікування, а також на його утриманні
знаходиться його теперішня дружина, з
якою він проживає без реєстрації шлюбу.
Він не має власного житла, тому його
сім'я також несе витрати на оренду
житла. Прохав з урахуванням зазначених
обставин відмовити в задоволенні позву
та залишити без змін вже постановлене
судом рішення про стягнення з нього
аліментів у розмірі ? частини його
доходів щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Згідно ст. 180-182 СК України батьки
зобов'язані матеріально утримувати
своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони з 24 червня 2006 року по 2011 рік
знаходились в зареєстрованому шлюбі
(а.с.5) та мають спільну дитину - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який на день
розгляду справи судом є малолітнім та
після фактичного припинення спільного
проживання батьків проживає з
позивачем і знаходиться на її
утриманні, що не оспорювали в судовому
засіданні сторони та встановлено
набравшим законної сили рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2008 року, за яким на користь
позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2
стягнуто аліменти на утримання
малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини
від усіх видів його заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (а.с.15). Відповідно до
даного судового рішення позивачка
своєчасно виконавчий лист щодо
примусового стягнення аліментів в суді
не отримала та на виконання до
державної виконавчою служби не
пред'являла, скориставшись таким
правом лише у 2014 році, що підтвердив в
судовому засіданні представник
позивача.

Судом встановлено, що на день
розгляду справи судом відповідач
офіційно працює в ТОВ "Агро-Інвест"
газоелектрозварником в тракторній
бригаді, що вбачається з трудової
книжки на його ім'я (а.с.24,28) та має
постійний дохід у вигляді заробітної
платні в розмірі 2324 в квітні місяці та
3705 в травні місяці 2014 року, що
підтверджується виданою за місцем
роботи довідкою (а.с.33), а до цього він
був працевлаштований до листопада 2013
року в ТОВ «Мир-7» охоронником, де
офіційно отримував заробітну плату, що
підтверджується як записами у трудовій
книжці відповідача, так і довідкою з
даного місця роботи про заробітну
плату (а.с.26,28), а вказані обставин
спростовують доводи позивачки, що
відповідач працює без належного
оформлення та отримує неконтрольовані
прибутки.

Судом встановлено, що на день
розгляду справи судом відповідач має
іншу сім'ю, в якій ІНФОРМАЦІЯ_2 року у
нього народилась ще одна дитина - син
ОСОБА_6 (а.с.27), який хворіє та потребує
консультації та нагляду лікарів, а
також періодичного лікування (а.с.25,29-31),
а мати дитини знаходиться в відпустці
по догляду за дитиною (а.с.32).

Таким чином, зазначене свідчить
про те, що на день розгляду справи судом
позивач отримує щомісячний постійний
прибуток, що дає йому можливість
сплачувати аліменти на утримання
малолітньої дитини у визначеному
рішенням суду розмірі, в тому числі і в
примусовому порядку відповідно до
постановленого судового рішення в разі
подання позивачкою виконавчого листа
до державної виконавчої служби для
здійснення примусового виконання
рішення суду щодо стягнення з
відповідача аліментів на утримання
сина.

Позивачем будь-яких інших підстав
зміни розміру аліментів та їх способу
стягнення в позовній заяві не вказано,
а доказів не надано.

З урахуванням викладеного та
досліджених в судовому засіданні
доказів, суд приходить до висновку, що
позов про зміну розміру аліментів та
способу їх стягнення задоволенню не
підлягає, оскільки відповідно до ст.182
Сімейного кодексу України розмір
аліментів на утримання однієї дитини
визначається з урахуванням стану
здоров'я та матеріального становища як
платника аліментів, так і дитини,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина та інших
обставин, що мають істотне значення,
при цьому мінімальний розмір аліментів
в разі їх стягнення в частці від
доходів платника аліментів не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку і саме в такому
розмірі і були стягнуті за рішенням
суду аліменти з відповідача на користь
позивача (а.с.7).

Враховуючи викладене та
насамперед інтереси дитини, суд вважає,
що стягнутий за рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2008 року розмір аліментів з
відповідача на користь позивача на
утримання малолітньої дитини зміненню
не підлягає, оскільки відсутні
визначені законом підстави для зміни
розміру аліментів та способу їх
стягнення, а відповідач офіційно
працевлаштований і отримує постійний
дохід, з якого за рішенням суду може та
бажає сплачувати аліменти на утримання
неповнолітньої дитини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.180-182,184,192 Сімейного кодексу
України, ст.10,11,57, 60,88, 212, 213,

215 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну розміру та способу
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: суддя