Справа №
Провадження № 2/375/210/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року Рокитнянський районний
суд Київської області у складі:
головуючого - судді Литвина О.В., при
секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Рокитне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю «АМО-К»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та стягнення моральної
шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, ОСОБА_1
посилається на те, що у відповідності
до наказу по ТОВ "АМО-К" за № 51 від 30.07.13
року його було звільнено з посади
лікаря ветеринарної медицини за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України та було зобов'язано
бухгалтерію товариства провести з ним
розрахунок за невикористану відпустку
за період роботи з 16.03.13 року по 30.07.13
року. Зазначає також, що через кілька
днів після звільнення йому було
виплачено 3 243.36 грн. в рахунок
часткового погашення заборгованості
по заробітній платі за травень та
червень 2014 року, а решту коштів
керівництво відповідача обіцяло
виплатити пізніше. Всього
заборгованість відповідача перед ним
на той час становила 6296.4 грн.. Він
декілька разів звертався до
відповідача з вимогою сплатити залишок
заборгованості, але кожного разу його
просили ще трохи почекати, пояснюючи
це відсутністю грошових коштів.
Остання розмова з відповідачем
відбулася 30.11.2013 року і в ході якої
з'ясувалося, що відповідач
відмовляється виплатити йому залишок
заборгованості.

Просить стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість по заробітній
платі в сумі 6296.64 грн., суму
середньомісячного заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 01.08.2013 року по день звернення
до суду в розмірі 33390.00 грн. та 3000.00 грн.
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та суду пояснив, що 30 липня
2013 року він був звільнений
відповідачем з посади лікаря
ветеринарної медицини за власним
бажанням та отримав у день звільнення
розрахунок при звільненні в сумі 1300.00
грн., що становило частковий розмір
такої виплати, оскільки фактично він
постійно отримував більшу заробітну
плату, яка зазначена у довідці - 4700.00
грн.. А саме, по одній відомості
бухгалтер виплачував йому заробітну
плату 1100-1300.00 грн., а решту суми
виплачував директор по іншій
відомості. Обставина виплати
заробітної плати директором
підтверджується лише виданою
відповідачем довідкою. Підтвердити
вказану обставину іншими доказами
окрім своїх слів він не може. Зазначив,
що фактично йому не було виплачено при
звільненні коштів, які мав виплатити
директор підприємства. Свою трудову
книжку у день звільнення він не
отримав, оскільки вона була пошкоджена.
Натомість йому видали дублікат
трудової книжки із одним записом про
звільнення. З такою книжкою він мав
можливість влаштуватися на роботу,
хоча мав при цьому певні труднощі, але
доказів такої обставини надати суду не
може.

Уточнив, що він був зарахований на
роботу до відповідача лише на посаду
лікаря ветеринарної медицини із
посадовим окладом 950.00 грн. і інших
посадових обов'язків він не виконував.

Просив позов задовольнити.

Підтримав таку позицію свого
довірителя і його представник.

Представник відповідача позов не
визнав та суду пояснив, що відповідач
був прийнятий на роботу на посаду
лікаря ветеринарної медицини 16.09.2009
року з посадовим окладом 910.00 грн. і з
чим він був особисто ознайомлений.
30.07.2013 року він був звільнений із
займаної посади за власним бажанням і в
цей же день з ним був проведений
остаточний розрахунок і що
підтверджується видатковим касовим
ордером від 30.07.2013 року про виплату
йому 1549.69 грн.. Розмір заробітної плати
позивача під час роботи у відповідача
був таким, як він значиться у штатних
розкладах і який він отримував
фактично та про що свідчать відомості
про отримання заробітної плати.
Зазначений у довідці № 207 від 04.10.2012
року розмір заробітної плати позивача
в сумі 4770.00 грн., на яку він посилається
в обгрунтування своїх позовних вимог,
не відповідає таким чином дійсності та
був зазначений бухгалтером помилково.
З цього приводу на підприємстві
проводилося службове розслідування.
Вважає вимоги позивача щодо стягнення
заробітної плати безпідставними і
такими, що спростовуються отриманим у
справі доказами.

Щодо вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди, то останню також
вважає не обґрунтованою. Так, дійсно
трудова книжка позивача була
пошкоджена по необережності
працівником відділу кадрів
підприємства, але в день звільнення
позивачу був виданий дублікат
останньої із записом про звільнення, що
давало йому можливість влаштуватися на
іншу роботу. В послідуючому позивачу
був виданий дублікат трудової книжки,
який містив всі відновлені записи про
роботу позивача, як того вимагали
вимоги Положення про ведення трудових
книжок і таким чином відповідач
виконав вимоги закону щодо видачі
позивачу трудової книжки при
звільненні.

Вважає, що діями відповідача жодним
чином не порушено трудових прав
позивача, а тому відсутні підстави і
для задоволення вимоги про стягнення
моральної шкоди.

Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони спору та їх
представників, дослідивши письмові
докази по справі, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з
16.09.2009 року позивач був зарахований
відповідачем на посаду лікаря
ветеринарної медицини з посадовим
окладом 910.00 грн. та був звільнений із
займаної посади за власним бажанням
30.07.2013 року. Розмір посадового окладу
позивача за період його роботи на
підприємстві змінювався у сторону
збільшення і на час його звільнення з
роботи становив 1650.00 грн..

В день звільнення позивачу були
виплачені всі належні йому суми
заробітної плати, нарахування якої
проводилося йому бухгалтерією
підприємства у відповідності до
розміру посадового окладу, а саме 1549.69
грн., що включало в себе також 354.13 грн.
компенсації за невикористану щорічну
відпустку. Отримати пошкоджений
оригінал своєї трудової книжки та її
дублікат із записом про звільнення із
роботи у відповідача позивач у день
звільнення відмовився. У подальшому
всі записи трудової діяльності
позивача були відновленні
відповідачем і на підставі яких було
виготовлено інший дублікат трудової
книжки, який позивач отримав лише 30.10.2013
року, незважаючи на неодноразові
виклики відповідача, починаючи з 05.08.2013
року.

Під час роботи позивача на
підприємстві, а саме 04.10.2012 року, йому
була видана за № 207 довідка про розмір
його середньомісячного посадового
окладу в сумі 4770.00 грн., що фактично не
відповідало дійсності. З цього приводу
на підприємстві було проведено
службове розслідування, за наслідками
якого було встановлено помилковість
зазначеного у вказаній довідці розміру
посадового окладу позивача в сумі 4770.00
грн. і за що було попереджено головного
бухгалтера підприємства.

Викладене підтверджується поясненнями
у судовому засіданні позивача та
представника відповідача, а також
письмовими матеріалами справи, якими є:

· Наказ № 52 від 15.09.2009 року про
прийом ОСОБА_1 на роботу на посаду
лікаря ветеринарної медицини з
посадовим окладом 910.00 грн.;

· Штатні розклади ТОВ «АМО-К» за
2010-1013 роки, відповідно до яких розмір
посадового окладу позивача в період
роботи на підприємстві був у межах 910
-1650 грн.;

· Відомості про отримання
заробітної плати ОСОБА_1 в період
роботи на підприємстві;

· Відомості про нарахування
заробітної плати застрахованим особам
по ТОВ «АМО-К» і в тому числі ОСОБА_1;

· Наказ № 51 від 30.07.2013 року про
звільнення ОСОБА_1 з роботи;

· довідка ТОВ «АМО-К» № 207 від
04.10.2012 року про розмір посадового
окладу ОСОБА_1;

· наказ ОВ «АМО-К» №35 від 27.05.2014
року «Про недопущення трудової
дисципліни», за яким констатовано
помилковість видачі довідки № 207 від
04.10.2012 року про розмір посадового
окладу ОСОБА_1 в сумі 4770.00 грн.;

· видатковий касовий ордер від
30.07.2013 року про отримання ОСОБА_1 в день
звільнення з роботи 1549.69 грн.;

· довідка ТОВ «АМО-К» від 27.05.2014
року № 87 про розмір посадового окладу
ОСОБА_1 в період роботи на підприємстві
із вересня 2009 року по липень 2013 року, а
саме в межах 910 - 1650 грн.;

· копія трудової книжки ОСОБА_1;

· постанова про закриття
кримінального провадження № 0000646
від 30.08.2014 року.

Викладені встановлені судом обставини
визнані обома сторонами спору, а тому
згідно положень ст..61 ЦПК України
додатковому доказуванню не підлягають
і суд не вбачає підстав для їх аналізу.

Відповідно до положень ст..47 КЗпП
України власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу, а саме всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації.

Як вбачається із встановлених обставин
справи, такі вимоги закону
відповідачем були дотримані і в день
звільнення позивачу було виплачено
належні до виплати суми заробітної
плати на загальну суму 1549.69 грн.,
нарахування яких проводилося у
відповідності до розміру його
посадового окладу на підприємстві і
розмір яких визнаний та не оспорюється
позивачем.

Також відповідачем були дотримані
вимоги щодо видачі трудової книжки
шляхом видачі дубліката трудової
книжки, від отримання якого в день
звільнення позивач відмовився.

За викладеного відсутні підстави
вважати порушення відповідачем при
звільненні трудових прав позивача, що
у свою чергу вказує на
необґрунтованість його позовних вимог
і в тому числі вимоги про стягнення
моральної шкоди та що узгоджується із
положеннями ст..237-1 КЗпП України та
положеннями постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди».

Доводи позивача в тім, що директором
підприємства йому щомісячно по окремих
відомостях виплачувалася додатково
заробітна плата і що таким чином із
розрахунку розміру такої заробітної
плати підприємство не провело з ним
повністю остаточний розрахунок при
звільненні, не знайшли свого належного
підтвердження у судовому засіданні.
Надана позивачем на підтвердження
такої обставини видана відповідачем
04.10.2012 року за №207 довідка про розмір
середньомісячного посадового окладу
позивача не може слугувати належнім та
достатнім доказом такої обставини,
оскільки зазначені у ній відомості не
відповідають іншим отриманим у справі
доказам (покази позивача у судовому
засіданні, наказ № 52 від 15.09.2009 року про
прийом позивача на роботу, штатні
розклади ТОВ «АМО-К» за 2010-1013 роки,
відомості про отримання заробітної
плати ОСОБА_1 в період роботи на
підприємстві, відомості про
нарахування заробітної плати
застрахованим особам по ТОВ «АМО-К» і в
тому числі ОСОБА_1, довідка ТОВ «АМО-К»
від 27.05.2014 року № 87 про розмір
посадового окладу ОСОБА_1 в період
роботи на підприємстві із вересня 2009
року по липень 2013 року, видатковий
касовий ордер ТОВ «АМО-К» від 30.07.2013
року про отримання ОСОБА_1 1549.69 грн.), які
з огляду на їх правовий статус є
допустимими та належними і у своїй
сукупності вірно відображають
обставини справи щодо розміру
посадового окладу позивача за період
його роботи у відповідача,
нараховуваної та отримуваної ним у цей
період заробітної плати.

Позов таким чином задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 47, 216, 237-1 КЗпП України, 10, 11, 57-61, 88,
212-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АМО-К» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Рокитнянський районний суд
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які не були присутні
при постановленні рішення, шляхом
подання апеляційної скарги на протязі
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повне обгрунтування рішення
виготволено 16.06.2014 року.

СУДДЯ

О.В. ЛИТВИН