Справа № 463/4-с-13/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2311/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Азенко М.В.

без участі сторін, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 23 січня 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_3 на
рішення дії або бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Макогона Василя Миколайовича,
начальника відділу державної
виконавчої служби Жовківського
районного управління юстиції,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеною скаргою посилаючись
на те, що у відділу ДВС Жовківського
районного управління юстиції
знаходиться виконавчий лист від 19
жовтня 2012 року на виконання рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 18 вересня 2012 року про стягнення із
ОСОБА_5 на її користь аліментів на
утримання неповнолітньої ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1

У червні 2013 року вона довідалася, що
державний виконавець відділу ДВС
Жовківського РУЮ Макогін В.М. 02
листопада 2912 року виніс постанову, у
якій встановив, що у виконавчому листі
від 19 жовтня 2012 року не вказано
ідентифікаційний номер боржника
ОСОБА_5

28 червня 2013 року вона звернулася із
заявою до начальника цього відділу у
якому подала ідентифікаційний номер
боржника та просила відкрити виконавче
провадження.

07 листопада 2013 року вона повторно
звернулася із заявою до начальника
відділу ДВС Жовківського РУЮ про
відкриття виконавчого провадження.
Тоді ж вона довідалася, що державний
виконавець Макогін В.М. ще у червні 2013
року виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження, однак не
вручив копії зазначеної постанови їй.

З урахуванням зазначених обставин
ОСОБА_2 на підставі ст.ст.383-389 ЦПК
України просила:

визнати дії та бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Макогона Василя Миколайовича
та начальника відділу державної
виконавчої служби Жовківського
районного управління юстиції відносно
виконання виконавчого листа від 19
жовтня 2012 року про стягнення із ОСОБА_5
на її користь аліментів на утримання
неповнолітньої ОСОБА_6.
неправомірними;

зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Макогона Василя Миколайовича
та начальника відділу державної
виконавчої служби Жовківського
районного управління юстиції усунути
зазначені порушення (а.с.1).

Оскаржуваною ухвалою Личаківського
районного суду м. Львова від 23 січня 2014
року скаргу ОСОБА_3 на рішення дії або
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Макогона Василя Миколайовича,
начальника відділу державної
виконавчої служби Жовківського
районного управління юстиції залишено
без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те,
що суд не надав належної оцінки її
клопотанню про поновлення строку для
подачі скарги. Як на підставу для
поновлення строку посилається на те, що
начальник Жовківського відділу ДВС РУЮ
порушив вимоги ст. 24 ЗУ «Про звернення
громадян» не давши відповіді на її
звернення від 07 листопада 2013 року, а
внаслідок бездіяльності державного
виконавця станом на 10 січня 2014 року
заборгованість боржника по аліментах
становить вже 18 750 грн.

Просить ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 23 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення по суті вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_3
на рішення дії або бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Макогона Василя Миколайовича,
начальника відділу державної
виконавчої служби Жовківського
районного управління юстиції суд
першої інстанції виходив з того, що
скаржником пропущено строк звернення
до суду для вчинення процесуальної дії.

Проте з вказаним висновком суду
погодитись не можна виходячи з
наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, відповідно до
цього Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.5 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених законом, здійснювати
необхідні міри для своєчасного і
повного виконання рішення способом і в
порядку, передбаченому виконавчим
документом.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як зазначено у п.16 постанови №6 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах", відповідно до статті 385 ЦПК
скаргу на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби може бути подано до
суду у десятиденний строк, а при
оскарженні постанови про відкладення
провадження виконавчих дій - у
триденний строк, які обчислюються з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли
в законі встановлено спеціальний
порядок обчислення строків звернення
заявника зі скаргою до суду (наприклад,
стаття 26 - оскарження постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, стаття 58 - оскарження
оцінки майна, визначеної за
результатами рецензування звіту про
оцінку майна (Закону про виконавче
провадження), їх перебіг має
визначатися за цими нормами, а не за
нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть
бути поновлені за наявності поважних
для цього причин за заявою заявника,
яка подається одночасно зі скаргою або
викладається в скарзі у вигляді
клопотання. При вирішенні питання про
поновлення строку на подання скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд має виходити з того, що у
відповідному законодавстві не
міститься перелік таких поважних
причин, їх з'ясовують у кожному
конкретному випадку залежно від
обставин справи.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_2,
останньою оскаржується не лише
бездіяльність державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Жовківського районного управління
юстиції Макогона В.М. та начальника
відділу державної виконавчої служби
Жовківського районного управління з
приводу не надіслання сторонам
виконавчого провадження постанови
ВДВС від 26.11.2012 року про відкриття
виконавчого провадження, але й
бездіяльність згаданих осіб в цілому з
приводу виконання виконавчого листа
від 19 жовтня 2012 року про стягнення із
ОСОБА_5 на її користь аліментів на
утримання неповнолітньої ОСОБА_6 в
результаті чого протягом періоду з
26.11.2012 року по 15.01.2014 року жодних
виконавчих дій державним виконавцем,
на думку скаржника, не вчинялося.

Також ОСОБА_5 у скарзі просила поновити
їй строк на подання скарги,
покликавшись на конкретні обставини,
та просила витребувати у відповідача
виконавче провадження, що залишено
поза увагою судом.

Частиною 2 ст. 385 ЦПК України
встановлено, що пропущений з поважних
причин строк для подання скарги може
бути поновлено судом.

За вище наведених обставин залишення
судом скарги ОСОБА_2 без розгляду було
передчасним, а відтак оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При встановлених обставинах колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувана
ухвала, як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі згідно
із положеннями ст.311 ЦПК України
залишатись в законній силі не може та
підлягає скасуванню із направленням
справи для продовження її розгляду до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.4 ч.2 ст.307, ст.311, п. 2 ч. 1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 23 січня 2014 року скасувати
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.