Справа № 152/944/14-ц
17 червня 2014 року м.
Шаргородський районний суд Вінницької
головуючого судді -
секретаря судового засідання -
позивача - ОСОБА_1,
представника позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини,
02.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини, у якому
зазначила, що 14.07.2006 року вона
одружилась із відповідачем. Від
спільного шлюбу у них народився син -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться
на її повному утриманні. Просить
стягувати з відповідача аліменти на її
користь, на сина, у твердій грошовій
сумі в розмірі 1000 грн щомісячно,
починаючи з дня звернення до суду і до
досягнення сином повноліття,
посилаючись на те, що відповідач
добровільно допомоги на дитину не
надає та не бере участі у її вихованні,
а їй одній важко утримувати сина.
Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримали, просили суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, зазначені у позовній заяві.
Зокрема, зазначили, що до березня 2014
року відповідач працював у Російській
Федерації, добре заробляв та регулярно
сплачував аліменти, у розмірі, не
меншому ніж 1000 грн. Проте, у березні 2014
року відповідач сплатив на утримання
сина лише 400 грн, після чого взагалі
перестав сплачувати аліменти.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, а саме
згоден сплачувати аліменти на користь
позивача в твердій грошовій сумі в
розмірі по 500 грн щомісяця. Свої
заперечення обґрунтував тим, що на
даний час він ніде не працює,
матеріальної допомоги не отримує, а
тому не має змоги сплачувати аліменти у
розмірі, визначеному позивачем. Окрім
того, відповідач пояснив, що він є
працездатною, фізично здоровою особою,
інших осіб, яких він за законом
зобов'язаний утримувати, окрім сина
ОСОБА_4, у нього немає. З квітня 2014 року
на утримання сина він не надає ніякої
Розглянувши подані документи та
матеріали справи, заслухавши пояснення
позивача та її представника, пояснення
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються вимоги позивача та
заперечення відповідача, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд встановив
Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 14.06.2006 року, що вбачається із
рішення Шаргородського районного суду
Вінницької області від 09.10.2013 року про
розірвання шлюбу (а.с.8).

Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач, що підтверджується
свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2
(а.с.7).

Син проживає із матір'ю та знаходиться
на її повному утриманні, що вбачається
із довідок, виданих виконкомом
Клекотинської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області № 482 та № 483 від 19.05.2014 р. (а.с.9,10).

Відповідач у судовому засіданні
визнав, що він є працездатною, фізично
здоровою особою, проте ніде не працює, а
проживає за рахунок матері, на обліку у
центрі зайнятості він не перебуває,
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає упродовж двох місяців,
інших осіб, яких за законом він
зобов'язаний утримувати відповідач не
має.

Позивач зазначені факти підтвердила, а
відтак, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України
зазначені обставини не підлягають
доказуванню.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач ухиляється від надання
добровільної матеріальної допомоги на
утримання сина.

Встановленим судом обставинам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією України
та Сімейним кодексом України.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції
України, батьки зобов'язані утримувати
дітей до їх повноліття.

Статтями 180-182, 184, 191 СК України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. У разі ухилення батьків від
утримання дитини, кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються судом у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі. При
призначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення. Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Зазначений розмір, визначений у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.
Аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 17
постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснив, що
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
у нього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Отже, оскільки право позивача та її
неповнолітньої дитини на матеріальне
утримання з боку батька порушено, то
воно підлягає судовому захисту.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує, що відповідач фізично
здоровий, є працездатною особою
молодого віку - 28 років, не перебуває на
обліку в службі зайнятості населення,
інших осіб, яких він за законом
зобов'язаний утримувати у відповідача
немає. Доказів, які б свідчили про те, що
за станом здоров'я він не може
працювати, відповідач суду не надав, а
тому він має усі можливості
матеріально утримувати свою дитину, що
є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК
України.

За таких обставин суд вважає, що розмір
аліментів, які слід стягувати з
відповідача на користь позивача на
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, повинен бути
визначений у твердій грошовій сумі в
розмірі 650 грн, щомісячно, починаючи з
02.06.2014 року, тобто з часу пред'явлення
позовної заяви до суду, відповідно до
ст. 191 СК України, до досягнення сином
повноліття.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню. При цьому, суд
виходить також із захисту інтересів
дитини, забезпечення одержання нею
коштів, необхідних для її
життєдіяльності, збереження того рівня
життя, який вона б мала тоді, коли
утримувалася обома батьками, оскільки
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі якраз і забезпечить
надійний захист інтересів дитини та
отримання нею надійного стабільного
матеріального утримання з боку батька.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону (ч. 2 ст.
184 СК України).

Щодо решти позовних вимог, суд вважає,
що у їх задоволенні слід відмовити,
оскільки позивач не довела належними
та допустимими доказами
обґрунтованості розміру аліментів, які
вона просить стягувати з відповідача.
Так, єдиним аргументом позивача на
обґрунтування розміру позовних вимог
було те, що до березня 2014 року
відповідач сплачував на утримання сина
не менше 1000 грн. Інших доводів позивач
не навела.

Підлягає стягненню з відповідача в
дохід держави судовий збір в сумі 243,60
грн, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого у АДРЕСА_1,
проживаючого у АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1, аліменти на сина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій
сумі, в розмірі 650 (шістсот п'ятдесят)
гривень, щомісячно, починаючи з 02.06.2014
року і до досягнення сином повноліття.

У іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого у АДРЕСА_1,
проживаючого у АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) в
дохід держави 243 (двісті сорок три)
гривні 60 коп. судового збору.

Згідно ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України,
рішення суду може бути оскаржене у
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд Вінницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

І.Л.Строгий