АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1489/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Синецька Л. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
10 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В. суддів
Пальонного В.С., Карпенко О.В.при
секретаріБражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 17 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до СТОВ
«Канівці» с. Великі Канівці
Чорнобаївського району Черкаської
області про розірвання договору оренди
земельної ділянки ,-

в с т а н о в и л а :

17 березня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до СТОВ «Канівці» про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, посилаючись на те, що 01 липня
2007 року вона уклала із відповідачем
договір оренди земельної ділянки
площею 3,09 га, терміном на 10 років, який
зареєстрований у книзі реєстрації
договорів оренди земельних ділянок у
районному відділі Черкаської
регіональної філії Центру ДЗК 02 липня
2007 року за № 05.

Позивач ОСОБА_6 зазначає в позові, що
відповідно до п.11. даного договору,
відповідач зобов'язався щорічно
виплачувати орендну плату від вартості
оцінки земельного паю у строк до 1
лютого року, наступного за звітним.
Однак, відповідач взагалі не виплатив
їй орендну плату за користування
земельною ділянкою, яка нею передана в
оренду, у встановлений термін за 2013 рік.
Останній термін сплати орендної плати
це 1 лютого 2014 року. Крім того,
керівництво відповідача взагалі не
реагує на її клопотання про виплату
заборгованої їй суми. ОСОБА_6 вважає, що
відповідач систематично не
дотримується виконання договору
оренди земельної ділянки в частині
сплати орендної плати, так як орендну
плату вона щорічно отримає в кінці
наступного року, після її клопотань
керівництву СТОВ «Канівці». Тому
ОСОБА_6 звернулася до суду з даним
позовом та просила припинити дію
договору оренди землі, укладеного між
СТОВ «Канівці» та ОСОБА_6, загальною
площею 3,09 га, зареєстрованого у книзі
реєстрації договорів оренди земельних
ділянок у районному відділі Черкаської
регіональної філії Центру ДЗК 02 липня
2007 року за № 05; витрати по
сплаті судового збору стягнути з
відповідача на користь позивача.

Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 17 квітня 2014
року в позові ОСОБА_6 до СТОВ «Канівці»
с. Великі Канівці Чорнобаївського
району Черкаської області про
розірвання договору оренди земельної
ділянки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 подав на нього апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення не
законне, тому підлягає скасуванню у
зв'язку з неповним з'ясуванням судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, порушення судом та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки основні мотиви рішення
спростовуються у тексті самого
рішення. Просить скасувати рішення
Чорнобаївського районного суду
Черкаської області від 17 квітня 2014 року
та постановити нове, яким позовні
ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі
та стягнути з відповідача 121,80 грн.
судового збору за подачу апеляційної
скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, який
з'явився в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні повних вимог
ОСОБА_6 про розірвання договору оренди
земельної ділянки, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
довела обставин систематичної
несплати орендної плати, які є
підставою для розірвання договору
оренди землі.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції є обґрунтованими і
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірності кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається та
встановлено в судовому засіданні, що
згідно державного акту про право
приватної власності на землю серії ІІІ
- ЧР № 019649 від 28 серпня 2002 року ОСОБА_6 є
власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 3,09 га, яка розташована на
території Великоканівецької сільської
ради Чорнобаївського району
Черкаської області.

01 липня 2007 року між ОСОБА_6 та СТОВ
«Канівці» було укладено договір оренди
землі терміном на 10 років, який
зареєстрований у Чорнобаївському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про
що в державному реєстрі земель вчинено
запис від 2 липня 2007 року за № 05.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно ст.ст.21, 22 Закону України «Про
оренду землі» розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди. Орендна плата може
справлятися у грошовій, натуральній та
відробітковій (надання послуг
орендодавцю) формах. Сторони можуть
передбачити в договорі оренди
поєднання різних форм орендної плати.

Частиною 1 ст. 32 даного Закону
визначено, що на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 15 Закону істотною
умовою договору є, зокрема, орендна
плата із зазначенням її розміру,
індексації, форм платежу, строків,
порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.

Пунктами 9, 11 вищевказаного договору
оренди землі передбачено, що орендна
плата вноситься орендарем у формі та
розмірі 1,5 відсотка грошової оцінки
земельної ділянки в строк до 01 лютого
року, наступного за звітним.

Згідно п. 28 даного договору,
встановлено, що своєчасне внесення
орендної плати є обов'язком орендаря.

Відповідно до п. 38 договору
передбачено, що дія договору
припиняється шляхом його розірвання за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін, зокрема, унаслідок невиконання
другою стороною обов'язків,
передбачених договором.

В судовому засіданні встановлено, що
додаткові угоди щодо зміни умов
договору між сторонами не укладались,
позивач письмово не ставила питання
про збільшення розміру орендної плати.

Згідно даних довідки № 333 від 16 квітня
2014 року вбачається, що ОСОБА_6 була
виплачена орендна плата за договором
оренди землі за 2007-2013 року повністю, у
строки встановлені договором - до 1
лютого року наступного за звітним (а. с.
32).

Звертаючись до суду із даним позовом,
позивач вказувала, що відповідач
взагалі не виплатив їй орендну плату за
користування земельною ділянкою, яка
нею передана в оренду, що не відповідає
дійсності та спростовується доказами в
матеріалах справи. Також позивач
зазначала, що керівництво відповідача
взагалі не реагує на її клопотання про
виплату заборгованої їй суми, а
відповідач систематично не
дотримується виконання договору
оренди земельної ділянки в частині
сплати орендної плати, так як орендну
плату вона щорічно отримує лише в
кінці наступного року, після її
клопотань керівництву СТОВ «Канівці»,
в зв'язку з чим позивач просила суд
припинити дію договору оренди землі,
укладеного між нею та СТОВ «Канівці».

Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

За змістом зазначених норм договір
оренди землі можливо розірвати лише в
разі систематичної несплати орендної
плати, разове порушення умов договору в
цій частині не є підставою для його
розірвання.

Виходячи із вимог даної норми закону,
колегія суддів також погоджується із
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
про розірвання договору оренди
земельної ділянки із підстав
зазначених позивачем у позові,
оскільки суд правильно встановив
відсутність систематичного
невиконання обов'язків відповідача
щодо сплати орендної плати за
користування землею згідно умов
договору оренди.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції позивачем та її
представником також не було надано
доказів факту систематичної невиплати
орендної плати, а тому відсутні
підстави для розірвання договору
оренди землі з вищевказаних підстав.
Також, не надано доказів, в чому
виявилось порушення прав позивача та
не доведено обґрунтованість вимог
позивача щодо несплати орендної плати,
внаслідок чого, на її думку, утворилась
заборгованість і були порушені умови,
укладеного між сторонами договору
оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно - правовий акт,
що містить зазначену норму права, та
для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду України.

Правова позиція, висловлена Судовою
палатою у цивільних справах Верховного
Суду України при розгляді справи №
6-146цс12 в постанові від 12 грудня 2012 року,
в якій зазначено, що за змістом ст. 21 ЗУ
«Про оренду землі» розмір та умови
орендної плати, що зазначені в договорі
оренди, не можуть суперечити чинному на
час укладення договору оренди.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведеності перед
судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Обов'язок доказування та подання
доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України,
в якій зазначено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта про порушення судом та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права
носять суб'єктивний характер, не
знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими, і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 17 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до СТОВ
«Канівці» с. Великі Канівці
Чорнобаївського району Черкаської
області про розірвання договору оренди
земельної ділянки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :