Справа № 466/7832/13
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/3542/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною ЛКП «Янів-405» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 11 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Львівського комунального підприємства
«Янів-405» про поновлення на роботі,
виплату заробітної плати та стягнення
моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 11 березня 2014 року
позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді двірника
Львівського комунального підприємства
«Янів-405» з 09 вересня 2013 року.

Стягнуто з Львівського комунального
підприємства «Янів-405» в користь ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу ( з 01.09.2013 року по 11.03.2014 року) в
розмірі 8460 (вісім тисяч чотириста
шістдесят) гривень 76 коп.

Стягнуто з Львівського комунального
підприємства «Янів-405» в користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі
гривень).

Допущено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення ОСОБА_2 на
посаді двірника Львівського
комунального підприємства «Янів-405».

Дане рішення оскаржило Львівське
комунальне підприємство «Янів-405».

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення є незаконним та таким, яке
винесене з порушенням норм
матеріального права.

Крім того, вказує, що на момент
приймання на роботу ОСОБА_2 не було
повідомлено керівника, що позивач
вагітна та не надано жодних довідок про
непрацездатність. Пояснює, що коли
ОСОБА_2 не виходила на роботу, на
дзвінки свого керівника не
відповідала, на листи, які були
надіслані, щоб з'явитися в ЛКП не було
жодної реакції, тому відповідно до п.4
ст.40 КзПП України її було звільнено з
посади двірника ЛКП «Янів-405».

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
позові.

Сторони в судове засідання не
з"явились і судова колегія вважає за
необхідне у відповідності з вимогами
ст.305 ЦПК України проводити розгляд
справи у їх відсутності, т.я. вони
належним чином повідомлені про час та
місце судового засідання та у
відповідності до вимог ст.197 ЦПК
України розглядає справу без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що 14 жовтня 2013 року
позивач звернулася з позовом до
відповідача про поновлення на роботі,
виплату заробітної плати та стягнення
моральної шкоди. В обґрунтування своїх
вимог позивачка зазначала, що 18 липня
2013 року відповідно до наказу №51-к її,
ОСОБА_2 було прийнято на роботу в ЛКП
«Янів-405» на посаду двірника. Наказом
№64а К від 09 вересня 2013 року вона була
звільнена з займаної посади згідно п.4
ст. 40 КЗпП України за прогул без
поважних причин. Вказане звільнення
вважала незаконним, оскільки жодного
прогулу не допускала, а перебувала на
лікарняному в зв'язку з вагітністю, що
підтверджується відповідними листками
непрацездатності. Просила
задовольнити позов.

Судом встановлено, що відповідно до
копії наказу ЛКП «Янів-405» №51к від
18.07.2013 року позивачку ОСОБА_2 було
прийнято на роботу в ЛКП «Янів-405» з
18.07.2013 року на посаду двірника з
випробувальним терміном в 1 місяць.
Наказом від 09.09.2013 року №64а К позивач
була звільнена з посади двірника.
Відповідно до листка непрацездатності
серії АГЕ №101318 позивачка ОСОБА_2 з
13.09.2013 по 30.09.2013 року перебувала на
лікуванні в стаціонарі пологового
будинку Коломийської Центральної
лікарні. Заключний діагноз вагітність
І 27-28 тиждень. Згідно з копією Епікризу
№2246 від 10.12.2013 року, позивачка станом на
09.09.2013 року знаходилася на 25 тижні
вагітності та 08.12.2013 року народила
дитину.

Задовольняючи позов частково районний
суд виходив з того, що позивачка на
момент винесення наказу про звільнення
знаходилася у стані вагітності, про що
достовірно було відомо керівництву
установи відповідача. А тому вірно
прийшов до висновку, що позивачку
потрібно поновити на посаді двірника.

Судова колегія погоджується з
висновками суду з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України не
допускається звільнення вагітних
жінок і жінок, які мають дітей віком до
трьох років (до шести років - частина
шоста статті 179), одиноких матерів при
наявності дитини віком до чотирнадцяти
років або дитини-інваліда з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
не допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням.

Відповідно до ст. 235 КзпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Безспірно встановлено, що на час
звільнення позивач була вагітна та
8.12.2013 року народила дитину.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що у зв'язку з порушенням
трудових прав позивачу були заподіяні
моральні страждання, які складаються з
того, що у результаті незаконних дій
відповідача був порушений нормальний
ритм її життя та майбутні життєві плани
на теперішній час вона морально
подавлена та пригноблена, вказані
обставини вимагають від неї значних
додаткових зусиль для організації та
поновлення звичного для неї та її
родини ритму життя. Тому відповідач
повинен відшкодувати їй моральну шкоду
в розмірі 2000 грн.

З вище наведеним погоджується й судова
колегія.

Посилання апелянта на те, що на момент
приймання на роботу ОСОБА_2 керівника
ЛКП не було відомо про те, що позивач є
вагітною не знайшли свого
підтвердження та спростовуються
матеріалами справи.

Висновки суду достатньо мотивовані і
підтверджені доказами, наявними в
матеріалах справи.

Інші доводи апелянта, не спростовують
висновків суду, такі не грунтуються на
законі спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ЛКП «Янів-405» -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 11 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.