АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/2729/14
Головуючий І інстанції:
Категорія: договірні
Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Івах
А.П.,

суддів -
Коростійової В.І., Пшенічної Л.В.,

при секретарі -
Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданої
в особі її представника ОСОБА_2, на
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 19 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто», ОСОБА_3 про визнання угоди
недійсною,-

в с т а н о в и л а:

12 листопада 2013 року ОСОБА_1, в
особі свого представника ОСОБА_2
звернулася до суду із вищевказаним
позовом та просила визнати недійсним
Договір № 366951 від 19.07.2011 року, укладений
між ТОВ «Авто Просто» та ії чоловіком
ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що 19.07.2011 року між ТОВ
«Авто Просто» та її чоловіком, ОСОБА_3
було укладено угоду № 366951, відповідно
до якої відповідач ТОВ «Авто Просто»
взяло на себе зобов'язання надати йому
послуги, спрямовані на придбання
автомобіля. При укладенні угоди її
чоловікові представником ТОВ «Авто
Просто» було заявлено, що ціна
автомобіля становить 126 480 грн. На
виконання даної угоди її чоловік
сплатив вступний внесок в розмірі 80 000
грн. та один половинний платіж у
розмірі 1857 грн., проте права на
отримання автомобіля не отримав через
односторонню відмову відповідача від
виконання своїх зобов'язань.

Оскільки своєї згоди на укладення
спірної угоди в порушення вимог ст.. 61, 65
СК України не надавала, ОСОБА_1 вважає,
що це є підставою для визнання її
недійсною в порядку положень ч. 1 ст. 203
ЦК України та застосування наслідків,
передбачених ст.. 216 ЦК України.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1, в особі свого
представника ОСОБА_2, подала апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що були заявлені
сторонами у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного:

Розглядом справи достеменно
встановлено, що 19.07.2011 року між ТОВ
«Авто Просто» та ОСОБА_3 укладено угоду
№366951, предметом якої є надання
учаснику - ОСОБА_3 послуг системи
«АвтоТак», спрямованих на придбання
автомобіля, за умовами даного договору
передбачено щомісячна сплата внесків
за товар (автомобіль), який передається
позивачу та право позивача на
отримання товару, незалежно від сплати
платежів іншими учасниками групи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив із того, що відповідно до угоди
укладеної між ТОВ «Авто Просто» та
ОСОБА_3 19.07.2011 року, за № 366951 предметом є
надання системи послуг, спрямованих на
придбання автомобіля, отже ТОВ «Авто
Просто» не виступає продавцем
автомобілів. Сама угода укладена в
рамках створеної відповідачем системи
продажу автомобілів АвтоТак, яка
полягає у створенні групи покупців, які
бажають придбати товар високої
вартості, зокрема автомобіль, та які
стають учасниками системи. Системою
встановлені відповідні механізми, які
забезпечують придбання кожним із
учасників автомобіля шляхом сплати
його ціни невеликими щомісячними
внесками протягом декількох років і не
виходить за межі дрібного побутового
правочину, не є угодою стосовно цінного
майна в розуміння ст.. 65 СК України, у
зв'язку з чим не потребує згоди
подружжя.

При цьому суд керувався вимогами ст..
ст.. 203, 216 ЦК України, ст.. 65 СК України.

Висновок суду ґрунтується на основі
повно та всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
відповідає положеннями ст. ст.. 57-60, 64
ЦПК України, погоджується з
нормативно-правовими актами,
зазначеними в рішенні суду.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для їх
задоволення судова колегія не вбачає.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і матеріалам
справи, підстави для його зміни або
скасування відсутні.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена в касаційному
порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -