У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від
19 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), в
якому просив стягнути з відповідача на
його користь інфляційні витрати у
розмірі 357 грн 93 коп. за період з
листопада 2011 року по червень 2012 року, 3 %
річних за користування грошовими
коштами у розмірі 5 259 грн 90 коп. за
період з 21 липня 2010 року по 01 липня 2012
року та упущену вигоду у розмірі 13 276
грн 55 коп., а також судовий збір у
розмірі 229 грн 40 коп.

Позивач посилався на те, що Ленінським
районним судом м. Луганська від 10
жовтня 2011 року ухвалено рішення у
справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ
«Надра» про стягнення боргу за
договором банківських вкладів та
відшкодування моральної шкоди, яким
задоволено позовні вимоги частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача: неповернуту суму вкладу з
нарахованими процентами згідно
договору від 18 вересня 2008 року № 618766 в
розмірі 86 258 грн 47 коп.; упущену вигоду у
розмірі 2 620 грн 02 коп., а всього 89 755 грн 31
коп. Зазначене рішення набрало
законної сили 20 жовтня 2011 року та
Ленінським районним судом в порядку
ст.368 ЦПК України видано виконавчі
листи про стягнення зазначених сум
боргу з відповідача. В ході виконавчих
дій від боржника лише 02 липня 2012 року
надійшли кошти на депозитний рахунок у
сумі 86 258 грн 47 коп. та на 2 620 грн 02 коп. й
05 липня 2012 року у сумі 876 грн 82 коп.,
у зв'язку з чим просив задовольнити
позов.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 19 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 12 лютого 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ
«Надра» на користь ОСОБА_4 1 888 грн - 3 %
річних від простроченої суми за період
з 20 жовтня 2011 року по 01 липня 2012 року.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідача суми з урахуванням 3 %
річних за період з 20 жовтня 2011 року
(момент набрання чинності рішення суду)
по 01 липня 2012 року (момент виконання
рішення суду), оскільки саме з цього
часу рішенням суду було встановлено
порушення прав позивача, що і є
підставою для нарахування 3 % річних за
прострочення зобов'язання за цей
період. Також суд дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог про стягнення
інфляційних витрат та упущеної вигоди.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 19 листопада 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 12 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.