У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
заочне рішення Здолбунівського
районного суду Рівненської області
від 04 квітня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Здолбунівського
районного суду Рівненської області
від 04 квітня 2012 року вказаний позов
задоволено. Збільшено розмір
аліментів, що стягнуті рішенням
Здолбунівського районного суду від
10.07.2007 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
на утримання неповнолітніх ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
твердій грошовій сумі з 250 грн. до 556 грн.
для кожної дитини, починаючи з 15.02.2012
року і до їх повноліття. Рішення в
частині стягнення місячного розміру
аліментів звернуто до негайного
виконання. Вирішено питання про судові
витрати.

Вважаючи рішення суду незаконним та
необґрунтованим, ОСОБА_4 оскаржив його
в апеляційному порядку. В поданій
апеляційній скарзі пояснює, що
відповідно до судового рішення сплачує
аліменти на дітей в розмірі 250 грн.
щомісячно на кожну дитину, і
регулярність платежів підтверджує
відповідними квитанціями. Зазначає, що
на протязі 2012-2013 років його дочка
ОСОБА_5 постійно проживала разом з ним
та знаходилась на повному його
утриманні, включаючи оплату навчання у
Рівненському кооперативному
економіко-правовому коледжі. Вказує, що
не має фінансової можливості
сплачувати аліменти у заявленому
позивачкою розмірі, оскільки офіційно
не працевлаштований з 2007 року.
Доводить, що підстави для збільшення
розміру аліментів, передбачені
законом, відсутні, оскільки ні у нього,
ні у позивачки з 2007 року не відбулося
змін матеріального, сімейного чи стану
здоров'я.Погоджується сплачувати на
утримання дітей аліменти в розмірі 385,80
грн. щомісячно на кожну дитину, і у
зв'язку з цим просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення про збільшення розміру
аліментів до вказаної суми.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
правильно виходив із того, що
матеріальне становище позивачки та
стягнуті з відповідача рішенням суду
аліменти не забезпечують належного
утримання та виховання дітей з огляду
на зростання витрат у зв'язку з їх
віком, утриманням, навчанням та
виховання.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів апеляційного суду.

________________________________________________________________________
_____________________________________________

Справа № 1708/484/12
Головуючий у 1
інстанції - Мішура В.С.

Провадження № 22-ц 787/1307/2014

Доповідач - Ковальчук Н.М.

При визначенні розміру аліментів суд,
згідно вимог ст. 182 СК України, має
враховувати стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина та інші обставини,
що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають двох
неповнолітніх дочок: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с. 3,4).

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 10 липня 2007 року стягнуто з
ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітніх дітей у
твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн.
на кожну дитину щомісячно, починаючи з
15.02.2012 року і до їх повноліття.

Постановляючи рішення, місцевий суд
врахував зазначені в ст.ст. 182,192 СК
України обставини, включаючи і
матеріальне становище дітей, і
зростання витрат на їх утримання у
зв'язку з віком, та прийшов до
правильного висновку про задоволення
позову, стягнувши з відповідача
аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей в розмірі по 556 грн.
на кожну.

З наведених міркувань колегія
суддів відхиляє твердження
апеляційної скарги про те, що місцевим
судом безпідставно збільшено розмір
аліментів з огляду на відсутність змін
у матеріальному й сімейному становищі
та стані здоров'я позивачки та
відповідача.

Доводи апелянта про те, що він не має
змоги сплачувати аліменти у
визначеному судом розмірі не
підтверджені належними доказами.
Проте, відсутність у відповідача
постійного місця роботи, підтверджена
копією витягу з трудової книжки (а.с. 30),
не може вважатися обставиною, яка б
слугувала підставою для визначення
аліментів у нижчому від встановленого
судом першої інстанції розміру.
Колегія суддів також враховує той факт,
що платник аліментів є фізично
здоровою особою працездатного віку та
не позбавлений можливості
працевлаштуватися, а відтак його
безробітність носить тимчасовий
характер і не може бути підставою для
зменшення розміру аліментів. За таких
обставин, колегія суддів приходить до
переконання, що визначення судом сума
збільшення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей в розмірі по 556
гривень щомісячно узгоджується з
нормами чинного цивільного
законодавства та відповідає принципам
розумності та справедливості.

Норми процесуального права
передбачають, що обставини цивільних
справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності, в межах заявлених вимог і
на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов'язку доказування і подання
доказів, то кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень. Однак, будь-яких доказів,
які б заслуговували на увагу і
спростовували висновки суду особа, яка
подала апеляційну скаргу, суду не
надала.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню , в
зв'язку із чим рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Здолбунівського
районного суду Рівненської області
від 04 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя
Ковальчук Н.М.

Судді:
Григоренко М.П.

Рожин Ю.М.