Провадження № 2/263/134/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:
головуючого судді Кулика С.В., при
секретарі Антоненко К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Житлово-будівельний кооператив
«Вимпел» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, завданої залиттям
квартири, -

В С Т А Н О В
И В

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом до відповідачів. В
обґрунтування позовних вимог
зазначила, що згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно №120
від 06.09.1996 року, їй на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1 в
Жовтневому районі м. Маріуполя.
Зазначена квартира була двічі залита
15.10.2010 року та 28.10.2010 року. Після чого
29.10.2010 року позивач звернулась до ЖБК
«Вимпел» с заявою про встановлення
причин залиття квартири. За заявою
позивача з числа представників ЖБК
«Вимпел» та сусідів була створена
комісія та проведено обстеження
квартири НОМЕР_1 в якій мешкає позивач,
та квартири НОМЕР_2, яка належить
відповідачам. В результаті чого було
складено відповідний акт, датований
29.10.2010 року. Було встановлено, що
залиття квартири позивача відбулось з
вини мешканців квартири НОМЕР_2, яка
розташована над квартирою позивача,
оскільки лопнув шланг для змішувача на
кухні. В наслідок обстеження квартири
позивача було виявлені ржаві плями,
потолці та стелях у кухні, що
відображено в акті. 26.09.2013 року, позивач
звернулась до ЖБК «Вимпел» з завою про
повторне складання акту про залиття
квартири, а також надання
правовстановлюючих документів на
квартиру відповідачів, проте це
звернення було залишено без
задоволення. Вважає, що в наслідок
неналежного ставлення мешканців
квартири НОМЕР_2 позивачу було
спричинено матеріальну шкоду. При
цьому окрім матеріальної шкоди, яка
була спричинена в наслідок залиття
квартири, позивачу була завдана і
моральна шкода, яку вона оцінює у 2000
грн. Відповідач в добровільному
порядку відмовляється від
відшкодування завданої шкоди. Просила
призначити будівельно-технічну
експертизу по справі, для встановлення
розміру матеріальних збитків.

В подальшому уточнила позовні вимоги
просивши стягнути з обох відповідачів
матеріальною шкоду в сумі 3298 грн., та
моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати
на правову допомогу та судовий збір.
Оскільки квартира АДРЕСА_2 в
Жовтневому районі м. Маріуполя
належить обом відповідачам.

Позивач в судовому засіданні надала
поясненні аналогічні викладеним у
позовній та уточненій позовних заявах.
Наполягала на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення
позовних вимог заперечувала,
зазначивши, що неодноразово між нею та
позивачем виникають конфлікти. Деякий
час тому позивач вже звинувачувала її
в тому, що вона залила її квартиру і
тоді відповідач сплатила кошти за
проведення ремонтних робіт позивачу.
Проте в жовтні 2010 року, вона взагалі
була відсутня в м. Маріуполі. Всі
прилади в її квартирі перебували у
справному стані. Зазначила, що коли
вона повернулась до дому то побачила,
що її квартира також була залита
сусідами зверху. Можливо, в наслідок
цих дій була спричинена шкода квартирі
позивача. Вважає, що позивачем у
встановленому законом порядку не
доведено, що саме в наслідок її дій
позивачу була завдана матеріальна
шкода.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась надала суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнав зазначивши, що позивачем не
доведено, той факт, що саме в наслідок
необережних або умисних дій
відповідачів позивачу була завдана
матеріальна шкода. Єдиним доказом
позивача є складений акт ЖБК «Вимпел»,
проте особи які підписували зазначений
акт не є фахівями в галузі будівництва
та не можуть достовірно встановлювати
причину залиття. Крім того, один з
допитаних свідків під час розгляду
справи заперечував свою участь в
роботі комісії, вказавши що вона тільки
підписала акт і все. Тому цей акт
викликає сумніви. Позивач протягом
часу розгляду справи не виявила
бажання провести судово-будівельну
експертизу для встановлення причин
залиття квартири, тому вважав, що
позовні вимоги необґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

Представник третьої особи ЖБК
«Вимпел», проти задоволення позовних
вимог заперечувала. При цьому
зазначила, що нею дійсно було складено
акт від 29.10.2010 року, в якому зазначено,
що з вини відповідачів було здійснено
залиття квартири позивача. Однак вона
та члени комісії не є фахівцями в
галузі будівництва. В подальшому
слюсар вказав, що залиття відбулось з
труби, яка знаходиться в перекритті між
квартирами позивача та відповідачів. В
подальшому в судове засідання не
з'явилась надала заяву про розгляд
справи у її відсутності, зазначила, що
позовні вимоги позивача не визнає
вважає їх незаконними та
необґрунтованими. Просила в
задоволенні позову відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 зазначила, що у неї як у сусідки
були ключі від квартири відповідачів.
Коли позивач почала висловлювати
скарги на залиття, вона разом з
головою кооперативу та членами
комісії відвідувала квартиру
відповідача проте підлога була сухою,
тільки під раковиною була ємкість з
водою.

Допитана під час розгляду справи
свідок ОСОБА_5, зазначила, що позивач є
її сусідкою. У позивача з іншими
мешканцями часто виникають різні
непорозуміння. В жовтні 2010 року вона
на прохання позивача підписала акт про
залиття її квартири. При цьому сама
вона в роботі комісії участі не
приймала, а тільки на прохання
позивача поставила свій підпис в акті і
все. На підставі чого комісія прийшла
до висновків вказаних в акті, їй не
відомо.

Суд, вислухавши сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 в
Жовтневому районі м. Маріуполя на
підставі свідоцтва про право
власності № 120 від 03.09.1996 року, виданого
КП «Маріупольське бюро технічної
інвентаризації». ( а.с. 10). Відповідно до
технічного паспорту, позивач є
власником трикімнатної квартири,
загальною площею 59,8 квадратних метри.

Згідно акту ЖБК «Вимпел» від 29.10.2010
року, затвердженого головою ЖБК
«Вимпел» ОСОБА_6, було встановлено
залиття квартири №85 , яка належить
позивачці. Комісія у складі 4 осіб
встановила, що малось залиття квартири
15.10.2010 року та 28.10.2010 року. Було
встановлено наявність іржавих плям на
потолці. Залиття сталося в наслідок
провини мешканців квартини АДРЕСА_1 яка
належить ОСОБА_2

Відповідно до заяви від 26.09.2013 року,
позивач просила голову ЖБК «Вимпел»
скласти повторний акт про залиття,
проте остання відмовилась це зробити.

З довідки № 686 від 07.10.2013 року
вбачається, що позивач за надання
правової допомоги , зокрема складання
позовної заяви та клопотань сплатила 700
грн. адвокату ОСОБА_7

Згідно договору міни квартир від 14.02.1995
року було здійснено обмін квартири
АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_2 яка належала ОСОБА_9.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення виданого КП
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» від 14.02.1995 року,
квартира АДРЕСА_2, належить в рівних
частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3( а.с. 30).

Зі свідоцтво про одруження
НОМЕР_3 від 07.10.2004 року було укладено
шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2. ( а.с. 31)

Згідно свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_4 від 03.06.2009 року , було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та
ОСОБА_3 Після реєстрації шлюбу
прізвище чоловіка та дружини ОСОБА_3
(а.с. 32 ).

Відповідно до технічного паспорту,
відповідачі є власниками трикімнатної
квартири, загальною площею 59,7
квадратних метри.

З довідки № 60 від 12.12.2013 року, виданого
головою ЖБК «Вимпел», вбачається, що
відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3 з жовтня
2009 року по листопад 2012 року в квартирі
АДРЕСА_2 не мешкали.

Згідно Висновку будівельно-технічної
експертизи від 05.05.2014 року, вбачається,
що вартість ремонтно-відновлювальних
робіт та матеріалів, необхідних для
проведення ремонту з метою усунення
пошкоджень на кухні квартири АДРЕСА_1
складає 3298 грн. ( а.с. 69-73).

Згідно ч. 3 ст. 156 Житлового
кодексу України (далі за текстом ЖК
України)власник квартири та члени його
сім'ї повинні дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно із роз'ясненнями, наданими
у постанові Пленуму Верховного суду
України № 6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ про відшкодування шкоди»
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України,
випливає, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Вивчивши докази по справі, суд
приходить до висновку, що дійсно
позивачу була завдана шкода залиттям
її квартири. Проте під час розгляду
справи позивач не довела в
передбаченому законом порядку, що саме
в наслідок умисних дій, або
необережності саме відповідачів їй
була завдана ця шкода. Ствердження
відповідача ОСОБА_2, про те, що саме
сусіди зверху затопили її квартиру, та
можливо квартиру позивача в
передбаченому законом порядку не
спростовані. Наданий позивачем акт
від ЖБК «Вимпел» від 29.10.2010 року,
затверджений головою ЖБК «Вимпел» суд
не вважає, належним доказом вини
відповідачів, оскільки з тексту
зазначеного акту не вбачається, на чому
ґрунтуються висновки комісії, що саме в
наслідок провини відповідачів
трапилось залиття квартири позивача.
Крім того, суд враховує, що один з
членів комісія, а саме свідок ОСОБА_5,
під часу допиту в судовому засіданні
зазначила, що вона не приймала участь в
роботі комісії, а просто на прохання
позивача поставила свій підпис вже
після складання акту. Будь яких інших
доказів провини відповідачів, позивач
протягом всього часу розгляду справи
суду не надала. Клопотання про
проведення судової
будівельно-технічної експертизи для
встановлення причини залиття квартири
не заявляла не дивлячись на роз'яснення
суду. Тому суд приходить до висновку
про необхідність відмови в задоволенні
позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди. Оскільки суд
відмовляє в задоволенні вимог про
відшкодуванні матеріальної шкоди то
вимоги про відшкодування моральної
шкоди також не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд відмовив в
задоволенні позовних вимог про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди також не підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягненню судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.43,63,71,72,106,107,121,233 КЗпП України, ст. 24
ЗУ «Про оплату праці», Порядку
відрядження в межах України,
встановленого Інструкцією про
службові відрядження в межах України
та закордон затвердженої наказом
міністерства Фінансів України від
13.03.1998 року № 59, ст.ст.15, 30, 88, 174, 197 ч.2, 209,
212-215, 294, ЦПК України, суд -

В И
Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Житлово-будівельний кооператив
«Вимпел» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, завданої залиттям
квартири - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участі у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2014
року.

Суддя
С.В. Кулик