АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/5144/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1320/14
Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

за участю секретаря Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 18 березня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
визнання права власності на автомобіль
та звільнення його з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом та прохав
визнати за ним право власності на
автомобіль ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 звільнивши
його з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 10 березня 2011 року він
придбав автомобіль марки ВАЗ 2108, д/н
НОМЕР_1 у відповідача ОСОБА_2 заплативши
їй за цей автомобіль 17500,00 грн., що
підтверджується відповідною
розпискою, яка була складена нею у
присутності свідка.

Враховуючи те що у нього на той момент
були відсутні кошти на постановку
даного автомобіля на облік в органах
ДАІ, з обліку він його не знімав, а
отримав нотаріально посвідчену
довіреність від ОСОБА_2, згідно якої
остання уповноважила його керувати,
розпоряджатись, відчужувати на умовах
за своїм розсудом та знімати (ставити)
на облік вище вказаний автомобіль.

При експлуатації автомобіля 6 вересня
2013 року працівниками ВДАЇ ПМУ УМВС
України в Полтавській області
автомобіль у нього було вилучено та
йому стало відомо про те, що на
автомобіль Ленінською ВДВС
Полтавського МУЮ накладено арешт в
зв'язку з стягненням грошових коштів
з ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 18 березня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_1 та прохав скасувати
рішення та ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Вказує, що судом
безпідставно не взято до уваги те,
що між ним та ОСОБА_2 фактично було
укладено договір купівлі- продажу,
умови якого вони взаємно виконали та
не мали претензій один до одного, а
отже і переходу прав на автомобіль до
нього.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі
відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що 10 березня 2011 року ОСОБА_1 передав
грошові кошти за автомобіль марки ВАЗ
2108, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2, але договір
купівлі- продажу не був оформлений,
останньою було надано доручення на
ім.,я ОСОБА_1 відповідно до якого
останній мав право на користування
та розпорядження автомобілем.

Судом також встановлено згідно поданих
сторонами доказів, що транспортний
засіб ВАЗ 2108, д/н НОМЕР_1, значиться
зареєстрованим у Центрі надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Полтава та
Полтавського району з 10 березня 2011 року
за ОСОБА_2

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що право
власності на спірний автомобіль
належить ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він узгоджується з
матеріалами справи та нормами чинного
законодавства, які регламентують
спірні правовідносини.

Згідно зі ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва її інтересів перед
третіми особами, ґрунтується на
договорі та визначає правовідношення,
в якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчиняти
правочини від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Таким чином, довіреність не є правовим
оформленням переходу права власності
на автомобіль.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, між сторонами не укладалось
будь-яких письмових правочинів щодо
купівлі-продажу спірного
транспортного засобу, а позивач лише
реалізовував надане йому на підставі
довіреності право користування та
розпорядження автомобілем.

При цьому доводи апеляційної скарги
про фактичне укладення договору
купівлі-продажу суперечать обставинам
справи чинному законодавству.

Підстави набуття права власності на
майно чітко визначені цивільним
законодавством. Відповідно до пп. 2, 7, 8
Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів передбачено порядок
набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК
України в письмовій формі належить
вчиняти правочини фізичних осіб між
собою на суму, яка перевищує у двадцять
та більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. У тексті договору повинні
бути вказані його сторони, предмет і
зміст угоди, інші істотні умови
договору.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена й постановою КМУ від 7
вересня 1998 року № 1388, а встановлений
нею порядок, згідно п. 2 є обов'язковим
для всіх юридичних і фізичних осіб.

Отже, позивачем не дотримано
встановленого порядку набуття права
власності на транспортний засіб.

Виходячи з викладеного, доводи
апеляційної скарги про помилковість
судового рішення спростовуються
матеріалами справи і не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права, які
передбачені ст.309 ЦПК України як
підстави для скасування або зміни
рішень.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 18 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль