Справа № 541/1316/14-ц
Провадження №2/541/626/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючої судді -
Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі - Литвиненко
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миргороді справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
житлом шляхом вселення,

в с т а н о в и в :

26.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Миргородського міськрайонного суду із
вище зазначеним позовом.

В направленій на адресу суду позовній
заяві позивач зазначив, що він на
підставі договору дарування від 02.08.2004
року являється власником житлового
будинку розташованого в АДРЕСА_1. В
даному будинку, як бувші члени його
сім'ї, проживають та значаться
зареєстрованими його бувша дружина
ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 Шлюб між ним і
відповідачкою ОСОБА_2 розірвано в 2011
році. На даний час відповідачі
створюють йому перешкоди в
користуванні житлом, зокрема
погрожують фізичною розправою,
поміняли замок, перекривши тим самим
йому доступ до житла. Як наслідок,
порушується його право власності, йому
ніде жити. Просить суд усунути
перешкоди в користуванні належним йому
будинком розташованим в АДРЕСА_1 шляхом
його вселення, попередивши
відповідачів про неприпустимість
створення йому перешкод в проживанні в
ньому та здійсненню прав власника в
повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, але від нього мається
клопотання про розгляд справи у його
відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 -адвокат
ОСОБА_4 позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві та просив
його задовольнити в повному об'ємі, як
законний та обґрунтований. Пояснив, що
у позивача відсутній доступ до будинку,
оскільки відповідачка ОСОБА_2 змінила
замок на дверях, внаслідок чого
перекрила позивачеві доступ до житла.
Постійні сварки та погрози фізичною
розправою, що провокуються
відповідачкою ОСОБА_2 та її батьком,
призвели до того, що позивач боїться
заходити навіть в двір власного
будинковолодіння. Відповідач ОСОБА_3
підтримував всі дії своєї матері
-ОСОБА_2 мовчазною згодою, а тому також
сприяв в порушенні прав позивача на
житло. Крім іншого, просив стягнути з
відповідачів на користь позивача
понесені ним при зверненні з позовом до
суду судові витрати та витрати по
оплаті правової допомоги адвоката в
сумі 1400 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася.

Представник відповідачки ОСОБА_2
-адвокат ОСОБА_6 позов не визнав, в його
задоволенні просив відмовити за
недоведеністю позовних вимог. Пояснив,
що ОСОБА_2 разом з своїм сином ОСОБА_3 на
даний час проживає в спірному будинку,
але жодних перешкод позивачеві в
користуванні ним не створює. Дійсно в
2013 році чи в 2014 році нею було проведено
заміну замка на вхідних дверях, але
ключ у позивача мається. Якщо ж у
позивача немає ключа, то відповідачка
готова надати йому дублікат такого
ключа. Між позивачем і відповідачкою
ОСОБА_2 маються постійні сварки, але
вона ніяким чином не створює йому
перешкод в користуванні власністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, будучи належним чином
повідомленим про день та час судового
розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, показання
свідка, дослідивши та проаналізувавши
письмові докази по справі приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 на
підставі договору дарування від 02
серпня 2004 року являється власником
житлового будинку розташованого в
АДРЕСА_1 (4-6).

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано в 2011 році (а.с.14).

В позивача маються складності в
користуванні власністю -належним йому
житловим будинком, про що свідчать
копії заяв з якими він звертався до
правоохоронних органів з приводу
неправомірних дій відповідачів (а.с.8-10).

З рішення Миргородського
міськрайонного суду від 13 січня 2013 року
вбачається, що спірний житловий
будинок був об'єктом судового розгляду.
За даним рішенням добудову до
житлового будинку розташованого в
АДРЕСА_1 визнано об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як
сукупність будівельних матеріалів,
обладнання та результатів їх спільних
грошових і трудових вкладень ( а.с.10).

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 суду пояснила, що являється
матір'ю позивача. У її сина вкрай
неприязні відносини з відповідачкою
ОСОБА_2 та батьком відповідачки. Вони
постійно погрожують сину фізичною
розправою, якщо він буде приходити у
власний будинок, навіть на територію
будинковолодіння. Ключів від будинку у
сина немає.

За положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

За положеннями ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст.
150 ЖК України ОСОБА_1, як власник
будинку, має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів сім'ї, інших осіб і
має право розпоряджатися своїм житлом
на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_2 змінила замок на вхідних дверях
житлового будинку належного
позивачеві. Дані про те, що вона надала
йому ключ відсутні. Та обставина, що у
позивача відсутній ключ від вхідних
дверей підтверджується і позицією
представника відповідачки ОСОБА_2, який
готовий був в судовому засіданні
надати дублікат ключа представнику
позивача.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 є
власником будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 і встановлено, що відповідачка
ОСОБА_2 чинить перешкоди власнику у
користуванні власністю, адже змінила
замок на вхідних дверях, наявні законні
підстави для захисту порушеного права
позивача шляхом його вселення.

В той же час, суд приходить до
переконання, що позивачем не
представлено належних і допустимих
доказів про те, що відповідач ОСОБА_3
створює позивачеві перешкоди в
користуванні житловим будинком, а тому
в задоволенні позову до ОСОБА_3 слід
відмовити за недоведеністю позовних
вимог в даній частині.

Крім іншого, позивач ОСОБА_1 в
направленому на адресу суду позові,
який підтриманий його представником,
просив суд попередити відповідачів про
неприпустимість створення йому
перешкод в проживанні в будинку та в
здійсненні його прав власності в
повному обсязі.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Закон не передбачає такий спосіб
судового захисту прав власника, як
попередження про неприпустимість
створення перешкод в проживанні в
будинку та в здійсненні прав власності
в повному обсязі, а отже, позов в цій
частині не підлягає до задоволення.

Вимоги представника позивача в
інтересах позивача ОСОБА_1 щодо
стягнення витрат на отримання правової
допомоги адвоката в сумі 1400 грн. (а.с.34)
підлягають до часткового задоволення,
відповідно до Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах». Зважаючи на
ту обставину, що судове засідання по
справі тривало 1 годину 30 хвилин, то до
стягнення на користь позивача підлягає
730 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК
України; ст.ст. 16; 319; 321; 383; 391 ЦК України,
ст. 150 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Ільїнка Селетинського району
Цілиноградської області вселити в
житловий будинок розташований в
АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121
грн. 80 коп. в рахунок відшкодування
оплаченого ним при зверненні з позовом
до суду судового збору та 730 грн. 80 коп.
(сімсот тридцять гривень вісімдесят
копійок) витрат на оплату правової
допомоги адвоката

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Миргородський міськрайонний суд,
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом 10 днів з моменту
отримання його копії.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко