Справа № 459/130/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3130/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Ніткевича
А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина
О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 04 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Львіввугілля», про стягнення
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров»я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання,-

встановила:

В січні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся з позовом в суд до
відповідача ДП "Львіввугілля", просив
стягнути з відповідача 30000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров"я при
виконанні трудових обов"язків,
внаслідок професійного захворювання.

Оскаржуваним рішенням
Червоноградського міського суду від
04.03.2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства
«Львіввугілля», ідентифікаційний код
№32323256 в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний №НОМЕР_1, прож.
АДРЕСА_1 - 6000 грн. відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
професійного захворювання.

Стягнуто з Державного підприємства
«Львіввугілля» 243 грн. 60 копійок -
судового збору в дохід держави.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення в частині відмови
в задоволенні позовних вимог є
незаконним та необґрунтованим. Вважає,
що суд неповно з'ясував обставини
справи та допустив невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Вважає, що суд правильно прийшов до
висновку про обов"язковість
відшкодування моральної шкоди, проте
не згідний з розміром відшкодування,
який присуджено судом. На думку
апелянта, розмір моральної шкоди 30000
грн. повністю обґрунтований, є розумним
та справедливим.

Просить змінити рішення
Червоноградського міського суду від
04.03.2014 року, стягнувши в його користь 30000
грн. відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача ДП
"Львіввугілля" подав заперечення на
апеляційну скаргу, вважають, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду про необхідність
стягнення в користь позивача 6000 грн.,
оскільки суд врахував факт роботи
позивача у шкідливих умовах праці
понад 11 років і наявність 30% втрати
профпрацездатності. Просить
апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Позивач ОСОБА_2 та представник
відповідача ДП "Львіввугілля" будучи
повідомленими належним чином про день
та час розгляду справи, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення їм поштових відправлень (а.с.
62-63), в судове засідання апеляційної
інстанції не прибули, не повідомили суд
про причину неявки.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до
ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування
судового процесу технічними засобами
не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, судова
колегія вважає, що апеляційну скаргу
ОСОБА_2 необхідно відхилити виходячи з
таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог на підставі доказів, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
обставини заподіяння моральної шкоди,
на які покликається позивач у позовній
заяві, знайшли своє підтвердження в
матеріалах справи, крім цього,
втративши працездатність на
виробництві, позивач не має змоги в
повній мірі реалізувати своє право на
працю, постійно повинен проходити курс
лікування, обмежений в
життєдіяльності, відтак йому завдана
моральна шкода.

Судом встановлено, що за період 1981-2013
років позивач працював в шкідливих
умовах праці на підприємствах по
видобутку вугілля, що в даний час є
структурними підрозділами ДП
«Львіввугілля".

Звільнився з роботи у зв'язку з
невідповідністю виконуваній роботі
внаслідок стану здоров»я 04.01.2013 р. на
підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, згідно
із наказом № 6-к від 04.01.2013 р. (а.с. 8-10
копія трудової книжки).

За час виконання своїх посадових
обов'язків позивач, внаслідок
погіршення стану здоров'я,
неодноразово звертався за отриманням
медичної допомоги до медичних
закладів, що підтверджується копіями
довідок з медичної картки
амбулаторного хворого (а.с. 11-20).

05.02.2013 р. комісією за участю
представників Червоноградського
міськрайонного управління ДСЕС,
працівників ВП "Шахта
"Великомостівська" ДП "Львіввугілля",
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань в м. Червонограді,
Червоноградської ЦМЛ складено акт
розслідування професійного
захворювання, яким встановлено, що
професійне захворювання в позивача
ОСОБА_2 виникло внаслідок роботи на
підприємствах ДП "Львіввугілля" при
запиленості повітря на робочих місцях,
що перевищує гранично-допустимі
концентрації та інш.

Відповідно до висновку МСЕК від 20.02.2013
року позивачу вперше та безтерміново
встановлено 30% втрати професійної
працездатності у зв'язку з
профзахворюванням (а.с. 25 довідка МСЕК
серії 10 ААА № 108154).

20.02.2013 р. районною спеціалізованою
профпаталогічною МСЕК позивачу
встановлено III групу інвалідності
внаслідок професійного захворювання,
що підтверджується копією довідки
серія 10ААА № 486871 від 20.02.2013 року.

Таким чином, у зв"язку із ушкодженням
здоров"я, позивач втратив професійну
працездатність на 30%, позбавлений
можливості повною мірою реалізувати
своє право на працю, постійно відчуває
фізичні страждання, неодноразово
перебував на стаціонарному та
амбулаторному лікуванні.

Тому ОСОБА_2, на думку суду першої
інстанції, має право на відшкодування
моральної шкоди, яку суд обґрунтовано
стягнув з ДП «Львіввугілля».

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Під моральною втратою потерпілого
розуміються страждання, заподіяні
працівникові внаслідок фізичного або
психічного впливу, що спричинило
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

У п. 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» передбачено, що право на
отримання потерпілим страхових виплат
настає з дня встановлення йому МСЕК
стійкої втрати працездатності.

Отже, право на відшкодування моральної
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я
внаслідок професійного захворювання, у
позивача ОСОБА_2 виникло 20.02.2013 року,
коли висновком МСЕК йому вперше
встановлено 30% втрати професійної
працездатності.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Також, у роз»ясненнях, викладених у п. 13
Постанови Пленуму Верховного суду № 4
від 31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" передбачено, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП (яка набрала
чинності 13.01.2000р.) за наявності
порушення права працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих з'язків, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Згідно із рішенням Конституційного
суду України від 07.01.2004 р. у справі
№1-рп/2004р. ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
працездатності спричиняють йому
моральні та фізичні страждання.

З врахуванням того, що позивач отримав
професійне захворювання під час
виконання трудових обов'язків, суд
правильно прийшов до висновку, що йому
завдана моральна шкода та вірно поклав
обов"язок відшкодувати заподіяну
моральну шкоду на ДП "Львіввугілля".

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню в рахунок відшкодування
моральної шкоди, суд дав належну оцінку
доказам позивача про ступінь
спричинених йому моральних страждань,
а також виважено підійшов до
визначення розміру відшкодування,
навів у рішенні достатньо мотивів, в
тому числі врахував роз"яснення
Пленуму Верховного Суду України у
постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику по справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди (зі змінами, внесеними постановою
від 25 травня 2001 року №5), а саме врахував
характер та обсяг страждань (фізичних,
душевних, психічних тощо), яких зазнав
позивач, характер немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин
прийшов вірного висновку, визначивши
суму відшкодування в розмірі 6000 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача про
невідповідність висновків суду в цій
частині необґрунтовані, тому
апеляційна скарга ОСОБА_2 до
задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для їх
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення -
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 04 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин