Провадження № 2/522/3076/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Одесі
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди в порядку регресу витрат,
пов'язаних із виплатою страхового
відшкодування -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача МТСБУ у вересні
2013 року звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про відшкодування
витрат в порядку регресу.

Свої вимоги представник позивача
обґрунтовує тим, що 21.11.2009 року в м.Одесі
сталася дорожньо-транспортна пригода,
учасниками якої були ОСОБА_2, який
керував транспортним засобом «ГАЗ-53»
д/н НОМЕР_1, який не мав договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, та ОСОБА_3, що керував
транспортним засобом «Шевроле» д/н
НОМЕР_2, автомобіль застраховано в ВАТ
«Страхова компанія «Універсальна»
поліс № ВС № 8525549 від 17.11.2009 року. Згідно
Постанови Приморського районного суду
м.Одеси від 28.12.2009 року ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні ДТП 21.11.2009 року.
Відповідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 9200
від 30.11.2009 року вартість матеріального
збитку завданого власнику автомобіля
«Шевроле» становить 14 832.71 грн.
Відповідно до Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів», МТСБУ
здійснило регламенту виплату
потерпілому в розмірі 12 572,27 грн. на
підставі заяви потерпілого. 24.01.2011 року
МТСБУ звернулося до відповідача з
листом про компенсацію в добровільному
порядку витрат, понесених у зв'язку з
проведенням регламентної виплати
потерпілому. На даний час відповідач
витрат МТСБУ не відшкодував.

Представник позивача - ОСОБА_4, яка діє
по довіреності від 27.12.2013р., у судовому
засідання просила позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі з
викладених підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та його представник адвокат ОСОБА_5, що
діє на підставі ордеру №ОД від 04.03.2014
року, заперечували проти задоволення
позовних вимог з підстав того, що
по-перше позивачем пропущено строк
позовної давності, по-друге розмір
матеріального збитку завищений та не
відповідає дійсності. При цьому
представник відповідача вказав, що
позивач повинен був пред'явити позов до
власника автомобіля, а не до ОСОБА_2,
який управляв автомобілем на підставі
довіреності. Також представник
відповідача зазначив, що відповідач
інвалід 2 групи, не працює та є опікуном
двох малолітніх дітей.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку, що
позовні вимоги про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних із
виплатою страхового відшкодування
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
21.11.2009 року в 14 год. 45 хв., водій ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «ГАЗ-53», д/н НОМЕР_1,
рухаючись по вул.Висоцького в м.Одесі
заднім ходом не переконався у безпеці
маневру, в результаті чого допустив
зіткнення з автомобілем «Шевроле» д/н
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3,
яке потягло механічне пошкодження
транспортних засобів.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Приморського районного суду м.Одеси
від 28.12.2009 року у справі № 3-9914/09 (а.с.7),
якою його було притягнено до
адміністративної відповідальності
ст.124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.(а.с. 2)

На дату скоєння ДТП, цивільно-правова
відповідальність водія автомобіля
«ГАЗ 53», д/н НОМЕР_1, ОСОБА_2 не була
застрахована.

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_3 буда застрахована в ВАТ
«Страхова компанія «Універсальна»
поліс № ВС № 8525549 від 17.11.2009 року. (а.с 4).

Судом встановлено, що відповідно до
висновку СПД ОСОБА_1 №9200/12 від 30.11.2009
року вартість матеріального збитку
завданого власнику автомобіля Шевроле
д/н НОМЕР_2 становить: 18095 грн. 76 коп., з
яких вартість відновлювального
ремонта з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу замінюючих складових
14 832,72 грн. та ПТС -розмір втрати
товарної вартості -3263,04 грн. (а.с. 5-6,
103-107).

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність.

ОСОБА_3 03.08.2010р. звернувся до МТСБУ із
заявою про виплату суми матеріального
відшкодування у розмірі 17 799,26 грн. (а.с.
3)

Відповідно до наказу МТСБУ № 2680 від
12.09.2010 року, керівництвом бюро на
підставі коригуючого розрахунку до
звіту № 9200/12 від 30.11.2009 року (а.с. 79) та
довідки № 1 від 26.08.2010 року про розмір
відшкодування шкоди, було вирішено
сплати рахунок ОСОБА_3, за шкоду
заподіяну в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, суму у
розмірі 12572,27 грн. (а.с. 75-77)

Позивачем вказана сума була виплачена
ОСОБА_3 13.09.2010 року, згідно платіжного
доручення № 3735 від 13.09.2010 року. (а.с.7).

Згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону.

МТСБУ на адресу відповідача двічі було
направлено листи від 24.12.2010 року та від
24.01.2011 року з регресною вимогою в
добровільному порядку сплатити
витрати у розмірі 12 572,27 грн., проведених
МТСБУ на підставі заяви ОСОБА_3 (а.с 8)

Згідно відповіді ОСОБА_2 від 02.02.2011 року
на лист МТСБУ, відповідач просив зняти
з нього всі фінансові витрати пов'язані
з транспортним засобом Шевроле НОМЕР_2
щодо ДТП від 21.11.2009 року. (а.с. 66-67)

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик, відповідно до
лімітів відповідальності страховика,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Спеціальні
норми щодо регулювання даних
правовідносин містить Закон України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, сума страхового
відшкодування, яка невідшкодована
позивачу, становить 12 572,27 грн.

В судовому засіданні відповідач
заявляв, що він не вважає себе винним у
скоєнні ДТП, однак суд не приймає
доводи відповідача з цього приводу, так
як в процесі розгляду справи судом було
встановлено, що постановою
Приморського районного суду м.Одеси
від 28.12.2009 року відповідача ОСОБА_2 було
визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2009
року, а також згідно пояснень
відповідача в судовому засіданні,
постанову суду він не оскаржував та
сплатив штраф по постанові у розмірі 340
грн.

Таким чином з урахуванням того, що
ОСОБА_2 є винною особою в скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди 21.11.2009
року, суд приходить до висновку щодо
необхідності стягнення з відповідача
суми відшкодування.

Проте, як вбачається з наданих до суду
відповідачем документів, ОСОБА_2 є
власником двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
Ф№1 дільниці № 4 ЖКС
«Порто-Франковський» (а.с. 68), також
разом з ним зареєстровані його дружина,
діти та онуки.

На підставі розпорядження Приморської
районної адміністрації № 1742 від 29.08.2007
року відповідач ОСОБА_2 є опікуном
малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 69-70), які також
проживають та зареєстровані разом з
ним (а.с. 68).

Згідно довідок УПФУ № 167 від 17.01.2014 року,
ОСОБА_2 отримує 2 пенсії: пенсія, за
віком, що складає в середньому 1043,58 грн.
в місяць (а.с. 39) та пенсія (в разі втрати
годувальника, померлого внаслідок
загального захворювання на 2-х
утриманців (при повному чи не повному
стажі), що складає в середньому 1238, 80
грн. в місяць(а.с. 40).

Судом також встановлено, що
неповнолітній син відповідача ОСОБА_8,
1997 р.н., навчається в Державному
навчальному закладі «Одеський
професійний ліцей морського
транспорту», що підтверджується
довідкою № 33 від 17.01.2014 року. (а.с. 36), та
знаходиться на утриманні відповідача
ОСОБА_2

При цьому, суд враховує незадовільний
стан здоров'я відповідача, а саме
діагноз постінфарктний кардіосклероз,
стенозирующий коронаросклероз, що
підтверджується випискою з медичної
картки хворого № 6881 від 30.03.2012 року,
випискою-епікризом КУ «Міська клінічна
лікарня № 10» № 8479 від 24.09.2013 року.(а.с.
32,33,35).

Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд
може зменшити відшкодування шкоди,
завданої фізичною особою, залежно від
її матеріального становища, крім
випадків, коли шкоди завдано вчиненням
злочину.

Таким чином, з урахуванням
матеріального стану відповідача,
керуючись принципами розумності і
справедливості суд вважає, що на
користь позивача слід стягнути суму у
розмірі 8000 грн.

Суд критично ставиться до заперечень
відповідача та його представника
стосовно спливу строків позовної
давності, виходячи з наступного.

Сума страхового відшкодування
підлягає стягненню з особи,
відповідальної за завдані збитки,
відповідно до правил статті 993 ЦК.
Згідно Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки", регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею
38 Закону N 1961-IV, а для суброгації
відповідно до статті 993 ЦК і статті 27
Закону України "Про страхування"
встановлено особливий правовий режим.
При суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
а при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування.

У відповідності до ст. 256 Цивільного
кодексу України, позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу. Як
зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. У
той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу
встановлює, що за регресними
зобов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов'язання. З урахуванням
того, що виплата відшкодування була
здійснена 13.09.2010 року, позивач
своєчасно звернувся до суду з позовом
про відшкодування в порядку регресу
витрат.

Ст. 84 ЦПК України передбачає, що
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи
19.12.2012 року між позивачем та ТзОВ «ВМ»
був укладений Контракт про надання
правової допомоги (а.с. 11-13), відповідно
до умов якого ТзОВ «ВМ» зобов'язалося
за винагороду надати правову допомогу.

На виконання умов Контракту з боку
МТСБУ на користь ОСОБА_9 було видано
відповідну довіреність.

Згідно п.8.1.4. ст.8 Контракту сторонами
встановлена вартість послуг у розмірі
2000 грн. у справі, в якій розмір витрат,
що понесені Замовником у зв'язку з
проведенням регламентної виплати, чи
ціна позову становить 10000 грн. і більше.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 р. № 590 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави"
затверджені граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ і зазначено, що
граничний розмір не перевищує суму, що
обчислюється виходячи з того, що особі
виплачується 40 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати за годину
її роботи.

Згідно платіжного доручення №2478 від
02.08.2013 року (зв. б. а.с. 7) на виконання
умов контракту МТСБУ здійснило оплату
на рахунок ТзОВ «ВМ» у розмірі 1000 грн.,
на підставі Додаткової угоди №24 від
27.06.2013 року до Контракту № 80 від 19.12.2012
року.

Однак позивачем не надано суду
додаткової угоди, яка передбачена
також п. 9.1 ст. 9 Контракту, відповідно
до якої було сплачено 1000 грн.(50%) від
базової винагороди.

Таким чином, суд приходить до висновку
щодо необґрунтованості вимоги
позивача щодо стягнення витрат на
правову допомогу.

До судових витрат згідно ст.79 ЦПК
України відносяться судовий збір та
витрати пов'язані з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому
стягненню з відповідача підлягають
також судові витрати позивача у
вигляді судового збору в розмірі 229,40
грн., згідно платіжного доручення № 29873
від 20.08.2013 року (а.с. 9)

Після всебічного, повного дослідження
й оцінки наявних матеріалів та
обставин справи суд, дійшов висновку
щодо необхідності частково
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 15,11, 15, 57, 60, 61, 88, 208-209,
213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 22, ч.6
ст.261, 993, 1166, 1191, 1193 ЦК України, ст. 38
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.27 Закону «Про
страхування», суд -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
витрат, пов'язаних із виплатою
страхового відшкодування -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ід.код. НОМЕР_7) на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України () матеріальну шкоду у розмірі 8000
(вісім тисяч) гривень в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ід.код. НОМЕР_7) на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України () судові витрати у розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять ) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог-
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України

Суддя :
Домусчі
Л.В.

12.06.2014