"20" березня 2014 р.
№642/9372/13-ц
№2/642/36/14
Р ІШ Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2014 року

Ленінський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого судді - Гримайло А.М.

при секретарі -
Смородської М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа :Харківська міська рада про
анулювання права власності , суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в
якому просить анулювати право
власності ОСОБА_3 на 7/100 частин, ОСОБА_4
7/100 частин, ОСОБА_5 7/100 частин, ОСОБА_6, 7/100
частин ОСОБА_7 на 7/100 частин в
домоволодінні по АДРЕСА_1 та
перерозподілити ідеальні частки
співвласників домоволодіння по
АДРЕСА_1 та визнати за нею, ОСОБА_1 право
власності на 42/100 частин, замість 7/100
части та за ОСОБА_2 залишити 58/100
части. Свою вимогу позивач
обґрунтувала тим, що вона
зареєстрована та мешкає в будинку
АДРЕСА_1 з моменту свого народження
разом зі своїми батьками ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 так як частина вказаного
житлового будинку на праві власності
належала батьку її мати ОСОБА_10. Їх
сім»я , починаючи з мого дідуся ОСОБА_10
займала житловий будинок під літ. Б-1.
Станом на 1935 р. усе домоволодіння по
АДРЕСА_1 належало ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які
були батьками мого дідуся ОСОБА_10.
Потім, право власності на даний
житловий будинок змінювалось на
законних підставах, і станом на 1982 р. на
підставі правовстановчих документів,
зареєстрованих в Харківському
міському бюро технічної
інвентаризації під р.№ 4472
домоволодіння по АДРЕСА_1 стало
належати: ОСОБА_4 - 3/80 частин , згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.; ОСОБА_13 - 3/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.; ОСОБА_6 - 3/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.; ОСОБА_7 - 3/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.; ОСОБА_14 - 40/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, договору купівлі - продажу від
01.09.1940 р., свідоцтва нотаріального
відділу Харківського обласного суду
від 17.04.1935 р. № 372/3, свідоцтва про право
власності від 06.09.1950 р.; ОСОБА_15 - 16/80
частин згідно свідоцтва нотаріального
відділу Харківського обласного суду
від 17.04.1935 р. № 372/3; ОСОБА_10 3/80 частин
згідно свідоцтва Нотаріального
відділу Харківського обласного суду
від 26.06.1935 р. № 572/11, свідоцтва про право
власності від 06.09.1950 р.; ОСОБА_3 3/80 згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.. При цьому на земельній
ділянці були розташовані житлові
будинки літ.А-1, літ.Б-1, літ.В-1, літ.Д-1,
літ.З-1. Вже на той час між усіма
співвласниками склався певний порядок
користування зазначеними житловими
будинками, так житловий будинок під
літ. Д-1 був побудований громадянином
ОСОБА_16, який був сином ОСОБА_15 і яка
мала право власності на 16/80 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1, тобто
побудований ним житловий будинок
входить до частки, яка належала його
мати ОСОБА_15 Житловий будинок під літ.
В-1 був побудований спільно
громадянином ОСОБА_17, який був сином
ОСОБА_15 на місці флігеля. Житловий
будинок під літ. З-1 був самовільно
побудований ОСОБА_18, після чого визнано
за ним право власності на даний
житловий будинок на підставі рішення
Виконкому № 13 від 15.10.1962 р. Згідно акту
міськінвенторизатора від 25.10.1949 р.
будинок під літ. Б-1 належав ОСОБА_10,
тобто моєму дідусю. В будинку під літ.
А-1 мешкали усі інші співвласники, а
саме : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_13,ОСОБА_6,
ОСОБА_14, ОСОБА_18 -ОСОБА_7. Після чого, до
житлового будинку під літ. А-1 було
добудовано ОСОБА_20, яка є донькою
ОСОБА_14 ряд приміщень , які були
узаконені рішенням виконкому
Ленінської райради народних депутатів
м. Харкова. На протязі довгих років з
додержанням закону співвласниками
вказаного житлового будинку
відбувались певні перебудови та
добудови, права власності
співвласників змінювалось на підставі
спадкування, у зв'язку з чим періодично
відбувався перерозподіл ідеальних
частин усього домоволодіння по
АДРЕСА_1 і станом на 2004 р., відбулось
виділення житлового будинку з
вказаного домоволодіння та
перерозподіл ідеальних часток
співвласників. Так, згідно рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 21.12.2004 року житловий будинок під
літ.А-1 домоволодіння по АДРЕСА_1, який
знаходився в користування ОСОБА_21 був
їй виділений та йому був присвоєний
окремий адрес : АДРЕСА_2. Житловий
будинок літ З-1 був виділений ОСОБА_22 та
також присвоєно окремий адрес:
АДРЕСА_3. Ідеальні частки інших
співвласників перерозподілені і
ОСОБА_17 стало належати 58/100 частин
ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6,
ОСОБА_7 по 7/100 частин домоволодіння по
АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про спадщину
за законом від 05.05.2007 року спадкоємцем
після смерті ОСОБА_17 став його син -
ОСОБА_2, відповідач по справі, який і
успадкував 58/100 частин домоволодіння по
АДРЕСА_1. В свою чергу позивач, згідно
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 14.11.2012 року, стала власником
7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, в
порядку спадкування. Після того, як нею
та ОСОБА_2 були отримані правовстановчі
документи на належні їм частини
вказаного домоволодіння, вони так і
продовжили мешкати в тих житлових
будинках, порядок мешкання в яких
склався, ще на момент мешкання їх
дідусів та батьків, а саме ОСОБА_2
продовжив мешкати в будинку під літ. В-1,
при цьому враховуючи той факт, що
житловий будинок під літ. Д-1,
побудований ОСОБА_16 залишився також в
його користуванні, а ОСОБА_1 продовжила
мешкати в житловому будинку під літ. Б-1.
Громадяни ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до 1992 р. фактично
мешкали в житловому будинку під літ. А-1
домоволодіння по АДРЕСА_1. Ще при житті
ОСОБА_23 та ОСОБА_24 до житлового будинку
літ. А-1 добудували інші житлові
приміщення А1-1,А2-1,А3-1, дані житлові
приміщення по технічному паспорту
входили в склад житлового будинку під
літ.А-1, на даний час відповідно до
вищевказаного рішення суду від 21.12.2004 р.
даний житловий будинок виділений
окремо, та він має іншу адресу. Дані
прибудови були здійснені ще в період
часу до 1992 р. Однак, згідно акту
текучих змін від 2002 р. житловий
будинок А-1 згорів і особи , яки в ньому
мешкали, а саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримали компенсацію і
станом на 2002 р. в зруйнованому будинку
ні хто із вказаних осіб не мешкав, понад
10 років. Усі вищезазначені особи, а саме
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7
згідно спорідненості є родичами
позивача і з урахуванням того факту, що
усі вказані особи при існуванні
житлового будинку літ.А-1 мешкали саме
в ньому і житловий будинок літ Б-1 в
якому вона зараз мешкає був
добудований саме до житлового будинку
літ А-1. Після пожару, який відбувся в 1992
р. дані громадяни, хоча вже і не
цікавились належними їм частками,
однак їх частки продовжили існувати. На
даний час житловий будинок під літ. А-1 ,
як вказано раніше виділений ОСОБА_25.
При даному виділі частки ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
домоволодінні по АДРЕСА_1 залишились
саме в даному домоволодінні і при цьому
ні якого перерозподілу не відбулось.
Тобто, враховуючи те, що частка
співвласника ОСОБА_2 складає 58/100 частин
і він займає житлові будинки під літ.
В-1, та Д-1, то позивач вважає, що частки
вказаних осіб стали припадати на ту
частину домоволодіння, яку займає вона
, а саме на житловий будинок літ. Б-1 в
якому вона постійно мешкає. Таким
чином, вважає, що при анулюванні
належних частин власності ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, їх
частин власності повинні збільшити її
частку в спільному майні по
домоволодінню АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач з»явилась.
Позовні вимоги підтримала в повному
обсязі. Пояснення надала аналогічно
обставинам викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
з»явився. Проти задоволення позову не
заперечував.

Представник третьої особи Харківської
міської ради в судове засідання не
з»явився. Про день та час слухання
справи повідомлений своєчасно і
належним чином. Прчиини не явки суду не
повідомив, у зв'язку з чим суд визнає їх
неповажними та вважає можливим
заслухати справу в відсутність
представника третьої особи на
підставі наявних в матеріалах справи
документах.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, перевіривши матеріали
справи, приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні
станом на 1935 р. усе домоволодіння по
АДРЕСА_1 належало ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які
були батьками дідуся позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_10.

На підставі рішення народного суду
Ленінського району м. Харкова 6/ш-1935 р. 1/5
частина вказаного домоволодіння була
визнана за ОСОБА_15 і частки ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 були змінені і їм стало
належите по 4/10 частин вказаного
домоволодіння.

Відповідно до рішення народного суду
8-ої ділянки Ленінського районному м.
Харкова від 6.09.1950 р. право власності
на домоволодіння по АДРЕСА_1 було
перерозподілено і за ОСОБА_10, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_7
було визнано по 1/20 частині
домоволодіння за кожним. При цьому,
згідно договору купівлі - продажу від
1940 р. ОСОБА_12 продала ОСОБА_14 9/20 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 1982 р. на підставі
правоустановчих документів,
зареєстрованих в Харківському
міському бюро технічної
інвентаризації під р.№ 4472
домоволодіння по АДРЕСА_1 належить
:ОСОБА_4 - 3/80 частин , згідно свідоцтва
Нотаріального відділу Харківського
обласного суду від 26.06.1935 р. № 572/11,
свідоцтва про право власності від
06.09.1950 р.; ОСОБА_13 - 3/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.; ОСОБА_6 - 3/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.;ОСОБА_7 - 3/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р.; ОСОБА_14 - 40/80 частин згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, договору купівлі - продажу від
01.09.1940 р., свідоцтва нотаріального
відділу Харківського обласного суду
від 17.04.1935 р. № 372/3, свідоцтва про право
власності від 06.09.1950 р.; ОСОБА_15 - 16/80
частин згідно свідоцтва нотаріального
відділу Харківського обласного суду
від 17.04.1935 р. № 372/3.;ОСОБА_10 3/80 частин
згідно свідоцтва Нотаріального
відділу Харківського обласного суду
від 26.06.1935 р. № 572/11, свідоцтва про право
власності від 06.09.1950 р.; ОСОБА_3 3/80 згідно
свідоцтва Нотаріального відділу
Харківського обласного суду від 26.06.1935
р. № 572/11, свідоцтва про право власності
від 06.09.1950 р..

При цьому на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 були розташовані житлові
будинки літ. А-1, літ. Б-1, літ. В-1, літ Д-1,
літ З-1.

Згідно з виписки з рішення 32/42 від 29.09.1953
р. засідання виконкому Ленінського
району житловий будинок під літ. Д-1 був
побудований громадянином ОСОБА_16, який
був сином ОСОБА_15 і яка мала право
власності на 16/80 частин домоволодіння
по АДРЕСА_1, тобто побудований ним
житловий будинок входить до частки, яка
належала його мати ОСОБА_15.

Житловий будинок під літ. В-1 був
побудований спільно громадянином
ОСОБА_17, який був сином ОСОБА_15 на
місці флігеля, даний факт вбачається з
витягу протоколу № 14 засідання
виконкому Ленінського районної ради
депутатів трудящих м. Харкова від 31.05.1957
р., факт того, що даний житловий будинок
саме під літ. В-1 вбачається з відповіді
Міського БТІ від 30.12.1961 р.

Житловий будинок під літ. З-1 був
самовільно побудований ОСОБА_18, після
чого за ним визнано право власності
на даний житловий будинок на підставі
рішення Виконкому № 13 від 15.10.1962 р.

Згідно акту міськінвенторизатора
від 25.10.1949 р. будинок під літ. Б-1 належав
ОСОБА_10, тобто дідусю позивача ОСОБА_1.

В будинку під літ. А-1 мешкали усі інші
співвласники, а саме : ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_13,ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_7.

Таким чином , між співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1 існував
певний порядок користування житловими
будинками, які були розташовані на
даній земельній ділянці.

В свою чергу, донька ОСОБА_14 - ОСОБА_20 в
1982 р. до житлового будинку під літ. А-1
добудувала ряд приміщень , які були
узаконені рішенням виконкому
Ленінської райради народних депутатів
м. Харкова, і в даному житловому
будинку фактично мешкали ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до 1992
р. .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
зазначила, що перерозподіл ідеальних
часток співвласників домоволодіння
АДРЕСА_1 відбувався на протязі довгого
часу, через певні добудови, перебудови
та зміну власників домоволодіння, яка
відбувалась на підставі спадкування та
інших правових підставах.

Таким чином, на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Харкові
від 21.12.2004 року житловий будинок під
літ.А-1 домоволодіння по АДРЕСА_1, який
знаходився в користування ОСОБА_21 був
їй виділений та йому був присвоєний
окремий адрес : АДРЕСА_2. Житловий
будинок літ З-1 був виділений ОСОБА_22 та
також присвоєно окремий адрес :
АДРЕСА_3. Ідеальні частки інших
співвласників перерозподілені і
ОСОБА_17 стало належати 58/100 частин,
ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6,
ОСОБА_7 по 7/100 частин домоволодіння по
АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про спадщину за
законом від 05.05.2007 року спадкоємцем
після смерті ОСОБА_17 став його син -
ОСОБА_2, який і успадкував 58/100 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 14.11.2012 року, за
позивачем ОСОБА_1 визнано право
власності на 7/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, в порядку спадкування.

Однак, згідно акту текучих змін від 2002
р. житловий будинок А-1 згорів і особи ,
яки в ньому мешкали, а саме ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримали
компенсацію і станом на 2002 р. в
зруйнованому будинку ні хто із
вказаних осіб не мешкав, понад 10 років.

Відповідно до п.4,11 ч.1 ст. 346 ЦК України
підставою припинення права власності є
знищення майна, смерті власника майна.

Згідно запису акту про смерть
громадянка ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
р. , ОСОБА_5 померла в 2008 р., ОСОБА_3 помер
до 1983 р., ОСОБА_4 померла до 1990 р., ОСОБА_6
померла до 1983 р.

Крім того, відповідно до вимог ст. 349 ч.1
ЦК України право власності на майно
припиняється в разі його знищення.

Таким чином, житловий будинок в якому
фактично, згідно порядку користування,
що склався мешкали ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3
згорів, тобто фактично знищено об'єкт
їх права власності, то право власності
не може існувати далі незалежно від
того, зареєстрована ця річ в державному
реєстрі чи ні. Право власності - це
речове право і воно існує оскільки є
річ (об'єкт) і особа ( суб»єкт), якій вона
належить. З цього виходить, що як
знищення речі, так і припинення
існування суб»єкта права власності
однаково припиняють відносини
власності і ніяких додаткових дій для
цього не потрібно.

Крім того, відповідно до вимог ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
посилалась на той факт, що з моменту
свого народження до теперішнього часу
вона мешкає в домоволодінні по АДРЕСА_1
та займає житловий будинок під літ. Б-1.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 майже
з 1990 р., тобто ще до пожару в 1992 р. ні як
не цікавились тими частками
домоволодіння по АДРЕСА_1, які їм
належали, не проявляли інтересу до них,
і в загалі в вказаному домоволодінні
не з'являлись. Тобто, не проявляли свого
бажання піклуватися про ту ідеальну
частину домоволодіння, яка їм належала
на даний час позбавляє позивача
ОСОБА_1 вільно користуватися належною
їй частино вказано домоволодіння. Факт
того, що дані громадяни майже з 1992 р. в
домоволодінні не мешкають, і про цих
осіб позивачу ні чого не відомо,
позбавляє її право з іншим
співвласником, а саме ОСОБА_2 провести
розподіл земельної ділянки
домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Таким чином приймаючи до уваги, що
частка співвласника ОСОБА_2 складає 58/100
частин і він займає житлові будинку
під літ. В-1, та Д-1, то можливо вважати, що
частки осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 стали
припадати на ту частину домоволодіння,
яку займає позивач ОСОБА_1, а саме на
житловий будинок літ. Б-1 в якому вона
постійно мешкає. У зв'язку з чим суд
приходить до висновку , що при
анулюванні належних частин власності
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
їх частини власності повинні збільшити
частку в спільному майні по
домоволодінню АДРЕСА_1 саме позивача
ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, дослідивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
доводи позивача знайшли підтвердження
в судовому засіданні, є обґрунтованими,
у зв'язку з чим суд задовольняє позовні
вимоги в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 294, 296
ЦПК України, ст.ст. 319,346,391 ЦК України,
суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Харківська міська рада про
анулювання права власності -
задовольнити.

Анулювати право власності ОСОБА_3 на
7/100 частин, ОСОБА_4 7/100 частин, ОСОБА_5 7/100
частин, ОСОБА_6, 7/100 частин ОСОБА_7 на 7/100
частин в домоволодінні по АДРЕСА_1.

Перерозподілити ідеальні частки
співвласників домоволодіння по
АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право
власності на 42/100 частин, замість 7/100
части та за ОСОБА_2 залишити 58/100
части.

Рішення по справі може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя

А.М.Гримайло