22-ц/775/130/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У х в а л а

Іменем України

22 січня 2014 року. Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого - Песоцької Л.І.

Суддів - Ткаченко Т.Б.,
Мальцевої Є.Є.

При секретарі - Макаровій
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Донецька залізниця»
Пасажирське вагонне депо Маріуполь про
визнання недійсним та скасування акту
за формою Н-5, визнання нещасного
випадку на виробництві таким, що
пов'язаний з виробництвом, зобов'язання
скласти акт за формою Н-1, за
апеляційною скаргою представника
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на рішення
Приморського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 07
грудня 2013 року,

В с т а н о в и л а:

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до державного
підприємства «Донецька залізниця»
Пасажирське вагонне депо Маріуполь
(далі ДП «Донецька залізниця» Вагонне
депо Маріуполь), в якому просила
визнати недійсним і скасувати акт за
формою Н-5, складений 20 квітня 2012 року
комісією з розслідування нещасного
випадку, визнати нещасний випадок, який
мав місце 14 квітня 2012 року таким, що
пов'язаний з виробництвом та
зобов'язати відповідача скласти акт
про нещасний випадок на виробництві за
формою Н-1.

Посилалась на те, що з 29 липня 2011 року за
контрактом працювала провідником
пасажирських вагонів Вагонного депо
Маріуполь ДП «Донецька залізниця» та 14
квітня 2012 року приблизно о 23 годині під
час знаходження на робочому місці -
пасажирському вагоні № 14 в складі
поїзду № 321/322 сполученням
Маріуполь-Харків, виконуючи обов'язки
провідника, з нею трапився нещасний
випадок, а саме: вона випала з поїзду
через зовнішні двері тамбура. У зв'язку
з нещасним випадком та отриманими
травмами вона у період з 15 квітня 2012
року по 18 квітня 2012 року проходила
стаціонарне лікування в Зміївській
центральній районній лікарні, з 18
квітня 2012 року по 10 травня 2012 року - в
дорожній клінічній лікарні станції
Донецьк ДП «Донецька залізниця» з
діагнозом: відкрита черепно-мозкова
травма. З 11 травня по кінець жовтня 2012
року вона знаходилась на лікарняному, а
в серпні 2012 року їй встановлено 2 групу
інвалідності. 19 квітня 2012 року комісією
з розслідування нещасного випадку
складено акт за формою Н-5, відповідно
до якого нещасний випадок визнаний
таким, що не пов'язаний з виробництвом,
оскільки мав місце внаслідок вживання
нею на робочому місці алкогольних
напоїв та знаходження на робочому
місці в нетверезому стані. Постановою
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 19 листопада 2012
року скасовано постанову
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Добропільської
міської ради від 18 травня 2012 року, якою
позивачку було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.179 КУпАП у вигляді штрафу в
розмірі 51 грн. за перебування на
робочому місці у нетверезому стані,
тому відсутні підстави стверджувати,
що нещасний випадок 14 квітня 2012 року
трапився з нею в стані алкогольного
сп'яніння. Крім того, відсутні будь-які
докази на підтвердження того, що вона
вживала алкогольні напої та
знаходилась на робочому місці в
нетверезому стані.

Рішенням Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
07 грудня 2013 року у позові ОСОБА_1 до ДП
«Донецька залізниця» про визнання
недійсним та скасування акту за формою
Н-5, визнання нещасного випадку на
виробництві таким, що пов'язаний з
виробництвом, зобов'язання скласти акт
за формою Н-1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду і
посилаючись в апеляційній скарзі на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, представник
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності позивачки, яка належним
чином повідомлена через свого
представника ОСОБА_2 про дату, час і
місце судового розгляду справи. З
заявою про відкладення розгляду справи
до суду не звернулась.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який просив
задовольнити апеляційну скаргу,
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі,
заперечення представників відповідача
- ОСОБА_3, ОСОБА_4, які просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без зміни, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд виходив з того, що
достовірно встановлено, що позивачка
безпосередньо перед настанням
нещасного випадку із нею знаходилася в
стані алкогольного сп'яніння,
виконуючи свої посадові обов'язки.

Суд дійшов також висновку, що нещасний
випадок, який стався з позивачкою є
таким, що не пов'язаний з виробництвом,
тому акт за формою Н-5 складений
відповідно до вимог закону, підстав для
визнання його недійсним, як і підстав
для складання акту за формою Н-1, немає.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися, оскільки він відповідає
обставинам справи, наданим доказам і
нормам матеріального права.

Згідно ч.1, ч.2 Закону України від 14
жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону
праці» роботодавець повинен
організовувати розслідування та вести
облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій відповідно до
положення, що затверджується Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок.

За підсумками розслідування нещасного
випадку, професійного захворювання або
аварії роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

Відповідно до пп.4 п.16 Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011
року № 1232 «Деякі питання
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
обставинами, за яких нещасні випадки
не визнаються такими, що пов'язані з
виробництвом, є алкогольне, токсичне чи
наркотичне сп'яніння, не зумовлене
виробничим процесом, що стало основною
причиною нещасного випадку за
відсутності технічних та
організаційних причин його настання,
що підтверджено відповідним медичним
висновком.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
липня 2011 року між відповідачем та
ОСОБА_1 було укладено контракт № 296
строком до 29 липня 2016 року про
прийняття останньої в резерв
провідників 2 групи за посадою
провідник пасажирських вагонів ( а.с.
6-8).

Відповідно до акту форми Н-5 проведення
розслідування нещасного випадку, який
стався 14 квітня 2012 року о 22 годині 51
хвилину у вагонному депо Маріуполь ДП
«Донецька залізниця», складеного 19
квітня 2012 року та затвердженого
начальником вагонного депо Маріуполь 20
квітня 2012 року, причиною нещасного
випадку визначено психофізіологічну
причину - алкогольне сп'яніння (а.с.11 - 12).

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 листопада 2012 року скасовано
постанову адміністративної комісії
при виконавчому комітеті
Добропільської міської ради від 18
травня 2012 року, якою позивачку було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.179 КУпАП у
вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за
перебування на робочому місці у
нетверезому стані (а.с.14-16).

Відповідно до листа територіального
управління Держгірпромнагляду у
Донецькій області від 22.01.2013 року № 1/2-123
останнє не знаходить підстав для
проведення повторного розслідування
нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 14
квітня 2012 року (а.с.21а).

Згідно з актом № 526/2 токсилогічної
лабораторії наркологічного диспансеру
Донецької області у ОСОБА_1 Зміївською
ЦРБ 15 квітня 2012 року взято кров, яку
досліджено 19 квітня 2012 року, та
виявлено етиловий алкоголь в крові 0,74
‰ (а.с.33).

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір, суд першої інстанції повно
всебічно і об"єктивно встановив
обставини справи та відповідні їм
правовідносини, поясненням сторін та
наданим доказам дав належну оцінку,
правильно застосував матеріальний
закон і дійшов обґрунтованого висновку
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання недійсним і
скасування акту за формою Н-5,
складеного 20 квітня 2012 року комісією з
розслідування нещасного випадку,
визнання нещасного випадку, який мав
місце 14 квітня 2012 року таким, що
пов'язаний з виробництвом та
зобов'язання відповідача скласти акт
про нещасний випадок на виробництві за
формою Н-1, оскільки висновком
токсилогічної лабораторії
наркологічного диспансеру Донецької
області, що відображено в акті № 526/2 від
19 квітня 2012 року, в крові ОСОБА_1, взятої
Зміївською ЦРБ 15 квітня 2012 року після
того, як позивачку було доставлено до
лікарні, підтверджується наявність
етилового алкоголю - 0,74 ‰.

Знаходження позивачки в стані
алкогольного сп'яніння викликало
порушення координації руху та
випадання її з пасажирського вагону,
тобто стало основною причиною
нещасного випадку.

З матеріалів розслідування нещасного
випадку, що стався 14 квітня 2012 року о 22
годині 51 хвилині у вагоні № 04820924 (№ 14)
вагонного депо Маріуполь ДП «Донецька
залізниця» з постраждалою ОСОБА_1
вбачається, що пасажирський вагон
призначений для перевезення пасажирів
і облаштований системами: освітлення,
водопостачання, вентиляції,
електропостачання, електроспоживання,
кондиціювання повітря, контролю
нагріву букс, пожежною сигналізацією.
Вищенаведені системи пасажирського
вагону призначені для створення на
шляху прямування комфортних, безпечних
умов проїздок пасажирів. В вагоні є два
тамбури, котельне відділення
(розташоване в тамбурі з робочої
сторони), службове приміщення, купе
провідника, коридор, пасажирський
салон. Освітленість в тамбурі з
робочої сторони вагону нормальна,
відкидна площадка і фіксатор
відкидної площадки в тамбурі а також
поручні в справному стані, сходинки
чисті, не слизькі (а.с.11- 12, 57).

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції
провідника пасажирських вагонів № ЦЛ -
0038, затвердженої наказом Укрзалізниці
від 01 вересня 2003 року № 234 - Ц, під час
руху поїзду провідники головного і
хвостового вагонів зобов'язані держати
бокові та торцеві двері неробочого
тамбура закритими на внутрішні замки. В
решті вагонів тільки бокові двері
робочого та неробочого тамбурів
закриваються на внутрішні замки (а.с.17 -
20).

Під час розслідування нещасного
випадку з провідником пасажирського
вагону ОСОБА_1 17 квітня 2012 року
постраждала була письмово
проінформована про свої права у зв'язку
з початком розслідування і запрошена
до співробітництва (а.с.34).

Відповідно до пояснень очевидця
нещасного випадку, що трапився з
ОСОБА_1, отриманих під час
розслідування, ОСОБА_5, він здійснив
посадку у вагон на ст.Зміїв. Через
деякий час він вийшов у тамбур де
розмовляв по телефону. В 23 годині 05
хвилин провідник вийшла в тамбур, взяла
пакет , що знаходився між вагонами,
відкрила праву двері вагону по руху
поїзду і випала. Про ці обставини він
повідомив провідника вагону № 15 (а.с.47).

З листів КЗ «Зміївська центральна
районна лікарня за № 472 та за № 478 від 17
квітня 2012 року направлених на ім'я
начальника пасажирського вагонного
депо м.Маріуполь, вбачається, що ОСОБА_1
знаходилась на стаціонарному
лікуванні в Зміївській ЦРЛ з 15 квітня
2012 року, історія хвороби № 1832 з
діагнозом :ЗЧМТ. Струс головного мозку.
Численні забої і садна обличчя. Рублена
рана зовнішнього носу. Запах алкоголю.
Була взята кров на алкоголь 15 квітня 2012
року (а.с.64, 67).

Про ті обставини, що від ОСОБА_1 під час
доставляння до лікарні надходив запах
алкоголю, зазначено і в історії
хвороби. (а.с.77, 81).

Доводи апеляційної скарги та пояснення
представника позивачки про те, що між
настанням нещасного випадку та
надходженням її до лікарні, де була
взята кров на алкоголь, пройшов
тривалий час, а тому відсутні докази,
щодо знаходження ОСОБА_1 в стані
сп'яніння безпосередньо перед
настанням нещасного випадку, а крім
того місцеві жителі з метою її
обігріву могли влити їй спиртні напої,
ґрунтуються на припущеннях і
спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з постанови старшого
уповноваженого СКР ЛВ на ст.Основа про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 18 квітня 2012 року, 15 квітня 2012
року о 00 годин 10 хв. до чергової частини
ЛВ на ст.Основа від представника
відповідача по телефону надійшло
повідомлення про те, що на перегоні
ст.Зміїв - ст. Занки ПЗ з 14-го вагону
випав провідник цього вагону ОСОБА_1. На
місце події прибула СОГ, проведеними
заходами між з.п. Зідьки та з.п.
Геніївка ПЗ було знайдено ОСОБА_1,
викликано БШМД, та направлено до ЦРЛ
м.Зміїв. Від хворої надходив запах,
який нагадував алкоголь. Проведеними
заходами опитаний очевидець гр..
ОСОБА_5, який пояснив, що під час посадки
у вагон, звернув увагу на те, що
провідник ОСОБА_1 знаходиться в
нетверезому стані (а.с.125 -126).

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1
вводились лікарські препарати,
зокрема, L-Лізин есцинат, основою якого
є етиловий спирт, а тому в крові міг
бути виявлений алкоголь,
спростовуються листом КЗ «Зміївська
центральна районна лікарня» від 13
червня 2013 року № 851, з якого
вбачається, що ОСОБА_1 була
госпіталізована в Зміївську ЦРЛ 15
квітня 2012 року о 02 год.30 хв. Хворій
ОСОБА_1 спиртовмістимі лікарські
засоби до взяття крові на вміст
алкоголю в Зміївській ЦРЛ не
призначалися (а.с.105).

Не можна погодитись і з доводами
апеляційної скарги в тій частині, що
акт № 526/2 Донецького обласного
наркологічного диспансеру не може
вважатися доказом в розумінні ч.1 ст.59
ЦПК України, оскільки складений з
порушенням Інструкції про виявлення у
водіїв транспортних засобів
алкогольного, наркотичного та іншого
оп'яніння, затвердженої наказом МВС
України та МОЗ України № 400/666 від 09.09.2009
року виходячи з того, що кров позивачки
із Зміївської ЦРБ в наркодиспансер
Донецької області було доставлено
начальником сектору охорони праці
Вагонного депо Маріуполь ОСОБА_6

З листа ДЗ «Дорожня клінічна лікарня
станції Донецьк ДП «Донецька
залізниця» № 02/12-888 від 18 червня 2013 року
вбачається, що 18 квітня 2012 року ОСОБА_1
була транспортована в супроводі
лікаря - анестезіолога відділення АІТ
ОСОБА_7 із Зміївської ЦРЛ в ДЗ ДКЛ
ст.Донецьк з аналізом крові, взятого
для лабораторного дослідження на
наявність алкоголю (а.с.106).

Відповідно до листа обласного
наркологічного диспансеру від 01
березня 2013 року № 01/11-247 доставлена кров
ОСОБА_1, забір якої проводився в
Зміївській ЦРЛ 15 квітня 2012 року,
знаходилась в скляному флаконі,
опечатана, заморожена. Результати
зовнішнього огляду зразка
біологічного об'єкту в нормі,
невідповідностей не виявлено (а.с.70).

Обставини доставки 19 квітня 2012 року
зразка крові в клініко-діагностичне
відділення ОНД, досліджувались судом
першої інстанції, і з пояснень свідків
ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та матеріалів справи
встановлено, що зразок крові
доставлений саме завідуючою
клінічно-діагностичною лабораторією
ОСОБА_8 в супроводі начальника сектору
охорони праці вагонного депо Маріуполь
ОСОБА_6, а прийом оформлено від ОСОБА_6 з
причини відсутності посвідчення у
ОСОБА_8 ( а.с. 88-89,106).

Оскільки забір крові позивачки на
алкоголь, взятий в Зміївській ЦРЛ був в
подальшому транспортований разом з нею
в ДЗ «Дорожня клінічна лікарня
станції Донецьк ДП «Донецька
залізниця» та доставлений в
клініко-діагностичне відділення ОНД в
запечатаному вигляді, цілостність якої
не порушено, колегія суддів не вбачає
підстав для сумнівів у наданому
висновку.

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, не
спростовуються наданими до матеріалів
справи письмовими доказами, які
підтверджують знаходження позивачки в
стані алкогольного сп'яніння під час
доставляння постраждалої до лікарні. А
доводи апелянта щодо їх
заінтересованості у вирішенні справи,
являються неспроможними.

Провідники ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
начальник поїзду ОСОБА_13 не
знаходились постійно з постраждалою
та безпосередньо перед тим, як вона
випала з вагону. Надані ними під час
розслідування нещасного випадку
пояснення, не свідчать про те, що
постраждала не вживала спиртних
напоїв.

Доводи апеляційної скарги, що раніше
прийнятим судовим рішенням не
встановлено в діях позивачки 14 квітня
2012 року правопорушення, передбаченого
ч.1 ст.179 КУпАП, являються
безпідставними.

Як зазначено в постанові
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 19 листопада 2012
року,скасовуючи постанову
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Добропільської
міської ради від 18 травня 2012 року про
притягнення позивачки до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.179 КУпАП у вигляді штрафу в
розмірі 51 грн. за вживання алкогольних
напоїв на робочому місці, перебування
на робочому місці у нетверезому стані,
суд дійшов висновку, що в постанові
адміністративної комісії відсутній
опис обставин, якщо вони були
встановлені адміністративною
комісією, які визнані доведеними, щодо
наявності правопорушення в діях особи.
Дата складання протоколу (8 квітня 2012
року), дата зазначеного в ньому
адміністративного правопорушення (4
квітня 2012 року) та дата самого
нещасного випадку - 14 квітня 2012 року, з
чим пов'язане появлення ОСОБА_1 в
лікарні і складання протоколу, не
співпадають. За таких обставин, суд
дійшов висновку, що ОСОБА_1 притягнута
до адміністративного правопорушення з
порушенням вимог законодавства про
адміністративне правопорушення (а.с.15 -
16).

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення суду
позивачкою та її представником не
надано.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачає, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
07 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Л.І.Песоцька

Судді:
Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева