У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

4 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Гончара В.П.,
Савченко В.О.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" про
визнання кредитного договору
нікчемним, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" на
рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 3 грудня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 29 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
звернувся до суду з позовом, просив
стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за
кредитним договором у розмірі 87 441 грн 05
коп.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 12
червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 укладено кредитний договір,
за умовами якого остання отримала
кредит у розмірі 8 366 грн 37 коп. зі
сплатою 12 % річних за користування
кредитом до 12 грудня 2008 року. Станом на
10 квітня 2012 року розмір заборгованості
за вказаним кредитним договором
становить 87 441 грн 05 коп., зазначена сума
підлягає стягненню з боржника.

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зустрічним позовом, просила
визнати кредитний договір від 12 червня
2007 року нікчемним.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що
ніколи не укладала зазначеного
кредитного договору та не зверталась
до банку із заявою про отримання
кредиту. Крім того, 21 травня 2007 року у
неї було викрадено паспорт та
ідентифікаційний код.

У середині червня 2010 року вона
намагалась отримати кредит у ПАТ КБ
«ПриватБанк», але служба безпеки банку
їй відмовила та повідомила, що
заборгованість за раніше укладеним із
нею кредитним договором становить 40 000
грн.

Після цього вона звернулась до міліції
із заявою про вчинення злочину.

Постановою Ленінського РВ ЛМУ УМВС
України в Луганській області від 10
серпня 2010 року у порушенні
кримінальної справи відмовлено до
отримання відповіді на запит із банку
та встановлення предмета злочину.

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 3 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 29 січня 2014 року, у первісному та
зустрічному позовах відмовлено.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» просить скасувати
судові рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Не можна погодитись із висновками
судів про нікчемність спірного
кредитного договору з огляду на те, що
його недійсність встановлена законом
внаслідок недодержанням письмової
форми (його було підписано не ОСОБА_4, а
іншою особою), оскільки за таких
обставин зазначений правочин є
оспорюваним.

Проте ОСОБА_4 вимог про визнання його
недійсним не заявляла.

За таких обставин відсутні підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 3 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 29 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

В.П. Гончар

В.О. Савченко