АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 30 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, ОСОБА_2, третя
особа виконавчий орган Київської
міської ради (Київська міська державна
адміністрація) про визнання недійсним
розпорядження, зобов'язання
забезпечити житлом шляхом видачі
ордера на житлове приміщення та
виселення, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся із
позовом, уточнивши який зазначив, що
квартиру АДРЕСА_1 належала його рідній
сестрі ОСОБА_3 на підставі ордеру, за
згодою останньої позивач разом із
дружиною вселився у зазначену
квартиру.

У ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, гр..
ОСОБА_2 вселився та проживає у
вищевказаній квартирі на підставі
розпорядження відповідача № 481 від 27
серпня 2013 року.

Зазначаючи, що разом із тяжко хворою
дружиною фактично проживав у спірній
квартирі із 1996 року та за життя ОСОБА_3
доглядав за нею під час її хвороби,
позивач просив визнати недійсним
розпорядження № 481 від 27 серпня 2013 року,
зобов'язати відповідача забезпечити
його житлом шляхом видачі ордера на
квартиру АДРЕСА_1 та виселити із
вказаної квартири гр.. ОСОБА_2 (а.с.1-21,
44-49, 75-78)

Відповідачі проти позову заперечували.
(а.с.87-90, 94-108)

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 30 квітня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
(а.с.109-112)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався
на порушення судом норм матеріального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
просив скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив,
що суд першої інстанції не звернув
уваги на обставини та докази якими
обґрунтовані заявлені вимоги і дійшов
помилкового висновку про відмову в
позові.(а.с.113-119)

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримала скаргу і
просила її задовольнити, представники
ОСОБА_5, ОСОБА_6 заперечували проти
скарги і просили її відхилити.

Інші особи в судове засідання не
прибули, про час та місце розгляду
справи були сповіщені належним чином
про що у справі є докази. ОСОБА_1 був
сповіщений шляхом вручення повістки
його представнику ОСОБА_4(а.с. 125-129)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи сторін та апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, на підставі ордеру
№ 110626 від 12 листопада 1963 року
однокімнатна квартира АДРЕСА_1
належала ОСОБА_7 та ОСОБА_3, після смерті
ОСОБА_7 договір найму був укладений із
ОСОБА_3.(а.с. 11-12, 14)

У ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.(а.с. 15-17)

Розпорядженням Дніпровської районної
в місті Києві державної адміністрації
від 27 серпня 2013 року № 481 однокімнатна
квартира АДРЕСА_1 включена до службових
квартир та надана ОСОБА_3(а.с. 42-43)

Позивач ОСОБА_1 разом з дружиною
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, за
життя ОСОБА_3 та її згодою позивач разом
із дружиною фактично проживав у
спірній квартирі. Цих обставин позивач
не заперечував і в поданій ним позовній
заяві.(а.с. 19, 48-49)

Представник апелянта ОСОБА_4 не
заперечувала того, що ОСОБА_1 на
квартирному обліку у м. Києві на час
розгляду справи не перебував.

За змістом положень ст.ст. 21, 24, 47
Конституції України, усі громадяни
мають рівні права і свободи та є
рівними перед законом, у т.ч. щодо
реалізації права на житло.

Відповідно до ст. 43 ЖК України з
числа громадян, взятих на облік
потребуючих поліпшення житлових умов,
складаються списки осіб, які
користуються правом першочергового
одержання жилих приміщень. Черговість
надання жилих приміщень визначається
за часом взяття на облік (включення до
списків осіб, які користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень).

Відповідно до ст. 51 ЖК України,
жилі приміщення в будинках житлового
фонду місцевих Рад народних депутатів
надаються громадянам виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів за участю
громадської комісії з житлових питань,
створюваної при виконавчому комітеті з
депутатів Рад, представників
громадських організацій, трудових
колективів.

Порядок надання службових жилих
приміщень встановлений ст. 121 цього
Кодексу.

Фактичне проживання позивача у
спірній квартирі за згодою колишнього
наймача не створює для позивача права
на вищевказану квартиру.

Ураховуючи, що позивач не довів
наявність права на отримання
вищевказаної квартири, зобов'язання
судовим рішенням відповідача до
забезпечення житлом позивача призведе
до безпідставної зміни черговості
отримання житла(ст. 43 ЖК України),
порушення охоронюваних законом прав та
інтересів інших громадян, які
перебувають на квартирному обліку та
користуються правом одержання житла,
висновок районного суду про відмову у
задоволенні позову є правильним.

При цьому колегія суддів
виходить з того, що реалізація права
позивача на одержання житла не може
відбуватись шляхом порушення житлових
прав та охоронюваних законом інтересів
осіб, які перебувають на квартирному
обліку та мають право одержання житла.

Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують, не впливають на
правильність ухваленого судом рішення,
тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК
України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 30 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/8530/2014

Головуючий у першій інстанції
-ГончарукВ.П.

Доповідач Левенець Б.Б.