Справа № 1319/9432/2012
Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/4021/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі
секретаря: Азенко М.В.,

без участі
сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 18 лютого 2014 року у справі за
позовом Кредитної спілки «Львів» до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором кредиту, -

встановила:

Оскаржуваним заочним рішенням
Сихівського районного суду м. Львова
від 18 лютого 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4
на користь Кредитної спілки «Львів»
заборгованість за кредитним договором
№2010-16 від 04.03.2010 року в розмірі 7 696 (сім
тисяч шістсот дев'яносто шість) грн. 19
коп.

Рішення суду оскаржив представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
рішення суду прийнято з порушенням
норм процесуального права. Вказує, що
приймаючи рішення, суд першої
інстанції не взяв до уваги факт
оспорювання ОСОБА_4 в Галицькому
районному суді м. Львова дійсності
кредитного договору №2010-16 від 04.03.2010 р.,
на підставі якого КС «Львів»
звернулася до суду із позовом про
стягнення заборгованості з апелянта та
ОСОБА_4 Відтак, вважає, що приймати
оспорюваного рішення не було правових
підстав.

Просить скасувати оскаржуване рішення
та в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явилися
і судова колегія у відповідності з
вимогами ст.305 ЦПК України прийшла до
висновку про відхилення клопотань
представника позивача Сабадошки М.В. та
представника апелянта ОСОБА_3 щодо
відкладення розгляду справи, оскільки
не представлені докази поважності
причин неможливості прибути в судове
засідання. Від інших учасників
судового розгляду, які належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання, клопотань про відкладення
розгляду справи не поступило. Судова
колегія ухвалила проводити розгляд
справи у відсутності сторін та у
відповідності до вимог ст.197 ЦПК
України розглядає справу без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №2010-16 від 04.03.2010 року в сумі
7696,19 грн. та судового збору. В
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що між Кредитною
спілкою «Львів» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 2010-16 від
04 березня 2010 року, згідно якого
позивач надає відповідачу кредит в
розмірі 5 000 грн. терміном на 36 місяців
із відсотковою ставкою 36% річних від
суми залишку кредиту за кожен день
користування кредитом, а відповідач
зобов'язується сплачувати кожного
наступного місяця плату по відсотках
за користування кредитом та частину
основної суми кредиту згідно договору.
Для забезпечення виконання
зобов'язання позичальника, із ОСОБА_4
був укладений договір поруки,
відповідно до умов якого боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Станом на 17 вересня 2012 року відповідачі
заборгували позивачу за кредитним
договором №2010-16 від 04 березня 2010 року
борг в сумі 7696, 19 грн., з яких 4 598, 83 грн.
- тіло кредиту; 3097, 36 грн. - відсотки за
користування кредитом. Тому просив
задовольнити позов.

Судом встановлено, що між Кредитною
спілкою «Львів» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №2010-16 від
04 березня 2010 року, згідно якого позивач
надає відповідачу кредит в розмірі 5 000
грн. терміном на 36 місяців із
відсотковою ставкою 36% річних від суми
залишку кредиту за кожен день
користування кредитом, а відповідач
зобов'язується сплачувати кожного
наступного місяця плату по відсотках
за користування кредитом та частину
основної суми кредиту згідно договору.
В якості забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним кредитним
договором, з ОСОБА_4 було укладено
договір поруки від 04.03.2010 року, згідно з
умовами якого ОСОБА_4 відповідає перед
кредитором як солідарний боржник за
невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором.

Задовольняючи позов районний суд
виходив з того, що ОСОБА_2 порушила
умови договору, що призвело до
утворення заборгованості, тому вірно
прийшов до висновку, що вказана сума
підлягає стягненню в користь позивача
з відповідача ОСОБА_2, як позичальника
та ОСОБА_4, як поручителя в солідарному
порядку.

Судова колегія погоджується з
висновками суду з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 21
Закону України „Про кредитні спілки"
кредитна спілка відповідно до свого
статуту надає кредити своїм членам на
умовах їх платності, строковості та
забезпеченості в готівковій та
безготівковій формі.

За кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов"язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов"язується певернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення закону щодо договору позики,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до укладеного
кредитного договору, а саме до п.5.4.4.
кредитного договору спілка має право
вимагати дострокового повернення
кредиту та сплати процентів за весь
фактичний строк користування кредитом
у випадку наявності хоча б однієї із
зазначених обставин: затримання сплати
позичальником частини кредиту та/або
процентів за користування кредитом на
строк, що перевищує один календарний
місяць; несплати позичальником більш
однієї виплати, яка перевищує 5
відсотків від суми кредиту (а.с.7-8).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що у зв'язку з порушенням
умов кредитного договору, утворилася
заборгованість, яка станом на 17 вересня
2012 року становить 7 696,19 грн., з яких 4 598,83
грн. - тіло кредиту; 3097,36 грн. - відсотки
за користування кредитом. Розмір
заборгованості апелянтом не
оспорюється та ним не представлено
іншого розрахунку заборгованості.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов"язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Отже, врахувавши ці положення про
те, що поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, а отже ОСОБА_4
відповідає перед кредитором солідарно
з ОСОБА_2, районний суд прийшов до
обґрунтованого висновку, про
стягнення заборгованості у розмірі
7696,19 грн. солідарно з них на користь
Кредитної спілки «Львів».

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд повинен був зупинити провадження у
справі до вирішення справи №461/1877/14цс у
Галицькому районному судді м .Львова не
знайшли свого підтвердження та
спростовуються матеріалами справи.

Клопотання апелянта про те, щоб
апеляційний суд зупинив провадження у
справі до вирішення справи у
Галицькому районному суді м. Львова,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки 12 червня 2014 року до
апеляційного суду Львівської області
надійшла заява від ОСОБА_3 до якої було
долучено копію рішення Галицького
районного суду м. Львова від 14.04.2014 року,
що свідчить про закінчення розгляду
справи №461/1877/14цс.

Той факт, що на вказане рішення
Галицького районного суду м. Львова від
14.04.2014 року ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу не може бути підставою для
зупинення провадження в апеляційному
суді по даній справі, оскільки
відповідно до вимог ст.205 ЦПК України не
встановлено неможливості розгляду
даної справи до вирішення в
майбутньому вказаної апеляційної
скарги ОСОБА_4

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає цим
вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1
ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 18 лютого 2014 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.