Провадження № 2/361/231/14
Р І Ш Е Н Н Я

13 червня 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого судді -
Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Дарол»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки видачі трудової книжки та
стягнення моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Дарол»
(далі - ТОВ «Дарол»), які уточнювалися у
процесі розгляду справи, та просив
стягнути з відповідача середній
заробіток за затримку у видачі
трудової книжки в розмірі 24 069 грн. 23
коп. та 5000 моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що він перебував з вересня 2012
року відповідачем у трудових
відносинах. 16 квітня 2013 року позивач
подав директору ТОВ «Дарол» заяву про
звільнення з 15 квітня 2013 року за
власним бажанням. У квітні його було
звільнено з роботи, проте відповідач не
видав йому трудову книжку, не провів з
ним остаточний розрахунок. На його
неодноразові звернення до відповідача
про повернення трудової книжки та
проведення розрахунку відповідні дії
так і не вчинялися. У зв'язку з
відсутністю трудової книжки позивач не
міг тривалий час працевлаштуватися, що
призвело й до значних моральних
страждань та моральної шкоди, яку він
оцінює в 5000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позовні вимоги уточнив
та пояснив, що в процесі розгляду даної
справи, а саме 11 квітня 2014 року ТОВ
«Дарол» повернуло ОСОБА_1 трудову
книжку та виплатило заробітну плату за
березень та квітень 2013 року і
компенсацію за невикористану
відпустку, тобто фактично провело
остаточний розрахунок при звільненні.
У своїх поясненнях посилався на те, що
для вирішення спірних питань,
пов'язаних із звільненням позивач
звертався в органи прокуратури та
територіальну державну інспекцію з
питань праці у Київській області, що
проводила відповідну документальну
перевірку ТОВ «Дарол» та встановила
порушення трудового законодавства.
Крім того, зазначив, що тривалим
неповерненням трудової книжки
позивачу заподіяно моральної шкоди,
оскільки він будучи фізично здоровим
та маючи водійські права відповідних
категорій довгий час не міг
працевлаштуватися та забезпечувати
сім'ю, що негативно впливало на його
емоційний та моральний стан, завдавало
душевних страждань.

Представник відповідача Санченко Р.Г.
позовні вимоги не визнав та
заперечував проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі
наказу №6-к від 12 вересня 2012 року ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах з ТОВ
«Дарол», де працював на посаді водія.

16 квітня 2013 року ОСОБА_1 подав директору
ТОВ «Дарол» заяву про звільнення його з
роботи за власним бажанням з 15 квітня
2013 року. Вказана заява завізована з
відміткою «звільнити» 16 квітня 2013 року.

Наказом від 16 квітня 2013 року № 3-к
ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади
водія з 16 квітня 2013 року на підставі
його заяви. З копії даного наказу, що є в
матеріалах справи, вбачається, що
позивач з наказом був ознайомлений у
той же день, про що він вчинив підпис на
наказі. Дана обставина підтверджує
факт перебування позивача 16 квітня 2013
року на роботі.

Відповідно до вимог ст.. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Проте усупереч вказаним вимогам закону
відповідач не видав позивачу у день
звільнення трудову книжку та не провів
відповідного розрахунку.

Вказані обставини в судовому засіданні
визнані сторонами та підтверджуються
листом Територіальної державної
інспекції з питань праці у Київській
області.

Також вказана обставина
підтверджується й довідкою від 11
квітня 2014 року про те що 11 квітня 2014
року ТОВ «Дорол» повністю
розрахувалося з ОСОБА_1, виплатило
компенсацію за невикористану
відпустку, заробітну плату за березень
та квітень 2013 року та видало трудову
книжку.

Відповідно до вимог ст.. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи
16 квітня 2013 року у день звільнення у
порушення вимог ст. 47 КЗпП України йому
не було видано трудову книжку та не
проведено остаточний розрахунок. Не
була видана йому трудова книжка й на
наступний день після звільнення. Також
не видавалася відповідачем позивачу
трудова книжка й не проведено
остаточний розрахунок на його
звернення 13 травня 2013 року. Тобто про
порушення свого права позивач знав як
на день звільнення, так і станом на 13
травня 2013 року, проте з відповідним
позовом до суду звернувся лише у
листопаді 2013 року, тобто пропустив
строк, передбачений ст 233 КЗпП України
для звернення до суду з заявою про
вирішення трудового спору.

Поважних причин пропуску даного строку
позивачем суду не наведено, тому суд
приходить до висноску про відмову у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на його
користь середнього заробітку за час
затримки трудової книжки.

Згідно з вимогами ст. 237- 1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Законодавець покладає на роботодавця
обов'язок провести розрахунок зі
звільненою особою та видати у строки,
визначені законодавством, трудову
книжку. Проте, відповідач у порушення
закону, як зазначалося вище, не видав
вчасно ОСОБА_1 трудову книжку, що
призвело до мораральних переживань та
страждань. Позивач, маючи сім'ю, не міг
без трудової книжки офіційно
працевлаштуватися за фахом водія
великовантажних транспортних засобів,
що є затребуваним, та був позбавлений
можливості працювати певний час за
даною професією, що також впливає і на
трудовий стаж. Вказані обставини
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральну шкоду позивач оцінює у 5000 грн.,
яка на думку суду та враховуючи період
затримки трудової книжки (один рік) є
обгрунтованою та підлягає стягненню з
відповідача на його користь.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.
ст. 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Дарол» на користь
ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Дарол» на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна