22-ц/775/406/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції: Китаєв А.В.
Доповідач Попова С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко І.П.,
Попової С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 14 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Новоазовського
районного управління юстиції,
Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро
Донбас» Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та її витребування, -

в с т а н о в
и л а:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із даним позовом,
уточнивши редакцію позовної заяви в
подальшому, зазначаючи, що він є
власником земельної ділянки площею
7,40га, розташованої на території
Комінтернівської сільської ради,
наданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належить йому на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю ІІ-ДН № 008506 від
05.03.2002р. Після отримання державного
акту позивач передав земельну ділянку
в оренду ВАТ «ММК ім. Ілліча», а з 2006р.
земельна ділянка перебуває у
користуванні відповідача, з яким
письмовий договір не укладався, хоча ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.
Ілліча» виплачувало позивачеві
орендну плату за користування
земельною ділянкою. 03.07.2013р. він
звернувся до відповідача з вимогою
повернути йому земельну ділянку,
оскільки вирішив обробляти її
самостійно, у відповідь на що
відповідачем було надано для
ознайомлення договір оренди земельної
ділянки з нібито його підписом, але
якого він фактично не підписував. З
підстав невідповідності договору його
волевиявленню просив визнати
недійсним договір оренди землі № 159 від
30.11.2006р. із скасуванням його державної
реєстрації та витребувати цю ділянку у
відповідача, що використовує її без
правових підстав.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 14 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі
№ 159 від 30.11.2006р., укладений між ОСОБА_2
та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.
Ілліча», анульовано його реєстрацію
проведену 08.02.2008р. в Новоазовському РВ
ДРФ ДП «Центр державного земельного
кадастру при Державному комітеті
України по земельним ресурсам» за №
16. Витребувано у відповідача
земельну ділянку площею 7,40га,
розташовану на території
Комінтернівської сільської ради,
надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належить ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю ІІ-ДН № 008506 від
05.03.2002р. Вирішено питання з розподілом
судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ДП
«Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім.
Ілліча» просить рішення суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального права, та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ДП
«ІллічАгроДонбас» - Завізного М.О., який
підтримав доводи скарги, заперечення
проти скарги представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, розглянувши справу
згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України у
відсутність повідомлених про дату і
час розгляду справи позивача і його
представника ОСОБА_5, від яких надійшли
заяви про розгляд справи у їх
відсутність, та представника
Реєстраційної служби Новоазовського
районного управління юстиції,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ІІ-ДН № 008506,
виданого на підставі рішення
Комінтернівської сільської ради №
ІІІ/17-260 від 26.09.2001р., ОСОБА_2, є власником
земельної ділянки площею 7,40га на
території Комінтернівської сільської
ради, наданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За змістом договору оренди землі № 159
від 30.11.2006р. ОСОБА_2 передав орендарю ДП
«Ілліч - Агро Донбас» належну йому
земельну ділянку площею 7,40га. Договір
зареєстрований в Новоазовському
районному відділі Донецької
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам» 08.02.2008р. за №
16.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що оскільки спірний договір
оренди не відповідає волевиявленню
позивача, що підтверджено наявністю в
договорах підпису від імені
орендодавця іншої особи, а не ОСОБА_2, з
огляду на положення ст.ст. 203, 215 ЦК
України має бути визнаний недійсним і в
порядку захисту прав позивача із
застосуванням наслідків визнання
недійсного правочину земельна ділянка
підлягає витребуванню від орендаря.
Суд залишив без задоволення клопотання
відповідача про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності, зважаючи на те, що позивачем
не підписувався договір в 2006 році.

З таким висновком суду не можна не
погодитись з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно ст. 16 Закону України «Про оренду
землі» укладення договору оренди
земельної ділянки із земель приватної
власності здійснюється за згодою
орендодавця та особи, яка згідно із
законом вправі набувати право оренди
на таку земельну ділянку.

Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду
землі» договір оренди землі
укладається у письмовій формі.

За положеннями ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли в належній
формі згоди з усіх істотних умов
договору.

Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
земельної ділянки набирає чинності
після його державної реєстрації в
порядку встановленому законом.

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи № 575 від
08.11.2013р., проведеної в ході розгляду
справи, в договорі оренди землі № 159 від
30.11.2006р., зареєстрованому 08.02.2008р., в
розділі 11 «Реквізити сторін» підпис у
графі «орендодавець» виконаний не
ОСОБА_2, а іншою особою.

Колегія суддів погоджується із
твердженням суду, що оскільки
оспорюваний договір оренди землі № 159,
за його не підписанням позивачем, не
відповідає волі орендодавця, що є
основною та обов'язковою умовою його
укладання, і не підтверджує дійсного
наміру на погодження відображених в
ньому всіх істотних умов, то договір не
відповідає вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України,
а тому є недійсним.

Із врахуванням наявності даних про
державну реєстрацію оспорюваного
договору, який підписаний, але ж не
ОСОБА_2, а іншою особою, він в розумінні
роз"яснень у абзацах 1-3 пункту 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
вважається вчиненим.

Тож, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи та
відповідні їм правовідносини, дав
правильну оцінку наданим сторонами
доказам, і застосувавши норми
матеріального права, що підлягали
застосуванню, дійшов правильного
висновку про наявність підстав для
визнання договору оренди землі
недійсним.

За роз"ясненнями, що містяться у п. 28
вищенаведеної постанови Пленуму
Верховного суду України № 9, перебіг
позовної давності щодо вимог про
визнання правочинів недійсними
обчислюється не з моменту вчинення
правочину, а від дня, коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Як зазначив у змісті позовної заяви
ОСОБА_2 довідався про існування
документальної форми договору оренди
земельної ділянки, що оспорюється, у 2013
році.

Ці обставини не спростовані
відповідачем, а твердження в
апеляційній скарзі про те, що
орендодавець знав про договір у 2008
році, маючи можливість ознайомлення з
його умовами у зв"язку з державною
реєстрацією, не є безумовним і
доведеним. Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги
згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів не вбачає порушення у
відхиленні судом першої інстанції
клопотання ДП «Ілліч-Агро Донбас» про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності за ч. 4 ст. 267 ЦПК
України, який вірно врахував
непропущеним строк звернення позивача
до суду із даним позовом.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, суд
першої інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи, надав
належну оцінку наявним у справі
доказам та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро Донбас»
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 14 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання касаційної скарги протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді