Справа № 372/192/14-ц Головуючий у І
інстанції Мора О.М. Провадження №
22-ц/780/3760/14 Доповідач у 2
інстанції Ігнатченко Н.В.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Малорода О.І.,
Сержанюка А.С.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 24 квітня 2014 року
у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії
відділу державної виконавчої служби
Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року скаржник звернувся до
суду зі скаргою, в якій, з урахуванням
уточнених вимог, вказав, що на
виконанні у ВДВС Обухівського МРУЮ
перебуває виконавчий лист, виданий на
підставі рішення Обухівського
районного суду Київської області від 21
березня 2006 року про зобов'язання знести
ряд споруд на самовільно зайнятих
земельних ділянках. Він неодноразово
звертався до ВДВС з письмовими заявами
про визначення обсягу робіт, які йому
необхідно виконати, також визначити
межі земельної ділянки, яку йому
необхідно повернути в придатному для
використання стані власникові,
оскільки не можливо встановити на
скільки виконано рішення суду без
встановлення меж спірних земельних
ділянок. Для цього скаржник просив ДВС,
з метою погодження обсягу виконання
рішення суду, провести в установленому
порядку, з залученням спеціаліста,
обмір земельної ділянки та
встановлення її меж. Дані заяви
працівниками ДВС ігноруються,
відповіді йому не надаються, а тому
просив в судовому порядку визнати
бездіяльність відділу ДВС
неправомірною та зобов'язати їх
вчинити дії по встановленню реальних
меж та об'єму виконання після
поновлення виконавчого провадження, а
також закрити виконавче провадження у
зв'язку з повним його виконанням,
оскільки основна вимога позову
прокурора, зазначена в резолютивній
частині рішення Обухівського
районного суду від 21 березня 2006 року, а
саме: зобов'язання ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняті земельні ділянки та
повернути їх за належністю до земель
Козинської селищної ради у придатному
для використання стані - виконана
повністю.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 24 квітня 2014 року
скаргу задоволено частково. Визнано
неправомірною бездіяльність відділу
державної виконавчої служби
Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області
при виконанні рішення Обухівського
районного суду Київської області від 21
березня 2006 року.

Зобов'язано відділ державної
виконавчої служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області вчинити відповідні
дії, згідно Закону України «Про
виконавче провадження», при виконанні
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 21 березня 2006
року, а саме: провести дії по
встановленню реальних меж та об'єму
виконання рішення суду після
поновлення виконавчого провадження. В
задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 8
травня 2014 року ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права та неповне з'ясування обставин,
що мають значення для правильного
вирішення справи, просить її скасувати
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні скарги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід частково задовольнити з наступних
підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове
задоволення скарги, суд першої
інстанції виходив з того, що заявник, як
сторона виконавчого провадження,
неодноразово звертався до ВДВС, який, в
свою чергу, такі заяви не розглядав або
розглядав несвоєчасно, а тому має місце
бездіяльність державного виконавця.

При цьому суд вважав, що вимога скарги
зобов'язати ВДВС Обухівського МРУЮ
закрити виконавче провадження не
підлягає задоволенню, оскільки ухвалою
суду від 15 липня 2009 року постанова про
закриття виконавчого провадження була
скасована, так як при здійсненні
виконавчого провадження були порушені
права ОСОБА_2, до того ж сам заявник
просить зобов'язати виконавчу службу
провести певні дії в межах даного
виконавчого провадження.

Однак судова колегія вважає, що
висновки суду не відповідають вимогам
законодавства та не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обгрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державну виконавчу службу
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

Якщо оскаржувані рішення були прийняті
відповідно до вимог закону, в межах
повноважень державного виконавця і
права чи свободи заявника порушено не
було, суд постановляє ухвалу про
відмову у задоволенні скарги.

Так судом встановлено, що рішенням
Обухівського районного суду від 21
березня 2006 року у цивільній справі №
2-168/06 зобов'язано ОСОБА_3 звільнити
самовільно зайняті земельні ділянки на
загальній площі 0,05 га, що розташовані
вздовж берега водойми та вздовж
проїзду біля земельної ділянки ОСОБА_3
по АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно
побудованих на них споруд: паркану,
гойдалки, причалу, частини теплиці,
воріт, клумби, водозабірного колодязю
та споруди розподілу електричних
мереж, а також зобов'язано повернути
самовільно зайняті ділянки за
належністю до земель Козинської
селищної ради у придатному для
використання стані. Ухвалою Верховного
Суду України від 11 жовтня 2006 року дане
рішення залишено без змін.

Як убачається з матеріалів справи, 16
жовтня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду
із скаргою, де, по суті, оскаржив
бездіяльність державного виконавця, з
приводу виконання рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 21 березня 2006 року (справа №
2-168/06).

Незважаючи на це, суд першої інстанції
всупереч змісту рішення Обухівського
районного суду Київської області від 21
березня 2006 року, зобов'язав відділ
державної виконавчої служби
Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області
вчинити інші дії, ним (рішенням) не
передбачені та не зазначені у
виконавчому листі.

Не зайвим буде зазначити, що дана
цивільна справа неодноразово
переглядалася Апеляційним судом
Київської області, і за результатами
розгляду були скасовані ухвали суду
про задоволення скарги та передано
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції. Проте місцевим судом двічі
проігноровано висновки суду
апеляційної інстанції про те, що ВДВС
Обухівського МРУЮ не має правових
підстав вчиняти дії, що не передбачені
рішенням суду (виконавчим листом), яке
виконується.

Крім того, при аналізі матеріалів
справи не вбачається, жодного доказу на
підтвердження належного вручення
ОСОБА_2 судової повістки-повідомлення
про розгляд скарги на 24 квітня 2014 року,
хоча суд таку інформацію щодо
заінтересованих осіб зазначив в
оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, суд першої інстанції
неправильно прийшов до висновку про
необхідність часткового задоволення
заявлених вимог і, без додержання
зазначених норм процесуального права
та встановленого законом порядку для
їх вирішення, постановив оскаржувану
ухвалу.

А тому, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваної ухвали, а також порушення
норм процесуального права при її
постановленні на думку апеляційного
суду, знайшли своє підтвердження при
розгляді справи, а відтак, апеляційну
скаргу, необхідно задовольнити
частково, ухвалу - скасувати у
відповідності до положень ст. 312 ЦПК
України і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 24 квітня 2014 року
скасувати та передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий

Судді: