У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.,
Василевича В.С.,

секретар судового засідання:
Демчук Ю.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 10 квітня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського
районного суду від 10 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено:
розірвано шлюб, зареєстрований 25 липня
1968 року у відділі державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Вижницького районного
управління юстиції у Чернівецькій
області, актовий запис №23 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Вирішено питання розподілу
судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. по оплаті
судового збору.

В поданій на це рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1
покликається на помилковість рішення
суду першої інстанції, яке ухвалене без
повного та всебічного з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що згідно повідомлення
Здолбунівського РВ УМВС України
позивачка зверталася зі скаргами у 2011
році, а потім 07 березня 2013 року, тобто
більше року жодних претензій у дружини
до нього немає.

Суд першої інстанції всупереч
вимогам ст.111 Сімейного кодексу України
не вжив ніяких заходів щодо примирення
сторін, незважаючи на те, що вони разом
прожили більше 45 років, а факт
недосягнення примирення не є підставою
для розірвання шлюбу, якщо є можливість
зберегти сім'ю.

Вказує, що має захворювання очей
на катаракту і планується оперативне
лікування, також має пахову грижу, тому
йому необхідна підтримка дружини, яка є
до того ж медичним працівником.

Просить скасувати рішення
Здолбунівського районного суду від 10
квітня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким у позові ОСОБА_2
відмовити.

Апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
25 липня 1968 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Вижницького
районного управління юстиції у
Чернівецькій області зареєстровано
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий
запис №23), що підтверджується
свідоцтвом про шлюб.

За час шлюбних відносин позивачка
неодноразово зверталася до
правоохоронних органів із заявами про
те, що її чоловік - ОСОБА_1 вчиняє
психологічне та фізичне насильство у
сім'ї відносно своєї дружини (звернення
зареєстровані: 08 липня 2011 року, 30 серпня
2011 року, 15 грудня 2011 року); погрожував
фізичною розправою (звернення
зареєстровано 02 вересня 2011 року);
влаштував сімейну сварку (звернення
зареєстровано 07 березня 2013 року), що
підтверджується наданою інформацією
Здолбунівського РВ УМВС України в
Рівненській області.

Постановою Здолбунівського
районного суду від 16 серпня 2011 року
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та
піддано адміністративному арешту
строком на три доби.

Згідно положень ст.112 Сімейного
кодексу України судом першої інстанції
з'ясовані фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову та встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам
одного із поджружжя.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, вірно встановив
те, що з врахуванням взаємовідносин,
які склалися між сторонами, збереження
сім'є є неможливим.

Висновки суду також узгоджуються
із роз'ясненнями, викладеними в п.12
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" №11 від 21
грудня 2007 року, згідно яких рішення про
розірвання шлюбу суд приймає, якщо його
подальше збереження є неможливим,
суперечить інтересам одного із
подружжя.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують викладених в ньому
висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
10 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Бондаренко Н.В.
Василевич В.С.