Єдиний унікальний номер 248/793/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3609/2014
Головуючий у 1 інстанції Щебуняєва Л.Л.
Доповідач Корчиста О.І.
06 травня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів:
Кіянової С.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Харцизького міського суду Донецької
області від 17 березня 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до Територіальної громади м.
Харцизька в особі Харцизької міської
Ради про визнання права власності на ?
частину квартири за набувальною
Рішенням Харцизького міського
суду Донецької області від 17 березня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Територіальної громади м.
Харцизька в особі Харцизької міської
Ради про визнання права власності на ?
частину квартири за набувальною
давністю, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги, посилаючись на те, що
судом першої інстанції порушені норми
матеріального права, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам у
справі.

В судовому засіданні
апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3 підтримали
доводи апеляційної скарги і просили її
задовольнити.

Представник відповідача
Територіальної громади м. Харцизька в
особі Харцизької міської Ради в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про час та місце
розгляду справи, подав заяву з
проханням розглянути справу без його
участі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивачки ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
не підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог та
заперечень,підтверджених доказами, які
були досліджені у судовому засіданні і
які відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також, якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
14 серпня 1997 року на праві власності
належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 з 10 березня 1998
року до теперішнього час проживає у
вказаній квартирі, сплачує комунальні
платежі.

Крім цього, судом першої
інстанції встановлено, що інша ? частка
спірної квартири до теперішнього часу
належить на праві власності ОСОБА_4, яка
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та після її смерті
із заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори звернулась
сестра померлої ОСОБА_5, син померлої -
ОСОБА_6 звернувся до нотаріальної
контори із заявою про відмову від
спадщини на користь ОСОБА_5.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
права власності на ? частину спірної
квартири за набувальною давністю суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачці ОСОБА_1 було відомо, що спірна
? частина квартири їй на праві
власності не належить, власник даної
частки квартири померла, право
власності у встановленому законом
порядку за спадкоємцем не
зареєстровано, крім цього, суд виходив
з того, що позивачкою не було доведено,
обставини, на які вона посилалась в
позовній заяві як на підставу своїх
вимог про законність об'єкту володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність.

Колегія суддів апеляційного
суду погоджується з такими висновками
суду першої інстанції та, перевіряючи
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, виходить з
наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 14 серпня 1997 року на
праві власності належить ? частина
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7,8, 11-14).

Крім цього, згідно відповіді
Харцизького Комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації» (а.с. 43)
інша ? частка спірної квартири до
теперішнього часу належить на праві
власності ОСОБА_4, яка відповідно до
Запису акта про смерть №335 від 05 травня
1997 року (а.с. 42) померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно відповіді Першої
Харцизької державної нотаріальної
контори від 12 березня 2014 року (а.с. 44)
після смерті ОСОБА_4 із заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори звернулась сестра померлої
ОСОБА_5, син померлої - ОСОБА_6 звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
відмову від спадщини на користь ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України,
обставинами, які мають значення для
справи та які повинен довести саме
позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є:
законний об'єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність
(строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є
незаконним володільцем, про що
зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа
заволоділа чужим майном). Право
власності на стороні володільця за
давністю виникає поза волею та
незалежно від волі колишнього
власника. При цьому добросовісне
володіння означає, що особа не знала і
не повинна була знати, що володіє річчю
незаконно.

Наведені положення закону суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення, вірно
врахував, відмовивши у задоволенні
позову за відсутності на те підстав,
визначених законом як обов'язкових.

Враховуючи викладене та юридичну
природу спірних правовідносин, під час
вирішення питання, суд повно встановив
всі обставини, якими обґрунтовувались
вимоги й заперечення сторін.

Інші доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до переоцінки
доказів, які були досліджені судом
першої інстанції, проте переконливих
доказів, які б спростовували висновки
суду, апелянтом не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді