АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8823/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Українець В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного
кооперативу «Кардіолог» про визнання
незаконними додаткових плат, стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 рокупозивач звернувся в суд
із зазначеним позовом, у якому просив
визнати незаконними щомісячні
додаткові платежі в розмірі 82,94 грн.,
починаючи з квітня 2012 року і до
теперішнього часу за
житлово-комунальні послуги, прийняті
ЖБК «Кардіолог» 27 березня 2012 року,
стягнути з відповідача на його користь
незаконно та примусово нараховані і
сплачені щомісячні додаткові плати в
розмірі 2073,50 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що дії
ЖБК незаконні, оскільки тарифи на
житлово-комунальні послуги
затверджуються органами місцевого
самоврядування, й таке підвищення
житлово-комунальних послуг суперечить
частинам 1,2 ст. 820 ЦК України.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року - в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове про задоволення позову в повному
обсязі, посилаючись на те, що суд
ухвалив таке рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Зазначає , що отримав відповідь
Міністерства юстиції України, в якій
визначено повноваження органів
місцевого самоврядування щодо
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги, з
посиланням на ст. 7 ЗУ «Про житлово -
комунальні послуги» та ст. 28 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
тому вважає рішення суду та ЖБК
«Кардіолог» незаконними, оскільки
коефіцієнт 1,92 застосовується до
витрат, призначених лише для
житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець
В.А., обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач у справі не
довів, що його права були порушені
відповідачем та підлягають судовому
захисту.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Стаття 1 Закону України «Про
кооперацію» визначає поняття
«членський внесок» як неповоротний
грошовий внесок, який періодично
сплачується членом кооперативного
об'єднання для забезпечення поточної
діяльності кооперативу. А також
визначає поняття «цільові внески»,
«вступні внески».

Відповідно до ст. 37 цього Закону чітко
визначена заборона втручання органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування у
фінансово-господарську та іншу
діяльність кооперативних організацій,
крім випадків, прямо передбачених
законом. А узгодження внесків у ЖБК не є
прямою нормою законодавства.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_2,
яка, на відміну від позивача, є членом
ЖБК «Кардіолог», який організований з
метою забезпечення житлом членів
кооперативу і членів їх сімей шляхом
будівництва одного
шістнадцятиповерхового будинку на 126
квартир за кошти членів кооперативу з
допомогою державного кредиту, а також
для наступної експлуатації та
управління цим будинком.

Згідно Статуту перелік витрат
встановлюється за рішенням загальних
зборів. Рішення загальних зборів та
правління ЖБК «Кардіолог» є
обов'язковими для виконання. Таке
рішення може бути оскаржене виключно
членом ЖБК в судовому порядку.

Рішенням загальних зборів членів
кооперативу (зборів уповноважених) від
22 березня 2012 року одноголосно
затверджено кошторис експлуатаційних
витрат і доходів на 2012 рік з
врахуванням підвищення витрат на
капітальні роботи шляхом введення
додаткової строки в платіжний документ
«Витрати ЖБК» із розрахунку 1,92 гривні
на кв. метр загальної площі квартири.
Зобов'язано бухгалтера ЖБК «Кардіолог»
розрахувати підвищення фонду зарплати
обслуговуючого персоналу ЖБК
«Кардіолог» і можливість створення
преміального фонду ЖБК «Кардіолог» за
результатами року. Затверджено зміни
смети витрат і доходів на 2012 рік на
розширеному засіданні членів
правління, ревізійної комісії та
активних мешканців дому ЖБК
«Кардіолог» (а.с.57-60).

Зі списку членів ЖБК «Кардіолог» і
мешканців ЖБК «Кардіолог», які були
присутніми на загальних зборах 22
березня 2012 року вбачається, що ОСОБА_2
була присутня на цих зборах як член
кооперативу(а.с. 61).

Рішенням засідання членів правління
ЖБК «Кардіолог» від 27 березня 2012 року
затверджено плату за роботу консьєржа:
з 1 мешканця - 5 гривень, з квартир,
зданих в оренду - мін. 20 гривень з 01
квітня 2012 року. Введено в платіжний
документ графу «Витрати ЖБК» - 1,92
гривень з 1 кв. метра з 01 квітня 2012 року
(а.с. 63).

Отже , вірним є висновок суду про
чинність рішення щодо створення
спеціальних фондів вказаних внесків,
визначення розміру та порядку сплати
таких внесків, яке прийнято загальними
зборами уповноважених членів ЖБК
«Кардіолог»,оскільки членом ЖБК
«Кардіолог» не оскаржено рішення, яким
прийнято рішення щодо додаткових
витрат, тому вимога про визнання дій
відповідача незаконними є
необґрунтованою.

Окрім того, ОСОБА_1 не є належним
позивачем, оскільки він не є членом ЖБК
«Кардіолог», власником квартири є
ОСОБА_2, яка є і членом ЖБК «Кардіолог».

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді