Справа № 701/1698/12
У х в а л а

про розстрочення виконання судового
рішення

16 травня 2014 року
м.
Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Ільтьо І. І. , при секретарі
Куні О. І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Берегово заяву
ОСОБА_1 про розстрочення виконання
судового рішення, -

в с т а н о в и в:

Згідно рішення Берегівського
районного суду від 24.09.2012 року стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфайзен Банк
Аваль» заборгованість за кредитним
договором в розмірі 51581,32 гривень.

Боржниця ОСОБА_1 звернулася до суду із
заявою, в якій просила суд розстрочити
сплату остатку заборгованості у
розмірі 15205 грн. на користь ПАТ
«Райфайзен банк Аваль» у зв'язку з
важким матеріальним становищем
пов'язаним із хворобою сина - інваліда
ІІ групи, оскільки на даний час
виконано рішення суду вже більш ніж на
1/3 частину, тобто сплачено понад 36376 грн.
боргу.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, згідно поданої заяви просила
суд розглянути справу без її участі,
заявлені вимоги підтримала у повному
обсязі.

Представник ПАТ «Райфайзен Банк Аваль»
в судове засідання не з'явився, згідно
поданого заперечення просили у заві
відмовити, як необґрунтованій,
оскільки вважають що рішення суду може
виконуватись лише шляхом примусового
виконання через відділ виконавчої
служби, а також вважають що хвороба
сина та відсутність роботи заявниці не
перешкоджають виконанню рішення суду.

Суд, перевіривши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Так, згідно рішення Берегівського
районного суду достроково стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфайзен Банк
Аваль» заборгованість за кредитним
договором в розмірі 51581,32 гривень.

Згідно поданих ОСОБА_1 квитанцій, нею
сплачено заборгованість по договору
кредиту згідно рішення суду на суму 36376
грн., тобто залишок складає 15205 грн., що
свідчить про намагання заявниці
добровільно виконати рішення суду.

Крім того, встановлено, що у
відповідачки на утримані перебуває син
- інвалід ІІ групи, що істотно ускладнює
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових і службових
осіб та громадян та підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, -
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод та
рішень Європейського Суду з прав
людини, що відповідно є джерелом права
та частиною національного
законодавства, кожен при вирішенні
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків або при встановленні
обґрунтованості будь-якого
кримінального обвинувачення,
висунутого проти нього, має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом.

Прецедентна практика
Європейського Суду з прав людини
вказує на те, що у розумний строк
розгляду справи включається період від
надходження до суду заяви до
закінчення виконання рішення суду.
Згідно із п.1 ст.6 зазначеної Конвенції,
провадження з виконання судових рішень
є самостійною і невід» ємною частиною
судового розгляду. Зокрема, у Рішеннях
Європейського Суду у справі «Хорнсбі
проти Греції» від 19.03.97, у справі
«Бурдов проти Росії» від 07.05.02, у
справах «Ромашов проти України» від
27.07.04, «Шаренок проти України» від 22.02.04
та ряду інших, зазначається, що право на
судовий захист було б ілюзорним, якби
правова система держави дозволяла, щоб
остаточне зобовязувальне рішення
залишалося без дієвим на шкоду одній із
сторін; виконання рішення, винесеного
будь-яким судом, має вважатися
невід'ємною частиною судового процесу.

Виходячи із вимог зазначеного
законодавства виконання судового
повинно відбуватися у розумний строк.

Розстрочення і відстрочення
виконання судового рішення відповідно
до ст. 373 ЦПК України відбувається у
виключних випадках, коли утруднено
його виконання.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявником надано суду достатньо
підтверджень того, що нею приймались
всі міри для забезпечення виконання
судового рішення у справі, наявні
квитанції про добровільну сплату
більшої частини заборгованості, і
надані докази неможливості виконання
рішення у повному обсязі з об'єктивних
причин, які суттєво впливають на
можливість такого виконання.

Твердження стягувача, щодо виконання
рішення лише у примусовму порядку є
необґрунтованим, оскільки
законодавством вимагається і
передбачено в першу чергу добровільне
виконання такого рішення.

Крім того, стягувачем не надано
заперечення щодо заборгованості
боржниці по рішенню суду, а лише
зазначено суму боргу, яку вони вважають
вона винна їм за договором кредиту.

Активні дії заявниці по відшкодуванню
шкоди свідчать про її намагання
виконати судове рішення поза
примусовим порядком.

Враховуючи вище наведе, стан боржниці,
її дії по добровільному виконанню
рішення суд та її матеріальний стан,
особливо що пов'язано з утриманням сина
інваліда ІІ групи, суд вважає за
можливе задовольнити заяву
розстрочивши виконання рішення суду
строком на 36 місяців.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 373 ЦПК України суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Розстрочити сплату заборгованості по
рішенню Берегівського районного суду
від 24.09.2012 року на суму 15205 грн. на
користь ПАТ «Райфайзен Банк аваль»
строком на 36 місяців, тобто по 422,361 грн.
щомісячно до 16 травня 2017 року.

Копію ухвали направити ВДВС
Берегівського РУЮ для виконання, а
боржнику та стягувану для відому.

Ухвала може бути оскаржена у
апеляційному суді Закарпатської
області протягом 5-ти днів із дня її
проголошення, через Берегівський
районний суд закарпатської області.

Суддя: Ільтьо І. І.