АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1397/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 57 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Демченко В. А. УХВАЛА
21 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДемченко В. А.
суддівПодорога В. М. , Василенко Л. І. при
секретарі Рибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 14 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити певні
в с т а н о в и л а :
Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_7 про
зобов'язання вчинити певні дії.
В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначала, що вона являється власником
17/50 частини домоволодіння по АДРЕСА_1.
Відповідач являється власником
частини домоволодіння АДРЕСА_2.
Відповідач разом дружиною, зятем та
невідомим громадянином, який перебував
у стані алкогольного сп'яніння, зламали
паркан між домоволодіннями по АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1 та проникли на територію її
домоволодіння. Під час даних дій
відповідачем було нанесено їй
матеріальну шкоду, а саме: пошкоджено
паркан із залізної сітки «рябиці» на
межі між домоволодіннями по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1; викопано дерево «тополя» -1 шт.;
зламано лозу винограду «лідія»;
зламано ожину 1 кущ; витоптано
насадження на городі, зокрема полуницю;
розкидано сміття по території її
А тому, відповідач, без жодних на те
правових підстав, зломив огорожу на
межі між домоволодіннями по АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 та наніс позивачці майнову
шкоду, у зв'язку з чим вона звернулась
за захистом своїх прав до суду.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 14 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу на дане рішення, в
якій просить скасувати рішення суду,
оскільки вважає його ухваленим із
порушенням норм матеріального права,
ухваливши нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
по справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Розглядаючи спірні правовідносини між
сторонами, суд першої інстанції повно
і всебічно дослідив та оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу правовідносин і закон, який їх
регулює, та ухвалив правильне по суті
рішення з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження своїх вимог і вимоги є
не доведеними.

Такі висновки суду є правильними,
грунтуються на доказах, поданих
сторонами, які належним чином оцінені,
до встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права.

Так, за матеріалами справи
встановлено, що позивач ОСОБА_6 є
власником 17/50 частини домоволодіння по
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 22
лютого 2008 року( а. с. 5-8 ).

За вказаним будинковолодіння
рішенням Черкаської міської ради №
799-г від 20.10.1955 р. закріплена в
постійне користування земельна
ділянка площею 538 кв.м. та відповідно
до рішення Черкаської міської ради №
90 від 24.03.1992 р.- 56 кв.м. у тимчасове
користування (згідно даних
технічного паспорт у на будинок (а. с.
27 - 33).

Рішенням Черкаської міської ради №
4-49 від 24.09.2013 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земель їх ділянок (в
натурі на місцевості) по АДРЕСА_2 та
передано земельну ділянку площею 0,0370
га безоплатно у спільну часткову
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Земельну ділянку площею 0,030 га
передано безоплатно у спільну
часткову власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Визначення часток співвласників у
спільній частковій власності
становить: ОСОБА_7 частка 12; ОСОБА_8
частка 12. За цільовим призначенням
земельна ділянка відноситься до
земель житлової забудови.

Земельну ділянку площею 0,0011 га
передано вказаним громадянам в
оренду на 5 років з правом викупу для
будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських
будівель і споруд.( присадибна
ділянка) ( а. с. 36 - 38).

Суд першої інстанції обгрунтовано
зазначив, що звертаючись до суду із
даним позовом ОСОБА_6 просила суд
зобов'язати відповідача за власний
рахунок поновити попередній стан
паркану (встановити) із
залізобетонної сітки «рябиці» на
межі між їх домоволодіннями.

Однак, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, паркан, який відповідач
демонтовував тимчасово для прибирання
дерева, був поставлений ним по межі,
яка визначена органом місцевого
самоврядування, а саме комісією по
вирішенню земельних спорів у м.
Черкаси від 28.11.2011 року № 77 та
знаходиться там і на даний час ( а. с.
10, 51 на звороті).

При цьому, позивачка попередньо
зверталась до суду з
адміністративним позовом про
визнання рішення комісії Черкаської
міської ради незаконним, але
постановою Соснівського райсуду м.
Черкаси від 22 листопада 2012 року у
задоволенні її позову відмовлено, а
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня
2013 року дана постанова залишена без
змін ( а. с. 51).

З врахуванням доводів сторін,
заявлених позовних вимог, наданих
сторонами доказів, положень норм
матеріального права, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції і не
впливають на законність ухваленого
рішення, у зв'язку з чим апеляційна
скарга підлягає до відхилення, а
рішення суду першої інстанції до
залишення без змін, відповідно до вимог
ст.308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, ст.304, ст.307, ст.308, ст.314, ст.315, ст.317,
ст.319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 14 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :