Справа № 638/1123/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.04.2014 р. Дзержинський районний суд м.
Харкова в складi:

головуючого суддi - Шестака О.I.,

при секретарi - Коваленко О.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Марфiн банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

28.01.2014 р. представник позивача
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в якому просив звернути
стягнення за договором iпотеки № 00111rКН
вiд 04.08.2008 р., посвiдченим приватним
нотарiусом Харкiвського мiського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим № 1181, а саме на предмет
iпотеки - квартири пiд номером АДРЕСА_1 з
метою погашення заборгованостi, що
складає суму в розмiрi 725748,68 грн.;
встановити спосiб реалізації предмету
iпотеки.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилався на те, що 04.08.2008 р. мiж
ВАТ «Морський транспортний банк»,
правонаступником за всiма правами i
обов'язками якого є ПАТ «Марфiн банк», i
ОСОБА_3 був укладений кредитний договiр
№ 00089/RКН, у вiдповiдностi з яким позивач
надав ОСОБА_3 кредит в виглядi
непоновлювальної кредитної лінії в
сумi 112726,34 дол. США строком до 02.08.2028 р.,
процентна ставка за користування
кредитом встановлена в розмiрi 13,9%
рiчних. 04.08.2008 р. в якостi забезпечення
виконання зобов'язань вiдповiдачем за
кредитним договором, мiж позивачем i
вiдповiдачем був укладений iпотечний
договiр за № 0011rКН, вiдповiдно до якого
предметом iпотеки виступає квартира пiд
номером АДРЕСА_1. Відповідач
зобов'язався повертати кредит та
сплачувати відсотки за користування
кредитом, однак умови кредитного
договору не виконав, в зв'язку з чим
виникла заборгованість перед
позивачем, загальна сума якої
становить 725748,68 грн. В добровільному
порядку погашення заборгованості
відповідач не проводить, а так як
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону, то позивач вважає, що має право
з метою задоволення своїх вимог
звернути стягнення на предмет застави
незалежно від настання термінів
виконання якого-небудь із зобов'язань
за кредитним договором.

Представник позивача зазначив, що
через рiк пiсля отримання ОСОБА_3
кредиту, а саме 06.05.2009 р., вiн
зареєструвався приватним пiдприємцем.
Однак в груднi 2010 р. вiн подав заяву до
Господарського суду Харкiвської
областi про визнання себе банкрутом.
03.02.2011 р. господарським судом
Харкiвської областi була винесена
постанова про визнання банкрутом ФОП
ОСОБА_3 за спрощеною процедурою,
накладено арешт на iпотечну квартиру.
Для управлiння вказаною квартирою
призначено лiквiдатора - ОСОБА_6

Представник позивача в позові
зазначає, що 13.04.2011 р. банком подано до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
під час розгляду якої ОСОБА_6
незаконним шляхом продав іпотечну
квартиру банку.

Отже, зазначає представник вiдповiдача,
27.05.2011 р. шляхом обману та приховання
факту про те, що позивач звернувся до
Харківського господарського
апеляційного суду з апеляційною
скаргою з вимогою про скасування
постанови та закриття справи про
банкрутство було знято заборону
відчудження та виключено запис з
Державного реєстру іпотек, на належну
ОСОБА_3 квартиру та продано заставну
квартиру банку за значно занижену суму
- 51600,00 грн., в той час, як квартиру
оцінено згідно договору іпотеки на
суму в розмірі 642360,00 грн.

Представник позивач в позові
посилається на те, що всі ці незаконні
дії були здійснені не прозоро, не
повідомивши про це а ні кредитора -
позивача, а ні приватного нотаріуса,
яка цю заборону у встановленому
порядку вчинила. Разом з тим, позивач в
позові посилається і на п. 29. Договору
іпотеки №00111rКН, відповідно до якого
договір діє до повного розрахунку за
основним зобов'язанням.

Оскільки зазначений кредитний договір
від 04.08.2008 р., в забезпечення якого
укладений договір іпотеки, не
виконаний - позивач в судовому порядку
визнав договір купівлі-продажу
квартири недійсним, про що свідчать
рішення суду, що набрали чинності і є
додатками до позову.

Таким чином, зазначає представник
позивача, визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений
між арбітражним керуючим ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 і посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за реєстровим №
298. Визнано недійсним договір іпотеки
від 28.12.2011 р., укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 і посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_9

В зв'язку з вищевказаним, та враховуючи,
що в рішенні Апеляційного суду
Харківської області від 26.12.2012 р.
зазначено, що реєстрація права
власності на зазначену квартиру, за
відповідачем ОСОБА_4, не позбавляє
позивача права на звернення стягнення
на предмет іпотеки на підставі ст. 23 ЗУ
«Про іпотеку» - позивачем і було подано
даний позов. Представник позивача
звертає увагу суду на те, що особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки (ОСОБА_4), набуває
статус іпотекодавця і має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, позивач вважає, що він має
всі законні підстави звернути
стягнення на предмет іпотеки,
враховуючи, що до ОСОБА_4 перейшло право
власності на предмет іпотеки і вона
набуває статус іпотекодавця.

29.04.2014 р. позивачем подано до канцелярії
суду письмові пояснення i зазначено, що
відповідно до ухвали від 17.04.2014 р.
Господарського суду Харківської
області провадження у справі № Б-50/268-10
про банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено.

В судове засідання представник
позивача не з'явилась, надала суду
заяву, в якій просила розглядати справу
за її відсутністю за наявними в
матерiалах справи документами, позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
проти винесення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засiдання не
з'явився, подав до суду заяву, в якiй
просив слухання справи, призначене на
29.04.2014 р., вiдкласти в зв'язку з тим, що в
день засiдання вiн буде знаходитись в
iншому мiстi, що не визнано поважною
причини його неявки в судове
засідання..

Вiдповiдачка ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, про час і місце слухання
справи була повідомлена належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ч.1
ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами і іншими
особами, які беруть участь у справі.

04.08.2008 р. між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ
ТОВАРИСТВОМ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ
БАНК» правонаступником за всіма
правами та обов'язками якого є
ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО
«МАРФІН БАНК» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №00089/RКН, згідно п.1.1
якого Позивач надав ОСОБА_3 кредит у
вигляді непоновлюваної кредитної
лінії в сумі 112726,34 дол. США. Процентна
ставка за користування кредитом
становить 13,9 % річних, кінцева дата
повернення кредиту - 02.08.2028 р.

В порушення умов Кредитного договору
ОСОБА_3 від своєчасного виконання
зобов'язань ухилявся, отже Банком
03.03.2009р. було подано позовну заяву про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

01.06.2009 р. Дзержинським районним судом м.
Харкова ухвалено заочне рішення, яким
позов ВАТ «Морський транспортний банк»
до ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ
«Морський транспортний банк» в особi
Центрального вiддiлення в м. Харковi
заборгованiсть за кредитним договором
№ 00089/RКН вiд 04.08.2008 р. на загальну суму
725748,68 грн., а також суму судових витрат в
розмiрi 1730 грн. Виконавчий лист по цьому
рішенню передано на виконання до
Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 за зазначеним вище
кредитним договором мiж ОСОБА_3 i ВАТ
«Морський транспортний банк» був
укладений договір іпотеки №00111rКН від
04.08.2008 р., посвідчений приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим №
1181, предметом іпотеки є: квартира під
номером АДРЕСА_1.

03.02.2011 р. Господарським судом
Харківської області була винесена
постанова про визнання банкрутом ФОП
ОСОБА_3 Призначено лiквiдатором
боржника арбiтражного ОСОБА_6

З пояснень представника позивача
вбачається, що постанову про визнання
банкрутом ФОП ОСОБА_3 передано до
виконавчої служби для закриття
виконавчого провадження в зв'язку із
банкрутством ФОП ОСОБА_3 На підставі
вказаної постанови Господарського
суду Харківської області виконавчий
документ повернуто Банку.

27.05.2011 р. ОСОБА_6 продав ОСОБА_4 спiрну
квартиру за суму в розмірі 51600,00 грн., в
той час, як квартиру оцінено згідно
договору іпотеки на суму в розмірі 642 360,
00 грн.

26.12.2012 р. рiшенням судової колегії
судової палати у цивiльних справах
апеляцiйного суду Харкiвської областi
по цивiльнiй справi за апеляцiйною
скаргою ПАТ «Марфiн Банк» на рiшення
Дзержинського районного суду м.
Харкова вiд 19.07.2012 р. по справi за позовом
ПАТ «Марфiн Банк» до арбiтражного
керуючого ОСОБА_6, приватного нотарiуса
Харкiвського мiського нотарiального
округу ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ПП «АСС-А», третя особа - приватний
нотаріус ХМНО ОСОБА_13 про визнання
недiйсним договору купiвлi-продажу
квартири, - скасовано рiшення
Дзержинського районного суду м.
Харкова вiд 19.07.2012 р. Визнано недiйсним
договiр купiвлi-продажу квартири
АДРЕСА_1, яка складається з iз двох
кiмнат загальною площею 56,2 кв.м. i
житловою площею 36,5 кв.м., укладений
27.05.2011 р. мiж арбiтражним керуючим ОСОБА_6
i ОСОБА_4 i посвiдчений приватним
нотарiусом Харкiвського мiського
нотарiального округу ОСОБА_12 за
реєстровим № 298. Визнано недiйсним
договiр iпотеки вiд 28.12.2011 р., укладений
мiж ОСОБА_4 i ОСОБА_8 i посвiдчений
приватним нотарiусом Харкiвського
мiського нотарiального округу ОСОБА_13

Вiдповiдно до пояснень представника
позивача, Ухвалою Вищого
спецiалiзованого суду України вiд 15.04.2013
р. рiшення апеляцiйного суду Харкiвської
областi вiд 26.12.2012 р. залишено без змiн.

Вiдповiдно до рішення Апеляційного
суду Харківської області від 26.12.2012 р.
(справа № 2/2011/913/2012, провадження
22-ц/2090/6047/2012), реєстрація права
власності на зазначену квартиру за
відповідачем ОСОБА_4 не позбавляє Банк
права на звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі ст. 23 ЗУ
«Про іпотеку»; дія іпотечного договору
не припинилась.

З пояснень представника позивача
вбачається, що особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки
(ОСОБА_4), набуває статус іпотекодавця і
має всі його права і несе всі його
обов'язки за іпотечним договором в тому
обсязі і на тих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки.

Згідно ухвали Господарського суду
Харківської області від 17.04.2014 р.
провадження у справі № Б-50/268-10 про
банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за
необхідне задовольнити вимоги
позивача щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 04.08.2008 р. укладеним між позивачем та
ОСОБА_3, в розмірі 725 748, 68 грн. із
встановленням способу реалізації
предмету іпотеки враховуючи, що до
ОСОБА_4 перейшло право власності на
предмет іпотеки і вона набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття нею права
власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України
iпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або тетьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 589 ЦК України
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває права
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставного майна, а
також витрат, понесених у зв'язку із
пред'явленням вимоги, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

За приписами ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника в
порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ст. 7 Закону України
«Про іпотеку», за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням в повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

В ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що
у разі переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням в цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті ж самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або iнша
фiнансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальниковi в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
вiдносин по кредитному договору
застосовуються положення та правові
норми ЦК України, котрі регулюють
правовідносини позики, якщо інше не
виходить зі змісту кредитного
договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти в
такій самій сумі, що була передана йому
позикодавцем) в строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
зарахування грошової суми, що
позичалася, на банківський рахунок
позикодавця.

Відповідно до ст.ст. 12, 33 ЗУ «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
iпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право iпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст. 12 цього Закону. В разi порушення
iпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, iпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ у п. 36 постанови №5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
у разі переходу права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
третьої особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва, суди
мають враховувати, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статус іпотекодавця, має всі його права
і несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих самих
умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Дана правова позиція зазначена і у
рішенні Апеляційного суду Харківської
області від 26.12.2012 року - реєстрація
права власності на зазначену квартиру,
за відповідачем ОСОБА_4, не позбавляє
позивача права на звернення стягнення
на предмет іпотеки на підставі ст. 23 ЗУ
«Про іпотеку», отже, відповідно до ч. 1
та ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» в разі
переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою. Особа, до якої перейшло
право власності на предмет іпотеки,
набуває статус іпотекодавця і має всі
його права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі і на
тих умовах, що існували до набуття ним
права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, вимоги позивача є
обґрунтованими, не суперечать закону
та підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Отже, з вiдповiдачів на користь позивача
пiдлягає стягненню сплачена ним при
зверненні до суду сума судового збору в
розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 15, 60, 79, ч.1 ст. 88, 209, 212, 214, 215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 13, 20, 509, 525, 526,
530, 536, 546, 549-552, 553, 554, 572, 575, 576, 583, 589, 590, 1049,
1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 7, 12, ч. 1 та ч. 2
ст. 23, 33, 38, 39 Закону України «Про
іпотеку», Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ п. 36 постанови №5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
суд, -

в и р i ш и в:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Марфiн банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
за Договором іпотеки № 00111rКН від 04.08.2008
р., посвідченим приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 1181, а саме
на предмет іпотеки - квартиру під
номером АДРЕСА_1 з метою погашення
заборгованості, що складає суму в
розмірі 725748,68 грн. (сімсот двадцять
п'ять тисяч сімсот сорок вісім гривень
68 копійок) на користь Публічного
акціонерного товариства «Марфiн банк».

Надати Публічному акціонерному
товариству «Марфiн банк» право продажу
квартири під номером АДРЕСА_1 від свого
імені на умовах та порядку викладеному
в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а
також надати Публічному акціонерному
товариству «Марфiн банк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу вказаної квартири
передбачених чинним законодавством
України.

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_3
виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області 18.05.2004 р.,
ідентифiкацiйний номер НОМЕР_1; адреса
реєстрації: АДРЕСА_1) та ОСОБА_4 (паспорт
серiї НОМЕР_4 виданий Київським РВ ХМУ
УМВС України в Харківській області
13.05.2003 р., ідентифiкацiйний номер НОМЕР_2;
адреса реєстрації: АДРЕСА_3) на користь
Позивача судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання до апеляційного суду
Харківської області через суд першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів після проголошення
рішення, а особами, які були відсутні в
судовому засіданні - в той же строк з
моменту отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, протягом 10 днів з
дня отримання його копії.

Головуючий: