Справа № 161/4978/14-ц Провадження №
22-ц/773/976/14 Головуючий у 1 інстанції:
Філюк Т.М. Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача
Грушецької Г.С.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України (далі - ГУ ПФУ) у Волинській
області до ОСОБА_4 про стягнення
надміру виплаченої суми пенсії за
апеляційною скаргою позивача
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 06 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ГУ ПФУ у Волинській
області звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення переплаченої
пенсії в сумі 5879,90 грн.

Позов обґрунтувало тим, що на обліку в
Головному управлінні Пенсійного фонду
України у Волинській області перебуває
ОСОБА_4 як одержувач пенсії за вислугу
років. З вересня 1999 року по липень 2012
років відповідач на підставі
посвідчення учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії отримував щомісячну
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю. В ході перевірки проведеної
Державною фінансовою інспекцією у
Волинській області встановлено
безпідставне надання статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та
безпідставну видачу посвідчення
ОСОБА_4 Відтак вважають, що мала місце
незаконна виплата відповідачеві
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю на суму 5879 гривень 90 копійок,
яку просили стягнути з відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 06 травня 2014 року
у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ГУ ПФУ у Волинській області подало
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 липня 1993 року ОСОБА_4 отримав
посвідчення учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС,
категорії 2, серії НОМЕР_1.

Підставою для отримання даного
посвідчення слугувала довідка № 65 від
17.06.1993 року про підвищену заробітну
плату з урахуванням коефіцієнта
кратності 3 за роботу в населеному
пункті зони відчуження м. Чорнобиль 23
травня, 24 травня та 04 червня 1986 року, м.
Прип'ять 27 травня, 29 травня 1986 року,
Залісся 22 травня та 01 червня 1986 року,
Копачі 31 травня та 06 червня 1986 року, яка
видана Управлінням внутрішніх справ
України у Волинській області.

З 22 вересня 1999 року ОСОБА_4 перебуває на
обліку в Головному управлінні
Пенсійного фонду України у Волинській
області, як одержувач пенсії за вислугу
років.

З вересня 1999 року по липень 2012 року
відповідач на підставі посвідчення
учасника ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесеного до 2
категорії, отримував щомісячну
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю.

У відповідності до ст. ст. 9, 10 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи є: учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілі від
Чорнобильської катастрофи.

Учасниками ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у будь-яких
роботах, пов'язаних з усуненням самої
аварії, її наслідків у зоні відчуження
у 1986-1987 роках незалежно від кількості
робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів, у тому числі
проведенні евакуації людей і майна з
цієї зони, а також тимчасово направлені
або відряджені у зазначені строки для
виконання робіт у зоні відчуження.
Перелік цих пунктів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Проведеною Державною фінансовою
інспекцією у Волинській області
ревізією окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області за період
з 26.04.1986 року по 01.04.2012 року встановлено
наступне.

В особовій справі заведеній в
Головному управлінні на ОСОБА_4
відсутні документи, що підтверджують
факт його безпосередньої участі в зоні
відчуження, у період визначений ст. 10 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Так, перевіркою встановлено, що згідно
з наказом УВС Волинського облвиконкому
від 17.05.1986 року № 055 на виконання
вказівки МВС УРСР від 16.05.1986 року № 25/529
ОСОБА_4 з 20 травня по 7 червня 1986 року
було відкомандировано в розпорядження
УДАІ МВС УРСР (а. с . 13).

В ході зустрічної звірки встановлено
наявність в архівних матеріалах УМВС у
Волинській області Списку
співробітників УВС Волинського
облвиконкому, які несли службу по
охороні громадського порядку і
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що містить записи
видів робіт і місць (доріг та населених
пунктів), які розташовані за межами
зони відчуження, де в період з 20 травня
1986 року по 07 червня 1986 року регулював на
контрольно-дозиметричних
регулювальних постах автоінспекції
дорожній рух і виконував дозиметричне
обстеження автотранспорту ОСОБА_4 (а. с.
13).

Згідно з записів в вищезазначеному
Списку ОСОБА_4 21 та 22 травня перебував в
населеному пункті с. Розважів та ніс
службу по трасі
Розважів-Поліське-Іванків; з 23 травня
по 27 травня та з 29 травня по 4 червня в
населеному пункті смт. Пісківка та ніс
службу по трасі
Кухари-Розважів-Бородянка; 28, 31 травня
та з 5 червня по 7 червня - в населеному
пункті смт. Пісківка та ніс службу по
трасі
Бородянка-Тетерівське-Гостомель-Розва
жів.

Отже, відповідно даних архівних
матеріалів, які були надані УМВС в
області при проведені зустрічних
звірок, ОСОБА_4 в період з 20 травня по 7
червня, або до 1 липня 1986 року працював
не менше 14 календарних днів на роботах
у населених пунктах, які згідно з
переліком, затвердженим постановою
Кабінету міністрів України від 15.11.1996
року №1391, відносяться до видів робіт і
місць за межами зони відчуження, де за
урядовим завданням у 1986-1987 роках
виконувались роботи в особливо
шкідливих умовах, пов'язаних з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи.

Пунктом 5 статті 11 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пункту 7 Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.01.1997 року №51
особам, які працювали з моменту аварії
до 1 липня 1986 року не менше 14
календарних днів за межами зони
відчуження на роботах з особливо
шкідливими умовами праці, пов'язаними з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, що виконувалися за
урядовим завданням, надається статус
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи не віднесених до категорій,
яким видаються посвідчення серії Г.

Як вбачається з витягу з протоколу №66
засідання Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України від 19
вересня 2013 року, даною Комісією, на
підстави вивчених документів, вирішено
визнати безпідставною видачу ОСОБА_4
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 у
зв'язку з не підтвердженням факту
виконання робіт безпосередньо у зоні
відчуження з вилученням даного
посвідчення (а. с. 27).

Внаслідок даного рішення, відповідач з
19 вересня 2013 року втратив право
користування пільгами, передбаченими
ст. 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Вищенаведений акт державної
фінансової інспекції у Волинській
області №040-24/015 від 13.07.2012 року та
рішення комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України, оформлене
протоколом №6 від 19 вересня 2013 року
ОСОБА_4 не оскаржувались та не
заперечувались.

Статтею 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду або за
рішенням суду припиняється, якщо
пенсія призначена на підставі
документів, що містять недостовірні
відомості.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень. Розмір
відрахування з пенсії обчислюється з
суми, що належить пенсіонерові до
виплати.

Відповідач не надав належних,
допустимих та беззаперечних доказів,
які б підтвердили, що він безпосередньо
брав участь у будь-яких роботах,
пов'язаних з усуненням аварії на
Чорнобильській АЕС та її наслідків у
зоні відчуження у 1986-1987 роках та що
інформація, яку він подавав до
пенсійного фонду, щодо призначення
пенсії, була достовірною.

Разом з тим, в силу п. 15 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» обов'язок достовірності
документів, що подаються для
призначення пенсії, покладається на
пенсіонера

Відповідно до довідки № 422, виданої ГУ
ПФУ у Волинській області 25 лютого 2014
року, за період з вересня 1999 року по
липень 2012 року позивачем проведено
зайву виплату додаткової пенсії
заподіяної здоров'ю як особі,
віднесеній до 2 категорії на загальну
суму 5879 гривень 90 копійок (а. с. 26).

За таких обставин, з врахуванням
здобутої комісією інформації, наявні
всі передбачені законом підстави для
стягнення з відповідача в користь
позивача суми надміру виплаченої
пенсії.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всупереч вищенаведеним нормам,
відповідач не надав жодних доказів які
б спростували наявну в акті державної
фінансової інспекції у Волинській
області №040-24/015 від 13.07.2012 року та
рішенні комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України,
інформацію щодо безпідставності
надання йому статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 2, а тому
ці заперечення не можуть бути прийняті
до уваги.

Отже, враховуючи, що рішенням Комісії
№66 зі спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України від 19
вересня 2013 року встановлено сам факт
невиконання робіт у зоні відчуження та
беручи до уваги, що дане рішення є
чинним, суд вважає, що за таких обставин
ОСОБА_4 не має права на призначення йому
додаткової пенсії учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС.

Відтак, позовні вимоги Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, отримані кошти
підлягають поверненню державі, а тому
наявні підстави для задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Покликання представника відповідача,
як на підставу відмови у позові, на
постанову Верховного суду України від
22 січня 2014 року в справі № 6-151ціс-13 не
заслуговують на увагу, оскільки в даній
постанові висловлено правову позицію
щодо повернення безпідставно набутих
коштів відповідно до ст. 1215 ЦК України.
Позивач у даній ситуації звернувся
відповідно до ст. 50 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, висновки суду першої
інстанції зроблені з порушенням норм
матеріального права, що згідно зі
статтею 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення, про задоволення позову
та стягнення з відповідача надміру
виплачену додаткову пенсію в розмірі
5879 гривень 90 копійок.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 06 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_4 до бюджету Головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області надміру виплачену
додаткову пенсію в розмірі 5879 гривень 90
копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: