Справа № 463/366/13
Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/3308/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак
О.В., Федоришина А.В.

при секретарі:
Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу Державного підприємства
"Український геологорозвідувальний
інститут" на рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 30 січня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства
"Український геологорозвідувальний
інститут", з участю третьої особи
Львівського відділення Українського
державного геологорозвідувального
інституту, про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
зобов"язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 30 січня 2013 року позов
ОСОБА_2 до Державного підприємства
"Український геологорозвідувальний
інститут" про стягнення заборгованості
по заробітній платі та зобов"язання до
вчинення дій задоволено частково;
зобов' язано Державне підприємство
"Український Державний
геологорозвідувальний інститут"
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі на умовах неповного робочого
тижня з виплатою 0,6 ставки заробітної
плати за період з 5 квітня 2011 року до 2
липня 2012 року та сплатити з вказаної
суми помісячно обов'язкові податки та
збори; стягнуто з відповідача в користь
ОСОБА_2 10606,08 грн., в решті позову
відмовлено за безпідставністю;
вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням цього суду від 18
квітня 2013 року доповнено перший пункт
резолютивної частини рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 30 січня 2013 року: стягнуто з ДП
"Український державний
геологорозвідувальний інститут" в
користь ОСОБА_2 18887, 50 грн.
заборгованості по заробітній платі на
умовах неповного робочого тижня на 0,6
ставки за період з 5 квітня 2011 року до 2
липня 2012 року та сплатою з вказаної
суми обов"язкових податків та зборів.

Рішення суду оскаржило Державне
підприємство "Український
геологорозвідувальний інститут". В
апеляційній скарзі посилається на його
незаконність та необґрунтованість з
підстав порушень процесуального та
неправильного застосування судом норм
матеріального права, неповного
з"ясування обставин справи, які мають
значення для правильного вирішення
справи. Зазначає, що судом порушено
принципи змагальності сторін та
диспозитивності цивільного
судочинства, зокрема, відповідач був
позбавлений можливості захисту, щодо
додаткових та уточнених позовних
вимог, які позивач уточнював протягом
розгляду справи.

Твердження позивача про те що він не
був ознайомлений з наказом №5 від 31
січня 2011 року не відповідає дійсності,
оскільки відповідно до акту від 2
лютого 2011 року ОСОБА_2 був
ознайомлений з цим наказом, відмовився
від підпису про ознайомлення з наказом.
Твердження позивача про те, що в
спірний період він працював в режимі на
0,6 ставки спростовуються табелем
обліку робочого часу. Позивач
звернувся з позовом 28 вересня 2012 року
до неналежного відповідача, а
клопотання про залучення належного
відповідача подано 16 жовтня 2012 року
після спливу процесуального строку.
Пропуск без поважних причин
тримісячного строку звернення до суду
є самостійною підставою для відмови у
позові. Вказує, що умови праці за
безстроковим трудовим договором
можуть бути змінені у будь-який час за
угодою сторін, що і було зроблено
згідно з вказаним вище наказом №5.
Позивач мав право відмовитися від
роботи на умовах неповного робочого
тижня та виплатою заробітної плати в
розмірі 0,2 посадового окладу в
будь-який час, однак цього не зробив.
Просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове про відмову в
позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено, що позивач працював
на посаді інженера-енергетика відділу
технічного і господарського
обслуговування Львівського відділення
Українського державного
геологорозвідувального інституту та
був звільнений із займаної посади 2
липня 1012 року у зв'язку із скороченням
штату, ліквідацією Львівського
відділення, яке було структурним
підрозділом Державного підприємства
«Український Державний
геологорозвідувальний інститут».

Згідно з наказом Львівського
відділення Українського Державного
геологорозвідувального інституту № 5
від 31 січня 2011 року (а.с. 89) працівникам
було змінено неповний робочий тиждень
з 0,6 ставки на 0,2 ставки починаючи з 5
квітня 2011 року, на термін до покращення
фінансового стану інституту (день
роботи -понеділок).

Даний наказ не містить підпису
позивача про ознайомлення з ним. В
порушення вимог ст. 60 ЦПК України ні
відповідачем, ні третьою особою не
представлено доказів, що позивач був
належним чином повідомлений про
вказаний наказ № 5 від 31 січня 2011 року.
Крім того, відповідачем не
представлено доказів, що після
прийняття цього наказу, позивачу було
змінено істотні умови трудового
договору, що стосувались робочого часу,
а відповідно і оплати праці з
розрахунку встановлення неповного
робочого тижня з 0,6 ставки на 0,2 ставки.

На підставі аналізу наявних в справі
доказів суд прийшов до висновку, що
вказаний наказ належним чином
недоведений до відома позивача, а за
відсутності доказів роботи позивача на
0,2 ставки, зробив висновок, що позивач
протягом 2011-2012 років до дня звільнення
працював на 0,6 ставки, оскільки доказів
протилежного суду не представлено і
такі судом не здобуті.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 3 червня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 16 січня 2012 року
за позовом іншого працівника цього
інституту було скасовано наказ № 5 від
31 січня 2011 року. Крім того, ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 травня 2012 року відмовлено у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Державного
підприємства «Український Державний
геологорозвідувальний інститут» на
рішення Личаківськогс районного суду
від 3 червня 2011 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 16 січня 2012 року.

Скасування наказу № 5 від 31 січня 2011
року свідчить про його незаконність з
часу прийняття. Дія цього наказу та
його скасування розповсюджується і на
трудові права позивача, хоч такий наказ
скасовано за позовом іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
визначено, що судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до ст. 168.1.2 Податкового
кодексу України податок сплачується
(перераховується) до бюджет) під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом.

Суд прийшов до вірного висновку, що
відповідач зобов'язаний був відновити
умови оплати праці позивача, які
існували до видачі скасованого наказу
№ 5 від 31 січня 2011 року у Львівському
відділенні Українського Державного
геологорозвідувального інституту з 5
квітня 2011 року.

Встановлено, що відповідачем було
визначено оплату праці позивача на
умовах неповного робочого тижня з
виплатою 0,2 ставки заробітної плати по
день звільнення, що вбачається з
розрахункового листка за липень 2012
року, в порівнянні з розрахунком
заробітної плати за вказаний період
виходячи з 0,6 ставки.

Згідно рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 20 серпня 2012
року вбачається, що позивач звертався з
позовом до Львівського відділення
Українського геологорозвідувального
інституту про нарахування та виплату
заробітної плати, яке скасовано
рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 13 грудня 2012 року, оскільки
позов пред'явлено до неналежного
відповідача.

У відповідності до вимог ст. 233 КЗпП
України у разі порушення законодавства
про оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. В разі спору про
розмір сум, належних працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган в усякому випадку повинен в
зазначений у цій статті строк
виплатити не оспорювану нею суму.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Відповідачем допущено порушення
трудового законодавства, у зв'язку з
чим позивачу не вчасно виплачено всі
суми, що належать йому від відповідача
в день звільнення.

Пункт 2 порядку обчислення середньої
заробітної плати затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100 середньої
заробітної плати середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні два календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана відповідна виплата.

У відповідності до п. 31 постанови
Пленуму Верховного суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» у
випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
незаконним звільненням або
переведенням., відстороненням від
роботи невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі
наявних у справі доказів.

З такими висновками слід погодитися,
оскільки судом правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Український
геологорозвідувальний інститут"
відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м.Львова від 30 січня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: