Справа №442/200/14-ц
Провадження №2/442/339/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого - судді
Хомика А.П.

з участю секретаря -
Галин Н.В., Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи - державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Львівської області - Литвиненко
Наталії Володимирівни про стягнення
заборгованості по аліментах та
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
в період з 1993 року по 1996 року перебувала
у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась донька ОСОБА_4. Згідно
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 07 березня
2002 року, відповідач повинен був
сплачувати на її користь аліменти на
дочку ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини зі
всіх видів свого заробітку, починаючи з
28 лютого 2002 року і до її повноліття.
Однак, відповідач ухилявся від свого
обов'язку щодо сплати аліментів,
державна виконавча служба дій
направлених на стягнення аліментів не
вчиняла і лише 21.11.2013 року надала їй
розрахунок заборгованості по
аліментах відповідача, згідно якого
така заборгованість за період з 2002 року
по 2011 рік складає 12628,08 грн. Відповідач
не погоджувався з розміром
заборгованості, оскаржував його
неодноразово і лише 01.10.2013 року
апеляційним судом Львівської області
було прийнято остаточне рішення, яким
відмовлено відповідачу у задоволенні
його скарги щодо розрахунку
заборгованості та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 22.08.2012 року. Поряд з цим,
наявна заборгованість по аліментах дає
їй право на стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів, яка за
період 2003-2011 р.р. складає 31817,79 грн.

Просить суд ухвалити рішення, яким
стягнути з відповідача заборгованість
по аліментах в сумі 12627,08 грн. та
неустойку за прострочення сплати
аліментів в період 2003-2011 р.р. в сумі 31817,79
грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та дала пояснення,
які по суті, змісту і мотивам
відповідають викладеному в позовній
заяві. Доповнила, що ухвала
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 04.03.2014 року, якою
скасовано розрахунок заборгованості
по аліментах від 21.11.2013 року, була
скасовано 12.05.2014 року апеляційним судом
Львівської області, а тому просить
позов задоволити.

Відповідач позову не визнав з підстав,
які виклав письмово. Доповнив, що
згідно рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 07 березня 2002 року повинен
був сплачувати на користь позивачки
аліменти на дочку ОСОБА_4, в розмірі 1/4
частини зі всіх видів свого заробітку,
починаючи з 28 лютого 2002 року і до її
повноліття. Вказав, що з часу стягненя
аліментів і до досягнення донькою
повноліття приймав участь в утриманні
дитини, як в грошовій так і в
натуральній формі, про що свідчать
квитанції, які знаходяться в
матеріалах виконавчого провадження
державного виконавця. Зазначив, що не
погоджується з розрахунком від 21.11.2013
року його заборгованості по аліментах,
позаяк такий (розрахунок) державним
виконавцем Н. Литвиненко за період з
01.01.2003 року по 08.09.2005 року проводився у
розмірі 30% прожиткового мінімуму для
дитини у відповідності до нової
редакції ч. 2 ст. 182 СК України, яка була
прийнята Законом України від 22.09.2005
року № 2901-ІУ та набрала законної сили з
15.10.2005 року. Однак, незаконність
застосування цієї норми закону при
здійсненні нарахування заборгованості
була встановлена ухвалами
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 30.09.2011 року та
від 01.04.2013 року, залишеними без змін
ухвалами апеляційного суду Львівської
області від 05.06.2012 року та від 05.06.2013
року відповідно. Крім того, аліменти
стягуються з фактичного заробітку
(доходів), отриманого на момент
визначення заборгованості, а державним
виконавцем - Н. Литвиненко при
здійснені 21.11.2013 року розрахунку
заборгованості по аліментах враховано
суму розміру середньомісячної
заробітної плати одного штатного
працівника в м. Дрогобич, а не
фактичного його прибутку як фізичної
особи, чим порушено вимоги ст. 74 Закону
України "Про виконавче провадження".
Також, звернув увагу суду на те, що
відділом ДВС Дрогобицького МРУЮ 29.04.2013
року проведено розрахунок
заборгованості по аліментах ОСОБА_2 за
період з 01.01.2003 року по 07.11.2011 року, в
якому зазначено, що загальна сума
переплати по аліментах становить 1395,03
грн. Даний розрахунок є чинним та не був
оскаржений у встановленому
законодавством порядку. Після цього,
була винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження від 29.04.2013 року
ВП №4778508, яка також ніким не
оскаржувалась, а виконавчий лист
повернутий до Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області, у зв'язку з цим державний
виконавець не вправі була проводити
нарахування заборгованості по
аліментах.

Державний виконавець ВДВС
Дрогобицького МУЮ у Львівській області
- Литвиненко Н.В. позов підтримала.
Вказала, що дійсно постанова про
закінчення виконавчого провадження
від 29.04.2013 року та розрахунок
заборгованості по аліментах від цієї ж
дати є чинними і ніким не скасовані. Їй
не було відомо про наявність судових
рішень між сторонами виконавчого
провадження з приводу розміру
заборгованості по аліментах, оскільки
виконавчих дій по цьому виконавчому
провадженні не здійснювала. На
підставі заяви стягувача і у
відповідності до ухвали апеляційного
суду Львівської області від 01.10.2013 року
склала новий розрахунок
заборгованості від 21.11.2013 року, хоча
виконавче провадження на той час було
закінчене. Вказала, що розрахунок
заборгованості нею було виведено у
відповідності до вимог ст. 74 Закону
України "Про виконавче провадження" та
згідно повідомлення управління
статистики у м. Дрогобичі про
середньомісячну заробітну плату
одного штатного працівника у м.
Дрогобичі. Поряд з цим, не заперечила,
що заборгованість відповідача від
21.11.2013 року за період з 01.01.2003 року по
08.09.2005 року нею нараховувалась у
розмірі 30% прожиткового мінімуму для
дитини у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК
України.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов є безпідставним та
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому, кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено,
сторонами не оспорюється, а тому
доказуванню не підлягає, що позивач
ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували
в зареєстрованому шлюбі, в якому у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4

Обов'язок утримувати дитину - це
моральне і найважливіше правове
зобов'язання батьків. У разі їх
ухилення від його виконання аліменти
можуть стягуватись за рішенням суду.
Обов'язок утримувати дітей виникає з
моменту їх народження і зберігається
до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Вимогами ч. 4 ст. 195 СК України визначено,
що розмір заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавецм, а у
разі спору - судом.

Як встановлено в судовому засіданні і
сторонами не оспорювалось, між ними не
було досягнуто домовленості щодо
утримання спільної доньки, а тому 07
березня 2002 року Дрогобицьким міським
судом Львівської області був виданий
виконавчий лист №2-671, по якому відкрито
виконавче провадження про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини зі всіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 28.02.2002
року і до її повноліття.

Крім цього, з оглянутих в судовому
засіданні матеріалів цивільної справи
та матеріалів виконавчого провадження,
наданих для огляду третьою особою, між
позивачем та відповідачем на протязі
тривалого часу існував спір щодо
розміру заборгованості по аліментах
відповідача ОСОБА_2, який неодноразово
був предметом судових розглядів.

Так, ухвалою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 30.09.2011 року, залишеною без
змін ухвалою колегії суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
від 05.06.2012 року, дії державного
виконавця при здійсненні 01.07.2011 року
розрахунку заборгованості по
аліментах відповідача ОСОБА_2 визнано
неправомірними, зобов'язано скасувати
такий розрахунок та зобов'язано відділ
ДВС Дрогобицького МРУЮ у Львівській
області здійснити перерахунок
заборгованості по аліментах
відповідача за період з 01.07.2003 року по
07.11.2011 року (а.с. 22-23).

Крім цього, ухвалою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 01.04.2013 року, залишеною без
змін ухвалою колегії суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
від 05.06.2013 року, скасовано розрахунок
заборгованості по аліментах ОСОБА_2 на
суму 872 грн. 57 коп., складений державним
виконавцем відділу ДВС Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Бондарь І.І. від 31.10.2012 року та
зобов'язано ВДВС здійснити перерахунок
заборгованості по аліментам ОСОБА_2 за
період з 01.01.2003 року по 07.11.2011 року (а.с.
24-27).

Зазначеними судовим рішеннями було
встановлено, а тому у відповідності до
вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню
не підлягає, що розрахунки
заборгованості по аліментах за період
з 01.01.2004 року по 08.09.2005 року державним
виконавцем проводився в розмірі 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, хоча нова редакція
ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України,
яка передбачила мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, була прийнята
Законом України від 22.09.2005 року № 2901-ІУ
та набрала законної сили з 15.10.2005 року.

У зв'язку з цим, 29 квітня 2013 року
державним виконавцем ВДВС
Дрогобицького МРУЮ Бондарь І.І. було
складено новий розрахунок
заборгованості по аліментах
відповідача, який погоджено
начальником ВДВС Дрогобицького МРУЮ
Грабар Я.П. та згідно якого
заборгованість по аліментах у ОСОБА_2
відсутня, переплата складає 1395,03 грн.
(а.с. 20).

Крім цього, 29.04.2013 року постановою
державного виконавця виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів
на доньку Валентину закінчено у зв'язку
з досягненням дитиною повноліття та
відсутністю заборгованості у платника
аліментів, виконавчий документ було
повернуто до суду, який його видав (а.с.
21).

Зазначені постанова про закінчення
виконавчого провадження від 29.04.2013 року
та розрахунок заборгованості від цієї
ж дати сторонами виконавчого
провадження не оскаржувались, а тому є
чинними.

Разом з тим, як встановлено в судовому
засіданні, після закінчення 29.04.2013 року
виконавчого провадження, державним
виконавцем Литвиненко Н.В. 21.11.2013 року
була нарахована заборгованість по
аліментах ОСОБА_2 в сумі 12627,08 грн. за
період з 01.01.2003 року по 07.11.2011 року.

В той же час, з оглянутих матеріалів
виконавчого провадження встановлено,
що жодного рішення про скасування
постанови від 29.04.2013 року про
закінчення виконавчого провадження і
розрахунку заборгованості від цієї ж
дати ні державним виконавцем, ні
начальником відповідного ВДВС не
приймалось.

При цьому, суд приймає до уваги доводи
відповідача, що при здійсненні поза
межами виконавчого провадження такого
розрахунку державним виконавцем Н.
Литвиненко за період з 01.01.2003 року по
08.09.2005 року заборгованість
нараховувалась у розмірі 30%
прожиткового мінімуму для дитини у
відповідності до нової редакції ч. 2 ст.
182 СК України, яка була прийнята Законом
України від 22.09.2005 року № 2901-ІУ та
набрала законної сили з 15.10.2005 року.
Однак, незаконність застосування цієї
норми закону при здійсненні
нарахування заборгованості, як
зазначено вище, була встановлена
ухвалами Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 30.09.2011 року
та від 01.04.2013 року, залишеними без змін
ухвалами апеляційного суду Львівської
області від 05.06.2012 року та від 05.06.2013
року відповідно. Крім того, державним
виконавцем неправомірно враховано
суму розміру середньомісячної
заробітної плати одного штатного
працівника в м. Дрогобич, а не
фактичного його прибутку як фізичної
особи, чим порушено вимоги ст. 74 Закону
України "Про виконавче провадження".

Як на підставу своїх позовних вимог
позивач посилається на ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 01.10.2013 року, якою відмовлено в
скасуванні постанови про закінчення
виконавчого провадження від 22.08.2012 року
(а.с. 6), за якою значиться
заборгованість відповідача по
аліментах в сумі 11227,28 грн., а також на
розрахунок заборгованості по
аліментах від 21.11.2013 року.

Однак, в матеріалах виконавчого
провадження також наявна нескасована
постанова за підписом начальника ВДВС
від 31.10.2012 року про скасування
процесуального документу, якою
скасовано постанову від 22.08.2012 року та
розрахунок заборгованості, складений
державним виконавцем при примусовому
виконанні.

Разом з тим, як вбачається з ухвали
апеляційного суду від 01.10.2013 року (а.с. 5),
предметом судового розгляду був
розрахунок заборгованості від 22.08.2012
року, який, хоч і залишено без змін цією
ухвалою, однак, як встановлено вище, в
подальшому було скасовано постановою
від 31.10.2012 року за підписом начальника
ВДВС про скасування процесуального
документу, яка є чинною.

Отже судом встановлено, що постанова
про закінчення виконавчого
провадження від 22.08.2012 року була
скасована в передбаченому Законом
України "Про виконавче провадження"
порядку - постановою державного
виконавця, погодженою з начальником
відповідного відділу ДВС.

Разом з тим, судом встановлено, що після
22.08.2012 року державним виконавцем було
складено ще два розрахунки
заборгованості по аліментах ОСОБА_2, -
31.10.2012 року, який скасовано судовим
рішенням (а.с. 24-27) та 29.04.2013 року, який є
чинним та ніким не скасований і за яким
у ОСОБА_2 відсутня заборгованість по
аліментах.

При цьому суд критично оцінює
посилання третьої особи, що розрахунок
заборгованості 21.11.2013 року нею складено
на виконання вимог зазначеної вище
ухвали апеляційного суду від 01.10.2013
року, позаяк за цією ухвалою від 01.10.2013
року в задоволенні скарги ОСОБА_2 про
скасування розрахунку від 22.08.2012 року
було відмовлено, а відтак, при
відсутності нескасованої постанови за
підписом нач. ВДВС від 31.10.2012 року про
скасування процесуального документу,
такий розрахунок міг би бути чинним.

З огляду на викладене вище суд доходить
висновку, що складаючи 21.11.2013 року
розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по
аліментах поза межами виконавчого
провадження, яке закінчено, державний
виконавець не тільки вийшла за межі
наданих їй повноважень, а й неправильно
здійснила нарахування заборгованості,
оскільки не врахувала висновки,
встановлені в судових рішеннях, які
ухвалювались між сторонами - ухвали
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 30.09.2011 року та
від 01.04.2013 року, залишені без змін
ухвалами апеляційного суду Львівської
області від 05.06.2012 року та від 05.06.2013
року відповідно.

Отже, судом встановлено, що на момент
закінчення 29 квітня 2013 року
виконавчого провадження у ОСОБА_2 була
наявною переплата по аліментних
платежах, а не заборгованість, законних
підстав для складення 21.11.2013 року
нового розрахунку заборгованості по
аліментах ОСОБА_2 у державного
виконавця не було, заборгованість у
ОСОБА_2 по аліментах для доньки
Валентини не знайшла свого
підтвердження в судовому засіданні, а
тому суд не знаходить підстав для
задоволення позову.

За наведених вище підстав про відмову у
позові про стягнення заборгованості по
аліментах у зв'язку з її відсутністю,
суд не знаходить підстав і для
задоволення позову в частині стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 88, 209, 212-215, ЦПК
України, ст. ст. 194, 196 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участю третьої особи - державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Львівської області - Литвиненко
Наталії Володимирівни про стягнення
заборгованості по аліментах та
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції.

Суддя
А.П. Хомик

Повний текст судового рішення

виготовлено 18 червня 2014 року

Справа
№442/200/14-ц

Провадження № 2/442/339/2014

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

В с т у п н
а т а р е з о л ю т и в н а ч а с т и н а

16 червня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого - судді
Хомика А.П.

з участю секретаря -
Галин Н.В., Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи - державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Львівської області - Литвиненко
Наталії Володимирівни про стягнення
заборгованості по аліментах та
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Зважаючи на складність у викладенні
повного рішення суду, пов'язаного з
потребою в обґрунтуванні доводів
сторін, на що може бути витрачений
значний час, суд вважає за необхідне
проголосити його вступну та
резолютивну частини.

Керуючись ст. 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участю третьої особи - державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Дрогобицького
міськрайонного управління юстиції
Львівської області - Литвиненко
Наталії Володимирівни про стягнення
заборгованості по аліментах та
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції.

Суддя
А.П. Хомик