Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5145/13-ц
Провадження № 2/553/255/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.04.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у
складі:

головуючого судді -
Андрущенко С.А.,

при секретарі - Павленко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2, за участю третьої особи
Приватного нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу
Полтавської області ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним,
посилаючись на те, що йому належало 11/20
частин квартири АДРЕСА_1. 21 лютого 2011
року на прохання сина ОСОБА_2 у
приватного нотаріуса ОСОБА_3, як він
вважав уклав договір довічного
утримання. З часу укладення договору до
березня 2013 року ОСОБА_2 сумлінно
виконував взяті перед позивачем
зобов'язання, але після цього він
припинив забезпечувати його
харчування і доглядом. Згодом позивач
звернувся за допомогою до своєї
знайомої ОСОБА_4, яка погодилася
доглядати за позивачем при умові, якщо
позивач з нею укладе договір довічного
утримання, що влаштовувало позивача.
Позивач почав збирати документи та в ПП
ПБТІ «Інвентаризатор» дізнався, що 21
лютого 2011 року між ним та відповідачем
був фактично укладений договір
дарування. Тому, позивач просить суд
визнати договір дарування 11/20 частин
квартири АДРЕСА_1 недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав та просив суд задовольнити
їх в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав та не
заперечував проти їх задоволення.

Третя особа Приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилася не
попередивши суд про причини своєї
неявки, хоча про день і час розгляду
справи була повідомлена належним
чином.

Заслухавши думку сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги підлягають до задоволення, за
наступних обставин.

Судом було встановлено, що 21 лютого 2011
року Приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_3 був
посвідчений договір дарування,
відповідно до якого Дарувальник -
ОСОБА_1 безоплатно передав у власність
Обдаровуваному - ОСОБА_2, належні йому
11/20 частин квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача - ОСОБА_5 в
судовому засіданні просив визнавши
договір дарування 11/20 частин квартири
АДРЕСА_1 недійсним, оскільки
відповідач умовив позивача укласти
договір довічного утримання,
приховавши намір укласти інший договір
дарування, укладати який позивач не
бажав і не мав наміру.

Відповідач суду пояснив, що дійсно 21
лютого 2011 року він разом з батьком
приїхали до приватного нотаріуса
Полтавського міського нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_3 з
метою укладення договору довічного
утримання, але потім він вирішив за
необхідне укласти договір дарування,
який і був посвідчений приватним
нотаріусом не попередивши про це
батька. Тривалий час він допомагав
своєму батькові, а в березні 2013 року за
сімейними обставинами втратив
можливість надавати допомогу своєму
батькові.

З письмових заперечень третьої особи
Приватного нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу
Полтавської області ОСОБА_3 вбачається,
що 21 лютого 2011 року сторони звернулись
до неї для посвідчення договору
дарування 11/20 частини квартири АДРЕСА_1.
Також, приватний нотаріус зазначає, що
перевіряла дієздатність,
правоздатність та волевиявлення
сторін, яке на день посвідчення
правочину було вільним і відповідало
волі обох учасників правочину. Сторони
особисто читали проект договору
дарування, потім нотаріусом вголос
було зачитано текст договору після
того, як всі необхідні питання були
з'ясовані договір був посвідчений, а
отже дії нотаріуса при посвідчені
договору дарування відповідали
чинному законодавству України.

Допитані в судовому засіданні свідки:
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили,
що з особистої розмови з позивачем їм
відомо що між позивачем та
відповідачем був укладений договір
довічного утримання ОСОБА_1 тривалий
час відповідач доглядав та дбав про
позивача, але в 2013 році припинив
надавати допомогу, в зв'язку з чим
позивач досяг домовленості з ОСОБА_4,
яка погодилася доглядати за позивачем,
за умови укладення договору довічного
утримання. Під час збирання документів
для оформлення договору позивачу стало
відомо, що між ним та відповідачем
насправді був укладений не договір
довічного утримання, а договір
дарування, який позивач не мав наміру
укладати.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Цивільного кодексу
України, якщо правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка
вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом. У разі визнання правочину
недійсним особа, яка помилилася в
результаті її власного недбальства,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні завдані їй збитки.

Як зазначено в п. 8 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсним»,
відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України,
саме на момент вчинення правочину. У
зв'язку з цим судам необхідно правильно
визначати момент вчинення правочину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 6 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», згідно ст.ст. 229 - 233 ЦК
України правочин, вчинений під
впливом помилки, обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною
або внаслідок впливу тяжкої обставини,
є оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК
України) мають існувати саме на момент
вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про
визнання правочину недійсним
повинна довести, що така помилка дійсно
мала місце, а також що вона має істотне
значення. Не є помилкою щодо якості
речі неможливість її використання або
виникнення труднощів у її
використанні, що сталося після
виконання хоча б однією зі сторін
зобов'язань, які виникли з правочину, і
не пов'язане з поведінкою іншої сторони
правочину. Не має правового значення
помилка щодо розрахунку одержання
користі від вчиненого правочину.
Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання договору дарування недійсним,
оскільки правочин вчинений під впливом
помилки та обману, так як відповідач
умовив позивача укласти договір
довічного утримання, приховавши намір
укласти інший договір дарування,
укладати який позивач не бажав і не мав
наміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
ст. ст. 203, 229, 235, 717, 719, 725 ЦК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу
Полтавської області ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним
- задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
11/20 частини квартири АДРЕСА_1, укладений
21 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідчений Приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу Полтавської області ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі за № 199.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.,
сплачений останнім при подачі позову
до суду

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. А. Андрущенко