Справа № 444/1213/14-ц
Провадження № 2/444/553/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року Жовківський районний
суд Львіської області у складі :

головуючого судді
Ясиновський Р. Б.,

при секретарі
Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Жовкві
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Липницької сільської
ради Жовківського району Львівської
області, треті особи: Рава-Руська
держнотконтора, державна реєстраційна
служба Жовківського РУЮ, ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно за заповітом бувшого колгоспного
типу джвору та частку в майні двору, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
про визнання права власності на
спадкове майно за заповітом, мотивуючи
позовні вимоги тим, що вона проживає в
АДРЕСА_1 в будинку, який станом на
30.06.1990 року належав до колгоспного типу
двору головою якого був її батько
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, членами двору мати
- ОСОБА_4, вона та брат ОСОБА_2 який вибув
з двору біля 20 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_5, що
стверджено свідоцтвом про смерть.
Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
і батько, ОСОБА_3, що також стверджено
свідоцтвом про смерть. Після смерті
матері, спадщину прийнято фактично
батьком, що стверджено свідоцтвом про
право на спадщину за законом, виданим
Жовківською нотконторою 29.06.2006 року на
частку майнового паю, який належав
матері та право на частку майна двору.
На земельну ділянку батько не оформив
спадщину, але прийняв таку, оскільки
проживав з матір»ю на день її смерті,
користувався ділянкою.

Після смерті батька відкрилася
спадщина за заповітом, який складено
батьком при житті та 24.03.2011 року
посвідчено Рава-Руською державною
нотаріальною конторою. Такий не
змінено і не скасовано.

Спадкове майно після його смерті
складається з будинку в АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 1.8342 га яка
належала на день смерті матері, та яку
фактично прийнято батьком, але належно
не оформлено.

Оскільки вона проживала з батьком на
день смерті і вела з ним спільне
господарство та звернулася до
нотаріальної контори про спадкування
де відкрито спадкову справу №92/2013, що
стверджено витягом з спадкового
реєстру.

Про те, що померлі є її батьками,
стверджено свідоцтвом про народження.

Про те, що власником будинку значився
батько, як голова двору, стверджено
витягом з погосподарської книги
Липницької сільської ради з якої
вбачається що і вона станом на 30.06.1990
року є членом двору, а тому має право на
частку в майні двору.

Про те, що в АДРЕСА_1 знаходиться
житловий будинок стверджено технічним
паспортом, виготовленим
Червоноградським МБТІ.

Таким чином, на день смерті батька йому
належала ? частка в майні двору та ?
частка після смерті дружини, всього
частка в будинку становила 2/4 частки в
майні двору, яку він заповів їй.

Крім того, їй, як члену двору належить 1/4
частка майна двору. Брат хоч
зареєстрований в будинку однак не
проживав не брав участі у веденні
господарства.

З приводу спадкування вона звернулася
до Рава-Руської нотаріальної контори
де відкрито спадкову справу, однак там
письмово роз»яснено, що свідоцтво про
право на спадщину вона не може
отримати, оскільки не проведено
реєстрації будинку в БТІ, а для
отримання свідоцтва необхідно
свідоцтво про право власності.

Щодо частки як члена двору вона
звернулася до Липницької сільської
ради, однак там роз»яснено, що лише в
судовому порядку слід визнати право на
спадкове майно, оскільки їм вже
належить право реєстрації прав
власності часток членів двору.

Позивачка в судове засідання не
прибула, однак подала заяву про розгляд
справи у її відсутності, позов
підтримує, просить задовольнити такий.

Представник відповідача та третіх осіб
в судове засідання не з'явилися, хоч про
час та місце розгляду справи належно
повідомлені, однак даними особами
надіслано листи про відсутність
заперечень проти позовних вимог та
розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ст.. 197 ЦПК України,
фіксація судового засідання за
допомогою технічного запису не
здійснюється.

Дослідивши фактичні обставини справи
за наявними в справі доказами, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід
задовольнити з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (акт.
запис №17) виданим Липницькою сільською
радою вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
ОСОБА_3, який доводиться батьком
позивачки, що стверджено свідоцтвом
про її народження. Дошлюбне прізвище
її «ОСОБА_1» нею змінено в зв»язку з
одруженням.

З свідоцтва НОМЕР_2 виданого Липницькою
сільською радою (акт. запис №18)
виданого Липницькою сільською радою
вбачається, що мати позивачки померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебувала в шлюбі з
ОСОБА_3, що стверджено свідоцтвом про
одруження.

Після смерті матері позивачки, її
батько ОСОБА_3 фактично прийняв
спадщину, зокрема частку майнового паю,
що стверджено свідоцтвом про право на
спадщину за законом (спадкова справа №
419).

На день смерті ОСОБА_5 їй належала і
земельна ділянка площею 1.8342 га на
території Липницької сільської ради,
яку фактично успадкував її чоловік
ОСОБА_3, але не оформив нотаріально.

З витягу із погосподарської книги
Липницької сільської ради вбачається,
що ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_2 в будинку,
який відносився до колгоспного типу
двору, головою якого він значився
станом на 30.06.1990 року. Членами двору
значилася його дружина ОСОБА_5, дочка
ОСОБА_1. В користуванні господарства є
0.69 га земельної ділянки.

Із заповіту посвідченого 24.03.2011 року
Рава-Руською державною нотаріальною
конторою від імені ОСОБА_3 вбачається,
що все своє майно він заповів дочці
ОСОБА_1 позивачці по справі.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995
року із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №15 від 25.05.2008 року, право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15.04.1991 року не
втратили права на частку в майні.

Пунктом 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983
року із змінами, внесеними згідно ПВС
України № 13 від 25.12.1992 року № 15 від
25.05.1998 року передбачено, що спадщина на
майно колгоспного двору відкривається
лише після смерті останнього члена
двору і поширюється на випадки
припинення двору з 01 липня 1990 року. При
припиненні двору з інших підстав, а
також в разі смерті члена двору після
30.06.1990 року спадщина на відповідну
частку майна колгоспного двору
відкривається після смерті кожного з
його колишніх членів.

Отже всім членам двору в АДРЕСА_1
належала рівна частка і майні двору, по
1/4 частині.

Після смерті дружини ОСОБА_3 фактично
прийняв спадщину належну ? частку в
майні двору, яка їй належала, оскільки
проживав з нею на день смерті, а тому на
день смерті був власником 2/4 частин
будинку.

Позивачка, як член колгоспного типу
двору також має право на ? частку в
майні двору.

Відповідно до вимог ст.. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи. Згідно з вимогами ст. 1223
ЦК України, право на спадкування мають
особи визначені у заповіті.

Згідно ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу відкриття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини. Про те, що
позивачка звернулася про спадкування
до нотаріальної контори в передбачений
законом строк, стверджено витягом із
спадкового реєстру.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
передбачено захист порушеного права
шляхом подання позовної заяви про
визнання права власності.

Як встановлено, житловий будинок
належний колгоспному двору, головою
якого значився станом на 30.06.1990 року
ОСОБА_3 зведено в 1969 році, тобто до 5.08.1992
року і відповідно до діючого на той час
законодавства зареєстровано в
Липницькій сільській раді, на такий
відкрито особовий рахунок, а відтак
спадкодавець згідно записів
погосподарської книги була власником
належної йому частки в будинку, а отже
позивачка має право на спадкування
такого.

Таким чином позивачка має право на ?
частини будинку в АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд прийшов до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1
слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за заповітом
після смерті батька ОСОБА_3 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на 3/4 частки
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами (2/4 в порядку
спадкування, 1/4 - як члена двору) в
АДРЕСА_1, загальна площа якого
становить 59,0 кв.м., житлова 30,4 кв.м.,
допоміжна 28,6 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на земельну ділянку площею 1,8342 га. на
території Липницької сільської ради,
цільове призначення якої "для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва" та зареєстрована на ім"я
ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Львівської області
через Жовківський районний суд
Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Ясиновський Р. Б.