АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Заводян К.І., Половінкіної Н.Ю.

секретаря: Скрипник С.В.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_1- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради,
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про надання додаткового строку на
прийняття спадщини, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, в інтересах якої діє
ОСОБА_8, на рішення Садгірського
районного суду м. Чернівці від 08 травня
2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду зі вказаним позовом.

Рішенням Садгірського районного суду
м. Чернівці від 08 травня 2014 року у
позові ОСОБА_3 до Чернівецької міської
ради, ОСОБА_1, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визначення додаткового
строку на прийняття спадщини -
відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, в
інтересах якої діє ОСОБА_8, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_3 задовольнити.

Вважає, рішення незаконним та таким, що
суперечить нормам процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку, апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

22ц/794/919/14
Головуючий в І інстанції Байцар
Л.В.

категорія 37
Доповідач Бреславський
О.Г.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 59,60 того ж Кодексу
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції виходив з того, що
Цивільним кодексом Української РСР 1963
року, який діяв на час відкриття
спадщини після смерті матері ОСОБА_9,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вирішення
судом питання про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини не передбачено.
Окрім того, відмовляючи у задоволенні
позову про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті брата ОСОБА_10,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 суд першої
інстанції виходив із недоведеності
позову та відсутності поважних причин
пропуску строку на прийняття спадщини.

Такі висновки суду є вірними та такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно з'ясованих доказах, яким дана
юридична оцінка. Правильно застосовано
норми матеріального та процесульнорго
права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що особа, яка не
прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, ОСОБА_3 на
обґрунтування позову причиною
пропуску строку для прийняття спадщини
після смерті матері ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, вказала те, що вона
перебувала на стаціонарному лікуванні
з 24.12.2001 по 19.08.2002 з періодичним
двотижневим перебуванням вдома з
обов'язковим суворим режимом. Проте, на
час відкриття спадщини після смерті
матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
до 01 січня 2004 року діяв ЦК УРСР 1963 року,
яким не передбачено визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини. На обґрунтування пропуску
строку для прийняття спадщини після
смерті рідного брата ОСОБА_10, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 зазначила
поважність причини те, що вона з 16.02.2005
по 12.01.2007 постійно перебувала в Італії,
а тому не мала можливості звернутися з
відповідною заявою до дипломатичних
або консульських установ.

Безспірних доказів поважності причин
пропуску строку для звернення із
заявою про прийняття спадщини позивач
не надала.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_11 та
ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняли
спадщину, але не отримали свідоцтво про
право на спадщину за законом, що до
даних правовідносин слід застосувати
норми ЦК України, які передбачають
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, не заслуговують на
увагу, оскільки згідно п. 5 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України
Правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються до
спадщини, яка відкрилась, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом. А в
даному випадку, як ви зазначаєте в
апеляційній скарзі, ОСОБА_11 та ОСОБА_10
прийняли спадщину, оскільки на день
смерті проживали з спадкодавцем.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308,313 ЦПК України,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах
якої діє ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 08 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: