АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: позивача
ОСОБА_2
представника відповідача
Кузьменко Ю.А.

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою генерального
директора Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інжиніринговий
Центр Ай. Бі. Тек» Шляпнікова
ОлександраОлеговича на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
22 квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інжиніринговий
Центр Ай. Бі. Тек» про видачу трудової
книжки, довідки про роботу, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №753/1413/2014 № апеляційного
провадження:22-ц/796/7936/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. Позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ТОВ
«Інжиніринговий центр Ай.Бі.Тек» про
видачу трудової книжки, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 17 вересня 2013 року
був прийнятий на роботу до ТОВ
«Інжиніринговий центр Ай.Бі.Тек» на
посаду начальника юридичного відділу.
На початку жовтня 2013 року прийняв
рішення звільнитися з роботи, про що
повідомив свого керівника Шляпнікова
Ю.О. Згідно з домовленістю, продовжував
працювати на підприємстві до моменту
прийняття на посаду начальника
юридичного відділу нового працівника,
але не довше періоду часу, який
знадобиться йому для пошуку нового
місця роботи. 21 жовтня 2013 року на
початку робочого дня відповідно до
попередніх домовленостей він подав
директору підприємства заяву про
звільнення з 22 жовтня 2013 року з роботи
за власним бажанням у зв'язку з
прийняттям на роботу за конкурсом до
іншого підприємства.

Директор підприємства Шляпніков О.О. та
директор організаційного департаменту
Орлов Є.Ю. відмовилися звільнити його
за угодою сторін саме 22 жовтня 2013 року,
у зв'язку з чим він того ж дня відправив
оригінал заяви про звільнення по пошті.
В останній день роботи, 22 жовтня 2013 року
він весь день знаходився на роботі,
неодноразово нагадував керівництву
про своє звільнення.

Проте, відповідач з наказом про
звільнення не його ознайомив,
розрахунок з ним не здійснив, трудову
книжку не видав. Остаточний розрахунок
у вигляді переказу він отримав 24 жовтня
2013 року. Враховуючи вищевикладене, він
звернувся до суду з позовом та просив
суд, уточнивши позовні вимоги,
зобов'язати позивача видати йому
трудову книжку, довідку про його роботу
на підприємстві, стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 20 400 гривень 48 копійок та
моральну шкоду в розмірі 4000 гривень.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 22 квітня 2014 року позов ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інжиніринговий
центр Ай.Бі.Тек» про видачу трудової
книжки, довідку про роботу, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - задовольнити частково.

Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інжиніринговий
центр Ай.Бі.Тек» видати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 належно оформлену трудову
книжку, довідку про його роботу на
даному підприємстві із зазначенням
спеціальності, кваліфікації, посади,
часу роботи і розміру заробітної плати.

Стягнути Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інжиніринговий
центр Ай.Бі.Тек» () на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
сумі 21 223 (двадцять одна тисяча двісті
двадцять три) гривні 08 копійок та 1000
(одна тисяча) гривень у відшкодування
моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення
заробітної плати за один місяць в
розмірі 2 138 грн. 77 коп.- допустити до
негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю«Інжиніринговий
центр Ай.Бі.Тек» код) на
користь держави судовий збір в розмірі
243 грн. 60 коп. за вимоги майнового
характеру, 243 грн. 60 коп. за вимоги
немайнового характеру.

Не погоджуючись з рішенням суду
генеральним директором ТОВ
«Інжиніринговий Центр Ай. Бі. Тек»
Шляпніковим О. О. подано апеляційну
скаргу, в якій він просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
відповідача Кузьменко Ю.А., яка діє на
підставі довіреності в інтересах ТОВ
«Інжиніринговий Центр Ай. Бі. Тек»
підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів
апеляційної скарги заперечував,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
обґрунтованість та законність
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 17 вересня 2013 року на
посаду начальника юридичного відділу
організаційного департаменту ТОВ
«Інжиніринговий Центр Ай. Бі. Тек» був
прийнятий позивач ОСОБА_2, що
підтверджується копією наказу № 85-к
від 13 вересня 2013 року.

21 жовтня 2013 року ОСОБА_2
звернувся до директора підприємства з
заявою про звільнення з 22 жовтня 2013
року за власним бажанням у зв'язку з
прийняттям його за конкурсом до того
підприємства.

Відповідно до наказу № 104-4 про
припинення трудового договору
(контракту) 22 жовтня 2013 року ОСОБА_2
звільнено з посади начальника
юридичного відділу організаційного
департаменту за власним бажанням за ст.
38 КЗпП України на підставі його заяви, а
31 жовтня 2013 року проведено відповідний
розрахунок.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний у день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст. 116
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 1993 року
№ 301 «Про трудові книжки працівників»
трудові книжки зберігаються на
підприємствах, в установах і
організаціях як документи суворої
звітності, а при звільненні працівника
трудова книжка видається йому під
розписку в журналі обліку.

В пункті 4.2. Інструкції про порядок
ведення трудових книжок на
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства Юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58 зазначено, що якщо працівник
відсутній на роботі в день звільнення,
то власник або уповноважений ним орган
в цей день надсилає йому поштове
повідомлення із вказівкою про
необхідність отримання трудової
книжки.

Судом встановлено, що позивач в
останній день роботи 22 жовтня 2013 року
цілий день був на роботі.

Статтею 47 КЗпП України на роботодавця
покладений обов'язок у день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов в частині
зобов'язання відповідача видати
позивачу трудову книжку, судом першої
інстанції надано вірну оцінку
обставинам справи, оскільки
відповідачем будь - яких письмових
доказів, які б свідчили про відмову
ОСОБА_2 отримати трудову книжку та
повний розрахунок в останній день
роботи, суду не надано як і не надано
доказів повідомлення ОСОБА_2 про
можливість отримання трудової книжки
та повного розрахунку, які б мали
підтвердити викладені обставини,
оскільки, відповідно до ст. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Згідно з ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі
затримки видачі трудової книжки з вини
власника о уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час змушеного
прогулу.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 п. 4.1 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок на
працівників, при затримці видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним тану працівникові
сплачується середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу. Днем
звільнення в такому разі вважається
день видачі трудової книжки. Про новий
день звільнення видається наказ і
вноситься запис до трудової книжки
працівника. Раніше внесений запис про
день звільнення визнається недійсним у
порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї
Інструкції.

Середня заробітна плата має бути
визначена на підставі Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100. Відповідно до вказаного Порядку
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна плата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично опрацьований час. Якщо
протягом останніх двох календарних
місяців працівник не працював, середня
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за попередні два місяці
роботи. При цьому, в розрахунок
середньої заробітної плати
компенсація за невикористану
відпустку не включається.

Оскільки відповідачем затримано
видачу трудової книжки, то суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення вимог щодо
стягнення середнього заробітку в сумі
21 223 гривні 08 копійок.

Розрахунок середнього заробітку
проведено правильно і підстав для
коригування цієї суми, немає.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний видати працівникові на
його вимогу довідку про його роботу на
даному підприємстві, в установі,
організації із зазначенням
спеціальності, кваліфікації, посади,
часу роботи і розміру заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звертався до ТОВ
«Інжиніринговий центр Ай.Бі.Тек» з
проханням видати довідку про його
роботу на підприємства із зазначенням
спеціальності, кваліфікації, посади,
часу роботи і розміру заробітної плати,
проте його вимоги були залишені без
уваги, хоча законодавством
встановлений обов'язок власника або
уповноваженого ним органу видати
працівникові на його вимогу довідку
про його роботу на лому підприємстві.

Отже суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про задоволення
позовних вимог позивача в цій частині.

Статтею 2371 КЗпП України
встановлено, що уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль організації свого
життя. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» встановлено, що за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
про наявність правових підстав для
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_2 є правильним, розмір
відшкодування, 1000 гривень, з
урахуванням характеру та тривалості
страждань позивача у зв'язку з
відсутністю можливості влаштуватися
на роботу, відповідає вимогам
розумності, виваженості та
справедливості.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позовних вимог відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин, застосовані
правильно.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу генерального
директора Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інжиніринговий
Центр Ай. Бі. Тек» Шляпнікова
ОлександраОлеговича - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 22 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: