Справа № 465/471/13
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/3636/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської
області у складі: головуючого - судді:
Берези В.І., суддів: Бойко С.М.,
Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря
судового засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Франківського районного суду м.Львова
від 24 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, з участю
третіх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_6 про
виселення та за зустрічним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права на користування
житловою площею, -

в с т а н о
в и л а:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Вирішено виселити
з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2. В решті
вимог за первісним позовом відмовлено
за безпідставністю позовних вимог.
Зустрічний позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_3, неповнолітніми
ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на користування
житловою площею у квартирі АДРЕСА_1. В
решті зустрічного позову відмовлено
за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_2., просить частково скасувати
оскаржуване рішення, в частині
задоволення первісного позову про
виселення її з спірної квартири та в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову про визнання за нею
права на користування спірною
квартирою. Просить ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
первісного позову про її виселення з
спірної квартири та задоволити
зустрічний позов про визнання за нею
права користування житловою площею у
спірній квартирі.

В апеляційній скарзі зазначає, що
жодних дій з порушення правил
співжиття така не вчиняє, з дозволу
позивачки проживає у спірному житлі,
іншого житла не має, так як житло, де
вона зареєстрована, знаходиться на
значній віддалі від м.Львова.
Задоволивщи позов про виселення, суд
фактично розлучив її з сім`єю, з дітьми.

В судовому засіданні апелянт, її
представник апеляційну скаргу
підтримали, позивач по первісному
позову, її представник таку
заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
їх представників, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Як видно з матеріалів справи, позивач
по справі ОСОБА_1 рішення суду не
оскаржувала, відтак, апеляційна
інстанція перевіряє доводи
апеляційної скарги лише в межах
розглянутих вимог, які
оскаржуються.

Судом першої інстанції встановлено, що
у квартирі АДРЕСА_1 проживають та
зареєстровані: основний
квартиронаймач ОСОБА_1, сини- ОСОБА_7 та
ОСОБА_6.

Відповідачі по основному, позивачі по
зустрічному позову, по вказаній адресі
не зареєстровані.

Згідно з довідкою №478 від 14.03.2012 року,
виданої ЛКП «Сонячне», у квартирі
АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач
ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2 має інше місце
реєстрації за адресою АДРЕСА_3.

Як вбачається з рішення Франківського
районного суду м.Львова від 7 травня 2012
року, ОСОБА_3 визнано такими, що втратив
право на користування житловою площею
у будинку АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_2, а також їх діти: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження не
зареєстровані, проте проживають за
адресою: АДРЕСА_1, що стверджується
актом від 11.06.2012 року, складеним
комісією ЛКП «Сонячне».

Як видно з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем
спірної квартири. В суді апеляційної
інстанції з`ясовано, що спірна
квартира не приватизована.

Як видно з вимог за позовними заявами
сторін, вимогою позивача ОСОБА_1. було
виселення з квартири по АДРЕСА_1, її
онука ОСОБА_3, його дружини -ОСОБА_2. та
двох їхніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без
надання іншого житла з підстав ст.116 ЖК
України - порушення правил співжиття.

Вимогою за зустрічним позовом ОСОБА_3
та ОСОБА_2( вона ж в інтересах двох
неповнолітніх дітей) було визнання
права на користування спірним житлом з
посиланням на норми ст.ст.64,65 ЖК
України, якими визначено права та
обов`язки членів сім`ї наймача.

Задовольняючи частково вимоги за
первісним позовом про виселення
відповідачів, суд першої інстанції,
вирішивши про виселення лише
відповідачки ОСОБА_2, зазначив про те,
що така має інше місце реєстрації, не
з`ясував при цьому наявність чи
відсутність тих підстав, за наявності
яких відповідно до ст. 116 ЖК України
громадяни підлягають виселенню з
житла.

Так, в матеріалах справи наявна лише
інформація органів МВС про проведення
профілактичної бесіди з відповідачами
ОСОБА_3 та ОСОБА_2., інших документів, які
б підтверджували систематичність
виявлених порушень правил співжиття
матеріали справи не містять. Як
з`ясовано, інші процесуальні документи
не виносились, повторних звернень до
органів ВС не було. Відтак, на думку
колегії суддів, за відсутності підстав,
визначених ст.116 ЖК України, вимоги
про виселення з спірного житла
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
визнання за такими та їх
неповнолітніми двома дітьми права на
користування квартирою по АДРЕСА_1,
суд першої інстанції, частково
задовольняючи вимоги про визнання
такого права за ОСОБА_3 та
неповнолітніми дітьми та відмовляючи
у задоволенні вимоги щодо ОСОБА_2,
зазначив про те, що відповідач ОСОБА_3
брав участь в оплаті компослуг за
спірне житло, у травні 2012 року за
рішенням суду такого визнано таким, що
втратив право на користування житлом,
де був зареєстрованим - по АДРЕСА_2,
іншого місця проживання у нього та
неповнолітніх дітей немає, тому за
ОСОБА_3 та неповнолітніми дітьми
визнано право на користування житлом, а
з огляду на те, що інший позивач ОСОБА_2.
має інше місце реєстрації, вимоги в
частині визнання за нею права на
користування житловим приміщенням не
задоволив.

Оскільки рішення в частині визнання
права користування житлом за ОСОБА_3 та
неповнолітніми дітьми позивачем не
оскаржувалось, правильність
задоволення позову у цій частині
апеляційною інстанцією не
перевіряється.

Щодо рішення в частині відмови
визнати право на користування
житловим приміщенням за ОСОБА_2., яке в
цій частині оскаржується, колегія
суддів вважає таку вимогу
безпідставною, тому у цій частині
рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. До членів сім'ї наймача
належить дружина наймача, їх діти,
онуки і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано і інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою усіх членів сім`ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним житлове приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Як видно з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_2. не є членом сім`ї
основного квартиронаймача ОСОБА_1., у
квартиру вселилась як тимчасовий
мешканець у зв`язку з одруженням з
онуком позивачки, яка, позивачка,
надала згоду лише на тимчасове
проживання сім`ї онука у квартирі,
жодних угод про порядок користування
житлом між такими не укладалось, згоди
членів сім`ї основного квартиронаймача
- її синів на вселення не було,
спільного господарства з наймачем
ОСОБА_2. не веде, зареєстрована у
квартирі своєї матері у м.Новий Розділ
Львівської області.

Враховуючи наведені обставини, рішення
суду першої інстанції як таке, що не
відповідає вимогам закону та дійсним
обставинам справи в частині
задоволеного позову про виселення
ОСОБА_2 з спірної квартири, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
у цій частині про відмову у задоволенні
вимоги про виселення з спірної
квартири відповідача ОСОБА_2 В решті
оскаржуване рішення суду, враховуючи
вищенаведене, слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 309, ст.ст.
314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 24 грудня 2013 року в
частині задоволення позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про її виселення скасувати та
у цій частині ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні
первісного позову про виселення
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскарженим в касаційному
порядку протягом двадцяти днів подачею
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.