Справа № 508/564/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

23 травня 2014 року Миколаївський
районний суд Одеської області.

В складі головуючого судді -
Парій І.О.

При секретарі
Товт Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с.м.т. Миколаївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу в сумі 12 900 гривень;
про стягнення моральної шкоди в сумі 5
000 гривень та про стягнення сплаченого
судового збору в сумі 229 гривень 40 коп..

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
в сумі 12 900 гривень; про стягнення
моральної шкоди в сумі 5 000 гривень та
про стягнення сплаченого судового
збору в сумі 229 гривень 40 коп..

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що в грудні 2010 року
вона позичила відповідачці гроші в
сумі 10 000 гривень, терміном на три
місяці ОСОБА_2 зобов'язалась повернути
зазначений борг через три місяці, і
сплатити 10% від позиченої суми за
користування грошима. Вчасно
відповідачка гроші не повернула. 7
січня 2011 року вона написала розписку
про те, що вона зобов'язується
повернути гроші до 1 грудня 2011 року і
навіть сплатити відсотки більші ніж
були, а саме 12 %. До теперішнього часу
борг не повернутий, тому позивачка
просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги змінила і просила суд стягнути з
відповідачки тільки борг в сумі 8 000
гривень, а від стягнення моральної
шкоди зовсім відмовилась.

Відповідачка у судовому засіданні
позов не визнала.

Вислухавши сторони, вивчивши
зібрані по справі докази, допитавши
свідків суд вважає, що заявлені позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.2 ст. 1047 ЦК на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позику (грошові кошти у такій
самій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Як встановлено у судовому
засіданні в грудні 2010 року
відповідачка взяла в борг у позивачки
10 000 гривень, які зобов'язалась
повернути до 1 грудня 2011 року, що
підтверджується поясненнями сторін та
розпискою відповідачки (а.с.6).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
пояснила, що вона в грудні 2010 року вона
позичила відповідачці гроші в сумі 10 000
гривень, терміном на три місяці ОСОБА_2
зобов'язалась повернути зазначений
борг через три місяці, і сплатити 10% від
позиченої суми за користування
грошима. Вчасно ОСОБА_2 гроші їй не
повернула. 7 січня 2011 року ОСОБА_2
написала розписку про те, що вона
зобов'язується повернути гроші до 1
грудня 2011 року і навіть сплатити
відсотки більші ніж були, а саме 12 %. 16
листопада 2012 року в смт. Миколаївка на
базарі ОСОБА_2 повернула їй частину
боргу, а саме 2000 гривень. До
теперішнього часу борг не повернутий.
Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг
в сумі 8000 гривень та сплачений нею
судовий збір в сумі 229 гривень 40 коп.
Моральну шкоду в сумі 5 000 гривень
просить з відповідачки не стягувати,
оскільки в цій частині вона
відмовляється від позовних вимог.

Однак ствердження ОСОБА_1 про те, що
ОСОБА_2 не повернула їй борг в сумі 8 000
гривень, спростовуються наступними
доказами.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні пояснила, що вона дійсно
позичила у ОСОБА_1 кошти в сумі 10 000
гривень, які мала повернути до 1 грудня
2011 року про що написала письмову
розписку. В зазначений час повернути
гроші позивачці вона не змогла,
повернула їх пізніше після того, як
взяла в ПАТ «ПлатінумБанк» кредит в
сумі 13 000 гривень. Оскільки
«ПлатінумБанк» свого представництва у
Миколаївському районі немає, то вона
просила ОСОБА_3 зняти гроші з кредитної
картки в сумі 8 000 гривень в м. Одесі і
той виконав її прохання. Зазначені
гроші ОСОБА_3 передав своїй матері
ОСОБА_4, яка на базарі передала їх
ОСОБА_1. До цього вона ще віддала ОСОБА_5
2 000 гривень.

Згідно виписки з особового
рахунку ОСОБА_2 16 листопада 2012 року
зняла з кредитної картки 8 000 гривень
(а.с.75).

Свідок ОСОБА_3 показав у судовому
засіданні, що на прохання його матері
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 він з банкомата
«Платінум Банк» в м. Одесі для ОСОБА_2
зняв велику суму грошей, а яку саме не
пам'ятає, але вважає, що їх було до 10 000
гривень. Гроші він передав своїй матері
ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_4 у судовому
засіданні показала, що її син ОСОБА_3 в
м. Одесі з банкомата за проханням
ОСОБА_2 зняв велику суму грошей - до 10 000
гривень, точно вона не пам'ятає - і
передав їй - ОСОБА_4. Наступного дня до
неї на базарі підійшла ОСОБА_1, якій
вона віддала всі зняті в банкоматі
гроші, які знаходились у неї в машині.
При цьому ОСОБА_1 перерахувала отримані
гроші і ніяких претензій не заявляла.

Свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_3
привіз з м. Одеси гроші, їх було
приблизно 10 000 гривень, передав їх
своїй матері ОСОБА_4, яка наступного дня
на базарі передала їх ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вона
бачила, як ОСОБА_1 на базарі біля
автомашини, яка належить ОСОБА_4,
рахувала гроші.

Керуючись ст. ст. 10,60, 212 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И
В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до
ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 8 000
гривень - відмовити.

Понесені судові витрати покласти
на ОСОБА_1.

Складання повного рішення
відкладається на п'ять днів.

На рішення може бути подана апеляція
до Апеляційного суду Одеської області
через Миколаївський районний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляції в десятиденний строк після
виготовлення повного рішення суду.

Суддя: