Служба у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
Справа № 369/3889/14-ц
провадження 2/369/1192/14
РІШЕННЯ

Іменем України

02.06.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи служба у
справах дітей Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області, орган опіки та
піклування Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання права
користування квартирою та усунення
перешкод в користуванні, вселення, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року позивачка звернулась
до суду в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги
мотивувала тим, що дитина
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Власниками квартири є відповідачі по
справі, які чинять перешкоди в
користуванні квартирою ОСОБА_2. При
цьому остання бажає проживати в
квартирі, оскільки там матиме окрему
кімнату. Між сторонами тривалий час
існують судові спори, щодо права дітей
на проживання в квартирі.

Тому просила суд визнати за
неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право користування квартирою АДРЕСА_1;
усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення в
дану квартиру, забезпечення вільного
доступу до квартири та зобов'язання
відповідачів передати ключі від їх
вхідних дверей та інших кімнат
квартири.

У судовому засіданні ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала. ОСОБА_2 суду
пояснила, що в даний час вона закінчила
навчання в школі, планує вступати до
університету, тому бажає мати окрему
кімнату. В дану квартиру не вселялась,
оскільки має впевненість, що
відповідачі чинитимуть їй перешкоди в
користуванні. Просили суд задоволити
позов.

У судовому засіданні представник
відповідачів проти позову заперечував.
Суду пояснив, що між відповідачами та
ОСОБА_1 склались неприязні стосунки.
Разом з тим до своєї онуки вони
ставляться добре. Оскільки ОСОБА_2
зареєстрована в даній квартирі, тому
вона має право проживати в ній і
додаткового визнання за нею такого
права не вимагається. З часу існування
судових спорів, ОСОБА_2 не намагалась
вселитись в дану квартиру, жодних
зауважень щодо її проживання в кватирі
вони не мають та перешкод в її вселенні
не чинитимуть. Оскільки її право не
порушено, просив відмовити в
задоволенні позову.

У судовому засіданні представник
органу опіки та піклування
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області позовні вимоги підтримав.
Просив суд задоволити позов.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено,
що 09 серпня 1999 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 отримали свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

З наданої суду по квартирної карточки
вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації
актів громадянського стану
Залізничного району м. Києва, батьками
неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64
Житлового кодексу України, до членів
сім'ї власника будинку (квартири)
належать дружина, діти і батьки.

Ст.ст. 47, 48 Конституції України
гарантоване кожному право на житло,
ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може
бути виселений із займаного житлового
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як на підставі і в порядку,
передбаченому законом.

За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним, мають
право на користування цим житлом
відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

Таким чином, неповнолітня ОСОБА_2 є
членом сім'ї власника та має право
користування жилим приміщенням та
додаткового визнання судовим рішенням
такого права не вимагається, тому в цій
частині позовних вимог суд відмовляє.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09
квітня 2014 року визнано ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1. В
частині визнання ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування даним
помешканням, - відмолено.

Зважаючи на пояснення ОСОБА_2 та її
бажання вселитись до відповідачів,
наявність судових спорів, що тривають
між сторонами з лютого 2013 року, щодо
проживання неповнолітніх дітей, суд
задовольняє позовні вимоги про
вселення.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

За ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог про зобов'язання надати ключі від
будинку, кімнат в будинку, оскільки
дані вимоги є передчасними.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2, задоволити
частково.

Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартиру
АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич