Справа №1422/755/12 05.06.2014 05.06.2014 05.06.2014
Провадження №22-ц/784/1515/14
Головуючий у 1 інстанції Яворська Н.І.
Доповідач апеляційного суду Козаченко
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого
Козаченка В.І.,

суддів:
Колосовського С.Ю., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання
Орельська Н.М.,

з участю: апелянтки ОСОБА_2 і прокурора
Брезіцького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 24 квітня 2012
року за заявою Прокурора
Снігурівського району (далі - Прокурор)
в інтересах Павловської сільської ради
Снігурівського району, заінтересована
особа - Снігурівська державна районна
адміністрація, про визнання спадщини
відумерлою,

В С Т А Н О В И Л А :

28 березня 2012 року Прокурор, посилаючись
на приписи ст. 1277 ЦК України, подав у суд
заяву в інтересах Павловської
сільської ради про визнання відумерлою
спадщини, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_3, зокрема, земельної частки (паю)
площею 6,72 умовних га, та передачі
вказаній сільській раді цієї спадщини.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 24
квітня 2012 року заява повністю
задоволена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не
брала участь у справі, посилаючись на
те, що указане судове рішення порушує
її інтереси, як спадкоємця п'ятої черги,
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в заяві
Прокурора.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши надані докази та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин 1, 3 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Задовольняючи заяву Прокурора, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірна спадщина є відумерлою, а тому
підлягає передачі сільській раді.

Між тим, з такими висновками місцевого
суду погодитись не можна, оскільки вони
не відповідають ні обставинам справи,
ні вимогам норм матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Так, заяви про визнання спадщини
відумерлою розглядаються в порядку
глави 9 розділу 2 ЦПК України.

Звертаючись з заявою про визнання
указаної спадщини відумерлою, Прокурор
посилався на норму статті 1277 ЦК України
2003 року.

Разом з тим, положення ст. 1277 ЦК України
про те, що у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття орган
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини зобов'язаний подати
до суду заяву про визнання спадщини
відумерлою, застосовується лише до
спадкоємців, в яких право на
спадкування виникло з набранням
чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року
(ст. 5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України).

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004
року застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема відповідні
правила ЦК УРСР 1963 року.

За ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття
спадщини є день смерті спадкодавця,
тобто в даному випадку це ІНФОРМАЦІЯ_1
коли померла ОСОБА_3

Проте місцевий суд не врахував, що ЦК
УРСР не передбачав можливості
визнання спадщини відумерлою. А заява
про визнання майна безхазяйним, в
порядку ст. 137 цього Кодексу, не
заявлялася.

Крім того, згідно статей 550, 555 ЦК УРСР
спадкове майно за правом спадкоємства
переходить до держави у випадку: 1) якщо
спадкодавець все майно або частину
його заповідав державі; 2) якщо у
спадкодавця немає спадкоємців ні за
законом, ні за заповітом; 3) якщо всі
спадкоємці відмовились від спадщини; 4)
якщо всі спадкоємці позбавлені права
спадкування (статті 528 і 534 цього
Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців
не прийняв спадщини.

Отже, якщо спадщина відкрилась до 1
січня 2004 року, а у спадкодавця немає
спадкоємців ні за законом, ні за
заповітом, то держава вважається такою,
що завжди прийняла спадщину.

Однак, місцевий суд не звернув належної
уваги на зазначені приписи норм
матеріального права, хоча вони прямо
вказують на те, що спірну спадщину не
можна визнати відумерлою, внаслідок
чого ухвалив рішення, яке не можна
визнати ні законним, ні обґрунтованим.

В зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України, оскаржене рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 24 квітня 2012
року скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
заяви Прокурора Снігурівського району
про визнання спадщини відумерлою.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: