Справа № 4-с/742/2/14 Провадження №
22-ц/795/1177/2014 Головуючий у I інстанції
-Рябота В.І. Доповідач - Мамонова О.
Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді:
Мамонової О.Є.,

суддів: Вінгаль
В.М., Зінченко С.П.

при секретарі: Шкарупа
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
головного державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області Чернової
Людмили Володимирівни на ухвалу
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 13 березня 2014
року у справі за скаргою ОСОБА_2 про
визнання дій та бездіяльності
державного виконавця незаконними,-

встановив:

Ухвалою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 13
березня 2014 року задоволено частково
скаргу ОСОБА_2; визнано незаконними дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Жовтневого відділу ДВС
Дніпропетровського МУЮ у виконавчому
провадженні ВП №39532239 щодо надання
стягувачу неправдивої інформації;
заборонено державному виконавцю
Жовтневого відділу ДВС
Дніпропетровського МУЮ у виконавчому
провадженні ВП №39532239 закінчувати
виконавче провадження та вчиняти інші
дії в спосіб не передбачений ст.45
Закону України «Про виконавче
провадження»; в задоволенні інших
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі головний
державний виконавець Жовтневого
відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ
Дніпропетровської області Чернова Л.В.
просить скасувати вказану ухвалу та
постановити нову ухвалу, якою передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм процесуального права та невірне
застосування норм матеріального права,
неповне з'ясування та недоведеність
судом обставин, що мають значення для
справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що висновок суду про надання
державним виконавцем неправдивої
інформації стягувачу є безпідставним,
оскільки після 13.12.2013 року ОСОБА_2
повідомлялося про повернення
платіжного доручення № 6311 від 01.10.2013
року до відділу виконавчої служби та
зазначалися причини не направлення
даного доручення Управлінню Державної
казначейської служби України у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська.
Апелянт стверджує, що зарахування
зустрічних вимог на стадії виконання
судового рішення не заборонено Законом
України «Про виконавче провадження».

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 просить ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити, оскільки
доводи апеляційної скарги в порушення
ч.3 ст.60 ЦПК України не підтверджені
документальними доказами та зводяться
до незгоди з обставинами справи, які
вірно встановлені судом першої
інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
оскаржувана ухвала суду першої
інстанції скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки суд порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

Апеляційним судом встановлено, що
постановою державного виконавця
Жовтневого відділу ДВС
Дніпропетровського МУЮ
Дніпропетровської області від 16.08.2013
року (а.с. 6) відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-372-2011, виданого 14.06.2011 року
Прилуцьким міськрайонним судом
Чернігівської області про стягнення з
ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2
3340,63 грн. як набутих банком без
достатніх правових підстав, 120,00 грн. в
повернення витрат на
інформаційно-технічне забезпечення,
10000,00 грн. у відшкодування моральної
шкоди, тобто усього 13460,63 грн.

05.02.2014 року постановою державного
виконавця зазначеного відділу ДВС
Черновою Л.В. закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
вищевказаного виконавчого листа у
зв'язку із зарахуванням зустрічних
однорідних вимог між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с. 99).

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із скаргою (а.с. 1-5), в якій просив:

- визнати незаконними дії державного
виконавця та начальника Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у виконавчому
провадженні №39532239, що полягає в
наданні стягувану неправдивої
інформації про те, що платіжне
доручення ВДВС № 6311 від 01.10.2013 року
станом на 26.12.2013 року УДКС не повернуто,
а знаходиться на виконанні УДКС;

- заборонити державному виконавцю
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Черновій
Л.В. закінчувати виконавче провадження
ВП №39532239 та вчиняти інші дії в спосіб
не передбачений ст.45 Закону України
«Про виконавче провадження»;

- визнати такими, що вчинені з
порушенням п. 7.2 розділу 7 Прикінцевих
положень «Положення про Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень» внесені державним
виконавцем неправдиві відомості у
виконавчому провадженні №39532239 в ЄДРВП
про стягнення з боржника 13460,53 грн., 1346
грн. та 58,84 грн. з рахунків боржника на
користь ОСОБА_2, оскільки посадові
особи органу ДВС несуть
відповідальність за повноту та
вірогідність інформації, яка вноситься
до Єдиного реєстру.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» справи за
скаргами на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
посадової особи державної виконавчої
служби розглядаються судом за
загальними правилами ЦПК України з
особливостями, встановленими ст.386 ЦПК,
за участю державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дії або
бездіяльність якої оскаржуються. До
участі у справі як заінтересованої
особи залучається інша сторона
виконавчого провадження, оскільки
судовим рішенням може бути вирішено
питання про її права чи інтереси.

Як вбачається із змісту скарги, ОСОБА_2
оскаржені до суду дії як державного
виконавця Жовтневого відділу ДВС
Дніпропетровського МУЮ Чернової Л.В.,
так і начальника цього відділу.

Однак районний суд на зазначене не
звернув уваги, розглянув скаргу без
участі начальника Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, дії якого ОСОБА_2
просить визнати незаконними, та іншої
сторони виконавчого провадження
боржника ПАТ КБ «ПриватБанк», права чи
інтереси якого можуть бути вирішені
судовим рішенням.

Виходячи з принципу рівності,
змагальності сторін цивільного
судочинства, необхідності
забезпечення права на судовий захист
всіх сторін виконавчого провадження,
ухвалу суду першої інстанції не можна
визнати законною та обґрунтованою,
постановленою з дотриманням норм
процесуального права.

Викладені обставини свідчать про те, що
суд першої інстанції порушив порядок,
встановлений для вирішення даної
справи, що згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України
є підставою для скасування
оскаржуваної ухвали і передачі питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При скасуванні ухвали суду з наведених
підстав, аналіз інших доводів
апеляційної скарги є передчасним,
оскільки вони можуть стати предметом
розгляду суду першої інстанції при
повторному розгляді справи по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313-315,
317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу головного
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Чернової Людмили
Володимирівни - задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 13
березня 2014 року скасувати і передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: