У х в а л а

16 червня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,суддів:
Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,
Мартинюка В. І., Остапчука Д.
О.,розглянувши заяву ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого
комітету Хмельницької міської ради,
управління Держземагенства у
Хмельницькому районі Хмельницької
області, треті особи: Хмельницька
районна рада Хмельницької області,
Садівниче товариство «Радуга», про
визнання державного акта на право
власності на земельну ділянку
недійсним та скасування його державної
реєстрації, кадастрового номеру,
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із указаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що на підставі
державного акта на право приватної
власності на землю від 20 травня 1995 року
вона є власником земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 0,08 га, розташованої у СТ
«Радуга» (масив Лезнево-2). У
2012 році їй стало відомо, що вказану
земельну ділянку самовільно захопила
та користується нею ОСОБА_3 Вважає, що
твердження відповідачки про те, що
спірна земельна ділянка належить їй на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю від 21
лютого 2001 року, має порядковий номер
НОМЕР_2 і жодного відношення до
земельної ділянки позивачки не має, є
безпідставними. Номер ділянки
відповідачки значиться як НОМЕР_2, хоча
фактично такої ділянки в натурі не
існує і її нанесення на генеральному
плані СТ «Радуга» є помилковим та
таким, що не відповідає дійсності.

Ураховуючи викладені обставини та
те, що відповідачка відмовилася
добровільно усунути порушення її прав,
ОСОБА_2 просила задовольнити позов.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 травня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним
та скасовано державний акт на право
приватної власності на землю
серії ІІІ-ХМ № 048640 від 21 лютого 2001
року, який видано на ім'я ОСОБА_3 на
підставі рішення виконкому
Хмельницької міської ради від 28 грудня
2000 року за № 1148 та який зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за
номером ХМ № 20339. Зобов'язано
Управління Держкомзему в м.
Хмельницькому Хмельницької області
скасувати державну реєстрацію шляхом
скасування запису до Державного
реєстру про реєстрацію державного акта
на право приватної власності на землю
серії ІІІ-ХМ № 048640 від 21 лютого
2001 року, який видано на ім'я ОСОБА_3 на
підставі рішення виконкому
Хмельницької міської ради від 28 грудня
2000 року за № 1148 та який зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за
номером ХМ № 20339. Зобов'язано
Управління Держкомзему в м.
Хмельницькому Хмельницької області
скасувати кадастровий номер
:34:01:1608, присвоєний земельній
ділянці ОСОБА_3 відповідно до
державного акта на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ХМ № 048640
від 21 лютого 2001 року. Витребувано майно
- земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,08 га в
СТ «Радуга» із чужого незаконного
володіння ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду
Хмельноцької області від 08 жовтня
2013 року рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 травня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року рішення апеляційного суду
Хмельноцької області від 08 жовтня 2013
року скасовано та залишено в силі
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
30 травня 2013 року.

06 червня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - ст.
ст. 116, 118 Земельного кодексу України та
ст. 144 ЦПК України, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 липня 2011 року у справі №
6-2878ск11, від 23 жовтня 2013 року у справі №
6-17103св13, від 13 квітня 2011 року у справі №
6-7752св10, від 10 вересня 2012 року у
справі № 6-30727ск12, від 01 жовтня 2012 року у
справі № 6-31306св12, від 03 грудня 2012 року у
справі № 6-30089св12, від 02 липня 2012 року у
справі № 6-27414ск12 та постанови
Верховного Суду України від 23 жовтня 2013
року та від 18 вересня 2013 року.

Постановляючи ухвалу 01 жовтня 2012
року у справі № 6-731306св12, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією суду апеляційної
інстанції про задоволення позову
прокурора та визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку з тих підстав, що
оспорюваний державний акт видано
відповідачу без належної правової
підстави.

Постановляючи ухвалу 03 грудня 2012
року у справі № 6-30089св12, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
погодився з позицією суду апеляційної
інстанції про задоволення позову
прокурора та визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку з тих підстав, що
фактично земельна ділянка перебуває у
комунальній власності, ОСК «Гроно»
вона не передавалась, а тому відповідач
набув право власності на спірну
земельну ділянку незаконно.

У той же час, постановляючи ухвалу
26 березня 2014 року у справі №
6-45275св13, про перегляд якої подано заяву,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодився з позицією суду першої
інстанції про задоволення позову та
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянки,
виходячи з того, що письмовими доказами
було встановлено факт накладення
земельної ділянки відповідачки під №
НОМЕР_2 на земельну ділянку позивачки
під НОМЕР_1, яку було надано їй раніше,
тому з метою захисту прав належного
власника землі державний акт на землю
відповідачки слід скасувати,
скасувавши також його державну
реєстрацію і кадастровий номер, та
витребувати спірну земельну ділянку
НОМЕР_1 площею 0,08 га з незаконного
володіння відповідачки. У спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.
Визнання недійсними державних актів на
право власності вважається законним,
належним та окремим способом
поновлення порушених прав у судовому
порядку.

Постановляючи ухвали 10 вересня 2012
року у справі № 6-30727ск12 та 02 липня 2012
року у справі № 6-27414ск12 про відмову у
відкритті касаційного провадження за
п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суд касаційної
інстанції погодився із висновками
апеляційного суду, яким визнано
недійсними державні акти на право
власності на земельні ділянки.

Зі змісту вказаних ухвал не
вбачається, які обставини встановлені
судом при вирішенні спору, характер
правовідносин, що виникли між
сторонами, та підстави визнання
державних актів на право власності на
земельні ділянки недійсними.

Враховуючи наведене, відсутні
підстави вважати, що у наведених
справах тотожними є встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, які розглядались,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між особами, які брали участь у
розгляді вказаних справ, подібні і мало
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
зі справою, у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло за собою ухвалення різних за
змістом судових рішень.

Разом із тим, посилання заявника як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 квітня 2011 року у справі №
6-7752св10, від 27 липня 2011 року у справі №
6-2878св11, від 02 липня 2012 року у справі №
6-27414св12 та від 23 жовтня 2013 року у справі
№ 6-17103св13 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України не може здійснюватися,
оскільки зазначеними ухвалами судові
рішення попередніх судів були
скасовані, а справи направлено на новий
розгляд у зв'язку з порушенням судами
норм процесуального права щодо
встановлення фактичних обставин, то
таке не свідчить про їх тотожність із
встановленими судом фактичними
обставинами справи, у якій
постановлена ухвала, про перегляд якої
подано заяву.

Не може здійснюватися на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
посилання як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, і на постанови
Верховного Суду України від 23 жовтня 2013
року та від 18 вересня 2013 року, оскільки
зазначені постанови прийняті в
порядку, передбаченому ст. ст. 360-3 - 360-4
ЦПК України, тому не відбулося
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті.

Крім того, посилання заявника на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції приписів ст. 144
ЦПК України є безпідставним, оскільки
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України.

Оскільки наведені заявником доводи
не містять ознак, які згідно з вимогами
ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судового рішення, про
перегляд якого ОСОБА_3 подано заяву, то
у допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, виконавчого комітету
Хмельницької міської ради, управління
Держземагенства у Хмельницькому
районі Хмельницької області, треті
особи: Хмельницька районна рада
Хмельницької області, садівниче
товариство «Радуга», про визнання
державного акту на право власності на
земельну ділянку недійсним та
скасування його державної реєстрації,
кадастрового номеру, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук