Єдиний унікальний номер 270/1091/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3943/2014
Єдиний унікальний номер 270/1091/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3943/2014
Головуючий в 1 інстанції Суханова А.В.
Доповідач: Супрун М.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Никифоряка Л.П.,

суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі
Руденко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди,

за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24
березня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В
:

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 24 березня 2014 року
вищезазначений позов задоволено
частково. Стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 6000 грн.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач та подав на нього
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач послався на те, що
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що нещасний випадок в позивачем
стався з вини роботодавця, тому
підстави для стягнення моральної шкоди
з Фонду відсутні. Крім того, апелянт
вважає, що ОСОБА_1 не довів факту
завдання йому моральної шкоди.

Представник відповідача Ціоненко С .В.,
діюча за довіреністю, в судовому
засіданні апеляційної інстанції
підтримала апеляційну скаргу, просила
її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, згідно
заяви, просив справу розглянути за його
відсутності та відхилити апеляційну
скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з
таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при вирішенні
справи встановлено, що позивач з 1984
року працював на шахті
«Калинівська-Восточна» ДП
«Макіїввугілля» в якості гірника
очисного забою з повним робочим днем у
шахті. (а.с. 04-05).

Відповідно до акту №49 форми Н-1 про
розслідування нещасного випадку на
виробництві від 07 вересня 1989 року,
встановлено, що під час виконання
трудових обов'язків на підприємстві
відповідача, позивач отримав виробничу
травму. (а.с.06-07).

Згідно довідки МСЕК № 072264 від 07 квітня
2002 року, позивачу вперше встановлено 20
відсотків втрати професійної
працездатності у зв'язку з зазначеною
травмою.(а.с.08)

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
повно встановив обставини справи,
перевірив доводи сторін, правильно
застосував норми матеріального права,
додержався норм процесуального права і
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що позивачеві завдано моральну шкоду,
яку має відшкодувати відповідач.

Так, відповідно до вимог, які викладено
у п. п. «е»п.1 ч.І ст.21, ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві, професійного
захворювання, що спричинило втрату
працездатності», в редакції яка діяла
на час правовідносин, у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати грошову
суму за моральну шкоду за наявності
факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Як зазначив Конституційний Суд України
в п.4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року
по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності
спричинюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку професійного
захворювання потерпілий втрачає
працездатність і зазнає значно більшої
моральної шкоди, ніж заподіяна
працівникові, який не втратив
професійної працездатності. Відмова
потерпілому у праві на отримання
грошової суми за моральну шкоду від
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків залежно від ступеня
втрати професійної працездатності має
обмежувальний характер. Встановлення
Законом (1105-14) обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати моральну шкоду є
засобом реалізації потерпілим
гарантованого державою усім
застрахованим громадянам забезпечення
прав у страхуванні від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання (стаття 3).

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
наявність моральних страждань
позивача доведена і їх він зазнав у
зв'язку з виробничою травмою, яка
спричинила втрату його працездатності.

Доводи апеляційної скарги Фонду
відносно того, що нещасний випадок в
позивачем стався з вини роботодавця не
спростовують висновків суду, оскільки
у відповідності до вимог
вищезазначеного Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві, професійного
захворювання, що спричинило втрату
працездатності», в редакції яка діяла
на час правовідносин, Фонд
зобов'язаний відшкодувати моральну
шкоди незалежно від наявності вини
роботодавця.

Посилання апелянта про недоведеність
факту моральної шкоди, отриманої
позивачем не заслуговують на увагу
суду, оскільки сам факт стійкої втрати
працездатності, з точки зору
погіршення здоров'я, втрати важливих
особистих здібностей, зміни життєвого
укладу, необхідності лікування та таке
інше, веде до висновків про наявність
моральної шкоди. Це також випливає з
положень ст.3 Конституції України,
відповідно до якої, людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року N 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (із відповідними змінами), розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь заниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

При встановленні розміру моральної
шкоди, суд першої інстанції врахував
глибину фізичних та моральних
страждань позивача, ступень втрати
професійної працездатності та
негативні наслідки погіршення його
здоров'я, і враховуючи конкретні
обставини справи, вірно визначив
розмір заподіяної моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для
скасування рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги не має,
доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
24 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді