Справа № 1407/2-1143/11
У Х В А Л А

"14" травня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Лузан Л.В.,

при секретарі судового засідання -
Лукіянчиній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вознесенськ
Миколаївської області подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області про визначення частки майна
боржника у майні, яким він володіє
спільно з іншими особами, -

ВСТАНОВИВ :

28.04.2014 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Вознесенського міськрайонного
управління юстиції Миколаївської
області звернувся до суду із
зазначеним поданням, яке обґрунтовував
наступним.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26.09.2011 року з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 19 053 грн. 54 коп., а також
вирішено питання про повернення
понесених банком судових витрат.

Рішення набрало законної сили та
перейшло в стадію примусового
виконання, яке з 15.02.2013 року на підставі
виконавчого листа, виданого 23.12.2011 року
Вознесенським міськрайонний судом
Миколаївської області, здійснює ВДВС
Вознесенського МРУЮ.

Стягнення за виконавчим
документом не проводилося.

В той же час встановлено, що боржнику
сумісно з іншою особою на праві
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на зазначені
обставини, державний виконавець просив
визначити у вищевказаній квартирі
частку боржника ОСОБА_1

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився. Згідно заяви, що
надійшла на адресу суду, просив
розглянути подання за його відсутності
та його задовольнити.

Боржник ОСОБА_1, представник
стягувача в судове засідання не
з'явилися, про час та місце його
проведення були повідомлені належним
чином. Про причини неявки суд не
повідомили.

Дослідивши подання, матеріали
додані до нього, суд прийшов до
наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
виконавче провадження є завершальною
стадію судового провадження та
примусового виконання рішень інших
органів (посадових осіб) і являє собою
сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у названому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених згаданим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до нього, а
також рішеннями, що відповідно до
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених вказаним
Законом, зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами.

Державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

За заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення і на підставі виконавчого
документа, державний виконавець
відкриває виконавче провадження.

Державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження, в
якій вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених названим
Законом.

У разі ненадання боржником у
названі вище строки документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення, яке
здійснюється шляхом:

1)звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб;

2)звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3)вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4)інші заходи, передбачені судовим
рішенням.

Звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника
коштів та інших цінностей, достатніх
для задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком майна,
на яке згідно із законом не може бути
накладено стягнення.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 26.09.2011 року з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 19 053 грн. 54 коп., а також
вирішено питання про повернення
понесених банком судових витрат. На
підставі обумовленого рішення 23.12.2011
року судом був виданий виконавчий лист
та 15.02.2013 року старшим державним
виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ
відкрито виконавче провадження з його
примусового виконання.

Також матеріали подання вказують
на те, що за ОСОБА_1, ОСОБА_2 (помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкова справа
після його смерті не заведена)
зареєстрована на праві власності
квартира АДРЕСА_1, відповідно до
свідоцтва про право власності на житло,
виданого акціонерним товариством
«Зелений Гай» Вознесенського району
19.05.1994 року

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, у
разі якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Проте, державним виконавцем не
надано доказів належного повідомлення
боржника про наявність відкритого
відносно нього виконавчого
провадження (ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження»), не з'ясовано
причини невиконання боржником
покладеного на нього рішенням суду
обов'язку.

Крім того, державний виконавець не
з'ясував та не надав суду жодних даних
про відсутність у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача.

Таким чином, враховуючи неповноту
вчинення виконавчих дій, у задоволенні
подання державного виконавця слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 379 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вознесенського
міськрайонного управління юстиції
Миколаївської області про визначення
частки майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а особами, що не брали
участь в розгляді справи - протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Л.В.Лузан