Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Кашицьку С. А., при секретарі Тарасенко
О.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. В
обґрунтування позову позивач зазначив,
що він є власником квартири №НОМЕР_1 в
будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право власності на житло. Власником
квартири №НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1,
яка розташована над квартирою
позивача, є ОСОБА_2 Починаючи з 2009 року
відповідачка проводить ремонтні
роботи, пов'язані з заміною підлоги. В
результаті будівельних робіт, в
квартирі позивача з'явились тріщини на
стелях та стінах, відсутня
звукоізоляція. Позивач неодноразово
звертався в ЖКП Іллічівського району
м.Маріуполя, які 03.03.2010 року склали акт,
відповідно до якого при обстежені
квартири №НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1,
тобто квартирі позивача, виявлені
тріщини в місцях стику панельних плит,
тріщини на панельних плитах,
відслоєння штукатурного слою, тріщини
на стінах. Таким чином, позивач оцінює
матеріальну шкоду в розмірі 5 000 грн. та
просить стягнути вказану суму з
відповідачки, а також просить стягнути
з відповідачки моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
пояснив, що йому належить квартира
№?НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1, а
відповідачка є власницею квартири
№НОМЕР_2, яка розташована поверхом вище
над квартирою позивача. В результаті
будівельних робіт в квартирі №?НОМЕР_2
в будинку АДРЕСА_1, в квартирі позивача
з'явились тріщини на стінах та стелі,
відслоєння штукатурного слою. Вважає,
що відповідачка при виконанні
будівельних робіт порушила норми
будівельниг вимог, в резльтаті чого
спричинила йому матеріальну шкоду в
розмірі 5000 грн. та моральну шкоду, яку
він оцінює у 10 000 грн. Просить стягнути з
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 5 000 грн., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.,
а також просить зобов'язати ОСОБА_2
повернути полове покриття до
первисного стану та стягнути судовий
збір.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала
повністю та пояснила, що вона дійсно є
власницею квартири №?НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1. Нею проводились в квартирі
ремонтні роботи, однак пошкодження
стелі та стін в квартирі позивача не
пов'язане з проведенням нею ремонтних
робіт. Оскільки її вини у пошкодженні
квартири позивача немає, просила
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та просив відмовити в їх
задоволенні, оскільки позивачем не
надано доказі, що свідчать про
наявність вини у пошкодженні його
квартири відповідачки ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представника відповідачки, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, вважає, що позовні вимоги не
обґрунтовані та задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна
сторона має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

Судом встановлено, що згідно із
свідоцтвом про право власності на
житло від 19 липня 2002 року, позивач
ОСОБА_1 є власником квартири №?НОМЕР_1 в
будинку АДРЕСА_1.

Власником квартири №?НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1, яка знаходиться поверхом вище
над квартирою позивача, є відповідачка
ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, та
підтверджено поясненнями сторін, що в
квартирі №?НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1
відповідачкою були зроблені ремонтні
роботи підлоги квартири.

Відповідно до складеного ЖКП
Іллічівського району м.Маріуполя акту
від 03 березня 2010 року вбачається, що
було проведено обстеження стель в
квартирі №?НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1
після проведеного ремонту підлоги в
кухні та прихожої в квартирі №НОМЕР_2.
При візуальному огляді порушень
будівельно-технічних норм не виявлено.
При обстеженні стель в залі квартири
№НОМЕР_1 виявлені волосяні тріщини в
місцях стиків панельних плит,
відслоєння штукатурного слою площею
17*0,3. В спальні - стеля (побілка) площею 13
кв.м. - є видимі тріщини на панельних
плитах, стіна (побілка) - тріщина площею
2,1*0,2 кв.м., угол - площею 2,5*0,1 кв.м. Ремонт
в спальні виконувався в 1999 році, ремонт
в зала зі слів ОСОБА_1 виконувався в 2007
році.

Згідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України встановлює, що
збитками, зокрема, є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, яки
особа зробила чи мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Відшкодування збитків є мірою
відповідальності, що застосовується за
наявності вини заподіювача шкоди і
причинного зв'язку між самою шкодою та
неправомірними діями особи, що
заподіяла шкоду. Особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ЦК
України). Обов'язок доказування
наявності шкоди та протиправності
поведінки заподіювача шкоди
покладається на особу, якій завдано
збитків.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 27.03.1992, № 6
"Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі
і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода,
спричинена фізичній особі або її майну
підлягає відшкодуванню у повному
обсязі особою, що спричинила шкоду,
якщо не буде доведено, що шкода сталася
не з її вини.

Відповідно до ч.1, 2 п.3, ч. 4 ст. 23 ЦК
України особа також має право на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної у результаті порушення її
прав, яка виразилася у душевних
стражданнях, яких вона зазнала у
зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її
майна. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

За загальним правилом, встановленим ч. 1
ст. 1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою для
відшкодування майнової та моральної
шкоди є факт заподіяння такої шкоди.

При цьому шкода розглядається як
сукупність несприятливих для особи,
якій вона завдана, особистих
немайнових, а також майнових наслідків,
що виникли у разі порушення
суб'єктивних цивільних прав фізичної
або юридичної особи.

Позивачем не надано жодного
допустимого доказу заподіяння йому
майнової та моральної шкоди з боку
відповідача, а також відсутні інші
складові відповідальності за
заподіяння матеріальної та моральної
шкоди такі, як: протиправна поведінка
заподіювача шкоди
(порушеннясуб'єктивного права
позивача), наявність причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
правопорушника і її результатом -
шкодою, вина заподіювача шкоди.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 15
травня 2014 року, встановлено наступне:

1) В квартирі №?НОМЕР_2 в будинку
АДРЕСА_1 в коридорі та на кухні підлога
покрита кахельною плиткою, в одній
жилій кімнаті підлога покрита
линолеумом по стяжці, а в іншій жилій
кімнаті на плиті перекриття виконана
пісчана основа товщиною 50-60 мм., а по цій
основі виконана стяжка товщиною 40 мм. з
цементно-пісчаного раствору, що не
суперечить п.п.2.2, 5.2, 5.3 СниП 2.03.13-88
«Поли»;

2) Вартість
ремонтно-відновлювальних робіт та
матеріалів, необхідних для проведення
ремонту з ціллю усунення пошкоджень в
квартирі №?НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1
складає 4868 грн.;

3) Встановити причину утворення
тріщин в квартирі №?НОМЕР_1 в будинку
АДРЕСА_1 достовірно точно, як і
причинно-слідчий зв'язок утворення
даних тріщин та ремонту покриття
підлоги в квартирі №НОМЕР_2 не
виявляється можливим з наступних
підстав:

- Експерт не обстежив дану
квартиру на предмет наявності тріщин
та стінах та стелі раніше (до
проведення робіт по ремонту підлоги в
квартирі №НОМЕР_2 того ж будинку);

- Оглянута квартира №69 того ж
будинку також має тріщини у стиках плит
перекриття та в стиках стін і стелі,
характерні для квартири №НОМЕР_1;

- Будинок зведений в 60-ті роки ХХ
толіття та в процесі його експлуатації
(більше 45 років) можливий якийсь вплив
вібраційних коливань від рухаючого
транспорту по АДРЕСА_1, зміни стану
грунту від часових або інших факторів,
проведення ремонтних робіт в окремих
квартирах з застосуванням ударного
впливу (перфоратор), що може потягти за
собою утворення тріщин на стінах або
стиках стін та стель;

- На тріщини на стелі в стиках плит
перекриття може впливати як якість
раствору заділки рустов і адгезії цієї
заділки з бетоном плити, необхідність в
її ремонті в результаті тривалості
експлуатації, так і утворення цих
тріщин від ударного динамічного
впливу, якщо такі мали місце при
демонтажі покриття підлоги в квартирі
№НОМЕР_2.

Таким чином, документів, що свідчать
про наявність шкоди, про наявність
причинного зв'язку між діями
відповідачки та утворенням пошкоджень
на стінах та стелі квартири позивача
суду не надано. Доводи позивача
спростовуються висновком судової
будівельно-технічної експертизи.

Таким чином, вина відповідачки у
заподіянні матеріальної шкоди
позивачу

судом не встановлена, та позивачем не
доведена , а також не встановлено, що
саме дії відповідачки були
неправомірними та між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина відповідачки , та позивачем не
надані докази на підтвердження того, що
саме з вини відповідачки спричинено
шкоду позивачу , в зв'язку з чим, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди слід
відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України,
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст.. 1167 ч.1 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Таким чином, оскільки позивачем не
надано доказів наявності вини
відповідачки у спричиненні йому
матеріальної шкоди, то при таких
обставинах, суд вважає, що і в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди слід
відмовити.

Оцінюючи досліджені в судовому
засіданні докази, суд у відповідності
зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України виходив із
принципу змагальності й рівності прав
сторін у поданні доказів, а також
розглядає спір в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі
представлених ними доказів. При цьому
суд керувався вимогами ст. 59 ЦПК
України, відповідно до якої обставини
справи, які за законом повинні бути
підтверджені певними способами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
способами .

При таких обставинах , суд приходить
до висновку про необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_1, а тому вважає за
необхідне відмовити у задоволені
позову у повному обсязі.

Таким чином , суд вважає , що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди слід відмовити в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27 , 59, 60, 61 , 88, 212, 213,
214 , 215 ЦПК України, ст..22, 23, 1166, 1167 ЦК
України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України, від 27.03.1992, № 6
"Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - відмовити
повністю.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
С. А. Кашицька