Справа №2-509/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді -
Романюка В.Ф.

при секретарі - Куц
Н.З.

за участю: позивача -
ОСОБА_1

представник позивача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі в м.Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (які
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1), з
участю третьої особи: Приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання права власності згідно
заповіту, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 (які зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1), з участю третьої особи:
Приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання права власності згідно
заповіту.

В обґрунтування позову покликається на
те, що 29.03.2010 року відповідачка
звернулась до суду з позовом про
визнання заповіту від 16.10.2009 року
складеного померлою ОСОБА_8, який був
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, реєстраційний номер №172
не дійсним. Ухвалою суду від 27.09.2013 року
первісну позовну заяву залишено без
розгляду. В подальшому ОСОБА_1 подав
позовну заяву до відповідачів, з участю
третіх осіб, яку мотивує тим, що 16.10.2009
року померла ОСОБА_8 заповіла йому
належну їй частку в квартирі АДРЕСА_1.
Вважає, що заповіт померла зробила при
повній свідомості, оскільки померла, як
на свій вік 82 роки, була при повному
розумі, самокритичною, усвідомлювала
де вона знаходиться, що відбувається,
розуміла значення своїх дій та
керувала ними. Заповіт склала на ім'я
позивача не в останню чергу, а із-за
неправомірних дій відповідачки та її
чоловіка ОСОБА_4 Враховуючи те, що
померла ОСОБА_8 неодноразово була
побита ОСОБА_4, внаслідок чого
зверталась в правоохоронні органи.
Останній раз, а саме 02.10.2009 року побивши
ОСОБА_8, де остання попала в лікарню, де
і померла. Перед смертю, за проханням
померлої, позивачем було запрошено
нотаріуса ОСОБА_7, який пересвідчився в
дієздатності ОСОБА_8 та склав заповіт.
При складанні заповіту були присутні
дружина позивача ОСОБА_9 та її дочка
ОСОБА_10. Після смерті ОСОБА_8, тобто
ІНФОРМАЦІЯ_6 р. позивач звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. Проте, нотаріальна
контора не могла видати свідоцтво про
право на спадщину, оскільки
відповідачка чинить перешкоди і не
надає нотаріусу необхідних документів.
Враховуючи вищенаведене, просить
позовну заяву задоволити в повному
об'ємі.

У судовому засіданні позивач
неодноразово уточнював позовні вимоги
та надавав пояснення аналогічні
позову, просить визнати за ним право
власності на 1/5 ідеальну частку в
квартирі АДРЕСА_1 згідно заповіту
ОСОБА_8 від 16.10.2009 року.

Представник позивача у судовому
засіданні уточнені позивні вимоги
позивача підтримав, просив такі
задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
подала письмові заперечення та
пояснила, що ОСОБА_8 на момент смерті
була одним із п'яти співвласників у
праві спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1, площа якої становить
82,3 кв.м. Вважає, що лише після
оформлення своїх спадкових прав
позивач ОСОБА_1 як співвласник даної
квартири, зможе ставити питання про
виділ частки у квартирі. Для виділу в
натурі частки з квартири АДРЕСА_1, що
складає - 82,3 кв.м./5=16,46 кв.м. позивачу
необхідно було довести, що є технічна
можливість виділити приміщення такої
площі, забезпечивши при цьому
будівельно-технічні та санітарні
вимоги до житлових приміщень. Договір
про порядок користування частинами
квартири між ОСОБА_8 та іншими
співвласниками квартири повинен був
бути нотаріального посвідчений, проте
такий ніколи не укладався. Просила у
задоволені позову відмовити.

Інші учасники судового процесу у
судові засідання не з'являлись, хоча
належним чином були повідомлені про
час, дату та місце розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомляли,
заяви про розгляд справи їх
відсутності до суду не надходили.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, на
підтвердження та спростування
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити з
наступних підстав.

У відповідності до положень ст.11 ЦК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. При цьому, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, яка на підставу своїх
вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, померла
ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
актовий запис №5524 /а.с.3/.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Положенням статті 1233 ЦК України
передбачено, що заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Відповідно до заповіту складеного
16.10.2009 року ОСОБА_8, яка проживала за
адресою АДРЕСА_1, на випадок смерті
зробила таке розпорядження: належну їй
частку в квартирі АДРЕСА_1, заповіла
сину - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.6/.
Вказаний заповіт посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за №172. Даний
факт сторонами не оспорюється, тому суд
приймає до уваги таке волевиявлення
померлої ОСОБА_8

Відповідно до ч.2 ст.1226 ЦК України
передбачено, що суб'єкт права спільної
сумісної власності має право
заповідати свою частку у праві
спільної сумісної власності до її
визначення та виділу в натурі. Отже, як
вбачається із свідоцтва про право
власності на квартиру (будинок) від
18.01.2000 р., квартира АДРЕСА_1 належить на
праві приватної, спільної власності
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8
/а.с.28/, тому остання мала право
розпоряджатись своєю часткою на
власний розсуд.

Згідно технічного паспорту квартира
АДРЕСА_1 складється з 3 кімнат, житлова
площа 55,4 кв.м. в тому числі 1-а кімната
20,9, 2-га кімната 23,2, 3-тя кімната 11,3, кухня
площею 10,9 кв.м., ванна кімната площею 2,8
кв.м., коридор 8,3 кв.м., комірка 2,3 кв.м.,
підвал 6,4 кв.м. Квартира обладнана
балконом 1,0 кв.м., загальна площа
квартири 82,3 кв.м., висота приміщень 3,20
кв.м. /а.с.123/.

Відповідно до акту №957 стаціонарної,
амбулаторної, заочної, посмертної
комплексної, судової
психолого-психіатричної експертизи
від 18.05.2012 р., встановлено, що у ОСОБА_8 на
час обстеження розладів психіки не
виявлено. В ході освідчення ОСОБА_8
логічно акцентувала свою увагу на
конфліктну ситуацію, що має місце до
даного часу з сім'єю дочки, пов'язану з
квартирним питанням. Висновки: у ОСОБА_8
психічних розладів на час огляду не
відмічалось. На день огляду
диспансерному обліку, спостережною в
ЛПНД не підлягає. Однак, комісія
прийшла до висновку, що в зв'язку з
недостатністю та суперечливістю даних
про психічний стан ОСОБА_8 на момент
підписання заповіту 16.10.2009 р.,
відповісти на поставлене запитання, а
саме: Чи могла ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5
станом на 16.10.2009р. розуміти значення
своїх дій та керувати ними?, не виявлено
можливим /а.с.144-150/. Однак, суд приймає до
уваги, твердження позивача проте, що
померла ОСОБА_8 свідомо керувала своїми
діями щодо складання заповіту.

Крім цього, судом встановлено, що
організацією та проведенням похорону
ОСОБА_8 займався позивач ОСОБА_1
/а.с.168,169/. Згідно листа приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7
вбачається наступне: ОСОБА_1 не
пред'явлено правовстановлюючий
документ, що унеможливлює видачу
свідоцтва про право на спадщину на 1/5
частину квартири АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6
р./а.с.241/.

З огляду на наведене вище та те, що
судом встановлено, що позивач у
встановлений законом строк звернувся в
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини після смерті
спадкодавиці ОСОБА_8, однак не може
оформити право власності на 1/5 ідеальну
частку в квартирі АДРЕСА_1 в
позасудовому порядку, оскільки
відповідачі не надають нотаріусу
оригіналу вищевказаному свідоцтва.
Відтак нотаріус не може оформити
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на частку спадкодавця у
квартирі АДРЕСА_1. Відповідно до ч.1,3
ст.1296 ЦК України спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Враховуючи вищенаведене та не
оспорюване учасниками процесу, те, що
спадкодавець ОСОБА_8 була
співвласником спірної квартири, суд
вважає, що є всі підстави для визнання
за позивачем права власності на
вищевказане спадкове майно, оскільки
він є спадкоємцем за заповітом та має
намір прийняти спадщину.

Зібрані по справі докази, оцінені судом
належним чином, кожен окремо на їх
достовірність та допустимість, а також
їх достатність на взаємний зв'язок у
сукупності, встановлені судом обставин
свідчать про те, що у суду є підстави
для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 209, 147, 212, 215 ЦПК
України, ст.ст. 11, 1223, 1226, 1233, 1296 ЦК
України України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/5 ідеальну частку в квартирі
АДРЕСА_1 згідно заповіту ОСОБА_8 від 16
жовтня 2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області через Галицький
районний суд м. Львова протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги на рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк