АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1167/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Пироженко (В.Д.) В.
Д. Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
17 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л. В. суддівЄльцова
В.О., Карпенко О.В.при секретаріБражнюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 18 березня
2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа:
ОСОБА_8 про визнання права власності на
житлове приміщення ,-
в с т а н о в и л а :
05 грудня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
права власності на житлове приміщення,
посилаючись на те, що 20 березня 2013 року
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси про стягнення суми боргу з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в розмірі 35700
дол. США, ухвалено рішення про
стягнення суми боргу35700 дол. США, що
еквівалентно 293343,10 грн. та 35203,32 дол. США,
що еквівалентно 281380,14 грн.

Позивач зазначає у позові, що за
попередньою домовленістю з ОСОБА_7 про
умови повернення позичкових коштів, ще
у 2008 році ними було визначено та
погоджено, що у разі відсутності
наявних готівкових грошей боржником
буде здійснено передачу, тобто відмову
від житлового приміщення у
добровільному порядку, а саме: квартири
АДРЕСА_1, про що свідчить розписка із
зазначенням того, що в рахунок
виконання свого зобов'язання
відповідач залишає оригінал
технічного паспорту на квартиру.

Позивач ОСОБА_5 посилається у позові,
що у ОСОБА_7 немає готівкових коштів, в
зв'язку з чим, вона погодилася в рахунок
погашення заборгованості передати
право власності на вказану квартиру.
Тому ОСОБА_5 звернулася до суду та
просила задовольнити її позов до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
житлове приміщення боржника шляхом
набуття його у власність; визнати за
нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

17 лютого 2014 року ОСОБА_5 подала до суду
уточнену позовну заяву та просила
задовольнити її позов до ОСОБА_7 про
визнання права власності на житлове
приміщення боржника шляхом набуття
його у власність; визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1;
виселити відповідача ОСОБА_7 та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1 та вселити стягувача у
квартиру АДРЕСА_1.

17 березня 2014 року ОСОБА_6 подав до суду
уточнену позовну заяву та просив
задовольнити позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7
про визнання права власності
на житлове приміщення боржника шляхом
набуття його у власність
ним - ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_6 право
власності на квартиру АДРЕСА_1;
виселити відповідача ОСОБА_7 та інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1 та вселити стягувача у
квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 27 січня 2014 року залучено в
якості співпозивача за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_7 про визнання права власності
на житлове приміщення ОСОБА_6 та в
якості третьої особи із самостійними
вимогами: ОСОБА_8 по заявленим позовним
вимогам за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про
захист права власності в зв'язку з
невизнанням цього права з боку інших
осіб.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 18 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про захист
права власності в зв'язку з невизнанням
цього права з боку інших осіб залишено
без розгляду.

Залучено ОСОБА_8 в якості третьої особи
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання права власності на житлове
приміщення.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 18 березня 2014 року позов
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа:
ОСОБА_8 про визнання права власності на
житлове приміщення залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_5 подала на нього
апеляційну скаргу. В апеляційній
скарзі апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
було перевищено повноваження, допущено
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. Просить рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 18 березня 2014 року скасувати, у
позові третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_5
про захист права власності в зв'язку з
невизнанням цього права з боку інших
осіб - відмовити та постановити нове
рішення, яким позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про
визнання права власності на житлове
приміщення боржника шляхом набуття
його у власність ОСОБА_6 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_6 право власності на
квартиру АДРЕСА_1; виселити відповідача
ОСОБА_7 та інших осіб, які зареєстровані
та/або проживають у квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1;
вселити стягувача у квартиру АДРЕСА_1;
постановити окрему ухвалу суду щодо
умисного порушення чинного
законодавства ОСОБА_8 та направити її
до правоохоронних органів для вжиття
заходів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта та представника третьої
особи, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, районний суд повно та
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, постановив правильне по суті і
справедливе рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
невірно вибрано спосіб захисту своїх
прав стосовно визнання права власності
на майно відповідача.

Передача оригіналу технічного
паспорту на квартиру не може слугувати
підставою для відмови особи від права
власності.

Позивачі не довели суду правомірності
своїх вимог, а саме визнання права
власності на квартиру, яка
зареєстрована на іншу особу, в даному
випадку на ОСОБА_8

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції є обґрунтованими і
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Статтею 55 Конституції України
передбачено право кожного на захист
своїх прав і свобод від порушень і
протиправних посягань будь-якими не
забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є, зокрема, визнання
права.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено та
вбачається із матеріалів справи, що 10
грудня 2008 року та 29 травня 2008
року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено
договори позики, згідно яких остання
передала ОСОБА_7 кошти в сумі 15000 дол.
США, зі сплатою 38 % річних та 10000 дол. США,
зі сплатою 5 % в місяць.

В зв'язку із невиконанням зобов'язань
за даними договорами позики, рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_5 заборгованість в
сумі 15000 дол. США, відсотки за
користування позикою 20203,32 дол. США,
всього стягнуто 35203,32 дол. США, що
еквівалентно 281380,14 грн. та стягнуто
заборгованість в сумі 10000 дол. США,
відсотки за користування позикою 26700
дол. США, всього стягнуто 35700 дол. США, що
еквівалентно 293343,10 грн.

На виконання даного рішення
Соснівським районним судом м. Черкаси
видано виконавчий лист № 2-3525 від 18
травня 2013 року, який знаходиться на
виконанні в Центральному ВДВС
Черкаського МУЮ.

17 жовтня 2013 року, державним виконавцем
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження було складено
акт, яким встановлено, що при виході за
адресою: АДРЕСА_1, яка
визначена місцем виконання рішення
суду, з метою перевірки майнового стану
боржника, було встановлено, що боржник
ОСОБА_7 за даною адресою фактично не
проживає, майна належного боржнику, яке
підлягає опису, арешту та подальшій
реалізації виявлено не було. Майно, яке
знаходиться в даній квартирі, належить
ОСОБА_8 згідно акту прийому-передачі
житлового приміщення.

Також, із матеріалів справи вбачається,
що рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси від 05 березня
2013 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7, ОСОБА_12
задоволено. Визнано за ОСОБА_8 право
власності на предмет іпотеки: квартиру
АДРЕСА_1, яка знаходиться на 5-му поверсі
5-ти поверхового цегляного будинку,
загальною площею 47,5 кв. м., житловою
площею 27,9 кв. м. та знято ОСОБА_7, ОСОБА_12
з реєстрації.

Ухвалою колегією суддів cудової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 23 вересня 2013
року апеляційне провадження у справі
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 05 березня 2013 року закрито, а
ухвалою колегією суддів cудової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року вказану
ухвалу залишено без змін. Отже, рішення
Соснівського районного суду м.
Черкаси від 05 березня 2013 року набрало
законної сили та є чинним, а тому
ОСОБА_7 не була власницею квартири на
час звернення позивача з даним позовом
в грудні 2013 року.

Згідно даних інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно зазначено, що квартира
АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_8 на
підставі рішення суду від 05.03. 2013 року.

Як вбачається із матеріалів справи 21
січня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6
укладено договір № 21-01/14 про
відступлення права вимоги, згідно
якого, первісний кредитор передав
належне право вимоги згідно з рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 20 березня 2013 року, а новий кредитор
прийняв право вимоги що належне
первісному кредитору за основним
документом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Чинним законодавством не передбачено
набуття права власності на нерухоме
майно за договором позики.

Разом з тим підстави припинення права
власності визначені ст. 346 ЦК України,
відповідно до якої право власності
припиняється у разі: відчуження
власником свого майна; відмови
власника від права власності;
припинення права власності на майно,
яке за законом не може належати цій
особі; знищення майна; викупу пам'яток
культурної спадщини; примусового
відчуження земельних ділянок
приватної власності, інших об'єктів
нерухомого майна, що на них розміщені, з
мотивів суспільної необхідності
відповідно до закону; звернення
стягнення на майно за зобов'язаннями
власника; реквізиції; конфіскації;
припинення юридичної особи чи смерті
власника.

Крім того, статтею 347 ЦК України
визначено, що особа може відмовитися
від права власності на майно, заявивши
про це або вчинивши інші дії, які
свідчать про її відмову від права
власності.

Судом першої інстанції достовірно
встановлено, з чим погоджується
колегія суддів, що власником спірної
квартир є ОСОБА_8, яка набула її на
підставі рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 05 березня
2013 року, та яка не відмовлялася від
права власності на неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Обов'язок доказування та подання
доказів, встановлений ст. 60 ЦПК
України, в якій зазначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Посилання апелянта на вирок суду щодо
ОСОБА_8 є безпідставними, не впливають
на обґрунтовані висновки суду про
відмову в задоволенні позовних вимог,
заявлених позивачем, яким не доведено
правомірності своїх вимог.

Таким чином доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
рішення є безпідставними і
спростовуються матеріалами справи,
яким суд дав належну оцінку.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення апеляційна
скарга не містить.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування або зміни рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 18 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
третя особа: ОСОБА_8 про визнання права
власності на житлове приміщення -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :