Справа № 752/4203/14-ц
Провадження 2/752/2920/14
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

17.06.2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва

в складі головуючого
судді Чередніченко Н.П.

при секретарі
Фаренюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , Київської міської ради , ОСОБА_3
про визнання права власності, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 в березні 2014
року звернулася з вказаним позовом до
відповідачів про визнання за нею права
власності на частину житлового будинку
по АДРЕСА_1 ,що становить всього 71,6 кв.м.
загальної площі .

В обгрунтування позовних вимог
вказує на те , що Рішенням Виконавчого
комітету Кагановичської районної Ради
депутатів трудящих від 9 січня 1953 року
«Про надання права індивідуальної
забудови двохквартирного будинку
відселенням з території 122 школи гр. гр.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до рішення
1546 виконавчого комітету Київської
міської Ради депутатів трудящих про
відвід земельної ділянки школи №122
Київського відділу народної освіти
відселений з території школи. ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, їм було надано право
індивідуальної забудови земельної
ділянки по АДРЕСА_1 розміром 453 кв.метра
двухквартирного будинку.

В подальшому зазначеними особами було
одержано в Архітектурному Управлінні
м. Києва технічна документація на право
забудови згаданої земельної ділянки.

Приймаючи до уваги , що позивач ОСОБА_1
перебувала з ОСОБА_5 в шлюбних
відносинах всі зазначені дозволи,
розпорядження щодо відведення
земельної ділянки, дозволу на
будівництво та саме будівництво
стосувалось родини в цілому. Тобто її
та її чоловіка в рівних долях.

1 вересня 1954 року Житлове Управління
Виконавчого комітет) Кагановичської
районної Ради депутатів трудящих м.
Києва , було укладено Договір «На право
побудови будинку і безстрокового
користування земельною ділянкою», яким
передбачено безстрокове відведення
землі та будівництво житлового будинку
житловою площею в 36.56 кв.м. з кількістю
кімнат 2-х (двохквартирний), сараю,
вбиральні.

29 вересня 1958 року Рішенням Виконавчого
комітету ради трудящих Московського
району м. Києва, за №1124 було
затверджено Акт прийняття в
експлуатацію індивідуального
домоволодіння від 31 серпня 1958 року.
Згідно якого введено в експлуатацію
відокремлений будинок, що складається
з двох квартир.

1-ша квартира №1 складається з житлової
кімнати та їдальні. Житлова кімната

24,56 кв.м., корисна площа 30,84 кв.м.

2-га квартира №2 складається з житлової
кімнати та їдальні. Житлова кімната 24,56
кв.м., корисна площа 30,84 кв.м.

Зовнішні розміри будинку 9X9 м.ю.
Прибудована веранда 2,50X6,50 кв.м..

Висота житлових приміщень 2,95 м.

Надвірні будівлі сарай 2.0X4 м. та сарай
2.0X6.0 м.

За рішенням товариського суду 14-го
мікрорайону від 18.09.1968 року, видно, що за
ОСОБА_1 судом на підставі заяви ОСОБА_1
було розділене майно та домоволодіння
з ОСОБА_5 . За ОСОБА_1 на праві власності
було залишено Ул ч будинку, що
складалась з однієї кімнати в 16 кв.м,
іншої кімнати в 5 кв.м. та підвальне
приміщення з водою, каналізацією та
опаленням.

З довідки Київського міського бюро
технічної інвентаризації від 13 квітня
1979 року, адресованої на ім'я голови
виконавчого комітету Московського
району видно, що зазначеною довідкою
Виконавчий комітет було поставлено до
відому, що в домоволодінні по АДРЕСА_1 у
гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5 '., ОСОБА_1 наявні
самовільно добудовані приміщення, що
складаються з - коридорів 5,9 кв. м., 7,9
кв.м., житлової кімнати 15,5 кв.м., кухонь
7,1 кв.м., 5.0 кв.м.

Розпорядженням Московської районної
державної адміністрації міста Києва
від 09.06. 1999 року за №737 «Про розгляд
заяви гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_1, які
мешкають в приватному будинку по
АДРЕСА_1 було прийнято рішення, яким
узаконено самовільно добудовані
приміщення:

Підставою прийняттю рішення були не
лише заяви зазначених осіб, а й
Технічний висновок №53/2 «Про стан
несучих конструкцій та відповідність
забудови архітектурно-будівельним
нормам», затверджений начальником
Управління Держархбудконтролю
Ребицьким О.О. від 08 липня 1999 року, в
якому зазначено, що будівництво
відповідає встановленим
санітарно-гігієнічним, протипожежним,
архітектурно-будівельним нормам,
об'єкт придатний для використання за
своїм призначенням, безпечний в
експлуатації і не шкодить
навколишньому природному середовищу,
може бути допущений до експлуатації,
дозволом за №222 від 09.07.1999 року
Управління державного
архітектурно-будівельного контролю
«На введення в експлуатацію
закінченого будівництва (розширенням,
реконструкції) приватного житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Десь в першій половині 1968 року шлюбні
відносини між ОСОБА_5 та мною - ОСОБА_1
розпались. (24 квітня 1975 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 оформили розлучення офіційно,
що видно зокрема з ксерокопії
Свідоцтва про розлучення НОМЕР_1 від 24
квітня 1975 року).

Товариським судом 18 вересня 1968 року
майно між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було
розділене. Згідно чого за ОСОБА_1
залишилось право власності на житлову
кімнату, кухню та підвальне приміщення
з водою каналізацією та опаленням.
Таким чином за ОСОБА_5 залишилось право
на 1 житлову кімнат) та сарай розмірами
2.0 X 6.0 м.

Приймаючи до уваги, що проживати в
одній кімнаті не маючи при цьом кухні,
коридору, санвузла практично
неможливо, ОСОБА_5, після Товариською
суду, приблизно десь в 1969 році було
добудовано кухню розмірами 5.0 кв.м..
коридор 5,5 кв.м., санвузол 2,7 кв.м. Ці
добудови були узаконені
Розпорядженням Московської районної
державної адміністрації 09.06. 1999 року.

Таким чином будучи власником лише
однієї житлової кімнати та сараю
станом на 18 вересня 1968 року, з червня 1999
року ОСОБА_5 став власником кухні 5.0
кв.м., коридору 5.5. кв.м., санвузла 2.7 кв.м.
житлової кімнати 14,9 кв. загально площею
28,1 кв.м. та сараю розмірами 2,0 х 6,0 кв.м. в
домоволодінні за АДРЕСА_1.

Іншими співвласниками домоволодіння
на даний час є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , помер.

23 січня 2013 року приватним нотаріусом
Київського міського округу ОСОБА_10
було відкрито спадкову справу №54090690 по
спадкодавцю ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємцями по зазначеній вище справі
є ОСОБА_11 та ОСОБА_2.

В судове засідання сторони не
з"явилися належним чином про дату
судового розгляду судом були
повідомлені .

Представник позивача подала
клопотання про розгляд справи за її
відсутності та повним підтриманням
позову .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
подали нотаріально посвідчені заяви
про визнання позову та розгляд справи
за їх відсутності .

Представник Київської міської
ради належним чином повідомлений про
дату судового розглчду про що свідчить
поштове повідомлення .

На підставі наявних в справи
доказах суд ухвали провести заозний
розгляд спправи .

Дослідивги матеріали справи ,
судом встановлено наступне .

Рішенням Виконавчого комітету
Кагановичської районної Ради
депутатів трудящих від 9 січня 1953 року
«Про надання права індивідуальної
забудови двохквартирного будинку
відселенням з території 122 школи .
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до рішення
1546 виконавчого комітету Київської
міської Ради депутатів трудящих про
відвід земельної ділянки школи №122
Київського відділу народної освіти
відселений з території школи гр. гр.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, їм було надано право
індивідуальної забудови земельної
ділянки по АДРЕСА_1 розміром 453 кв.метра
двухквартирного будинку.

В подальшому зазначеними особами було
одержано в Архітектурному Управлінні
м. Києва технічна документація на право
забудови згаданої земельної ділянки.

1 вересня 1954 року Житлове Управління
Виконавчого комітет) Кагановичської
районної Ради депутатів трудящих м.
Києва в особі начальника
Жилуправління, ОСОБА_12, діючого на
підставі доручення, виданого
Виконавчим комітетом Кагановичської
районної Ради депутатів трудящих від 1 1
серпня 1954 року за №1493, з одної сторони
та громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з іншої
сторони, було укладено Договір «На
право побудови будинку і безстрокового
користування земельною ділянкою», яким
передбачено безстрокове відведення
землі та будівництво житлового будинку
житловою площею в 36.56 кв.м. з кількістю
кімнат 2-х (двохквартирний), сараю,
вбиральні.

29 вересня 1958 року Рішенням Виконавчого
комітету ради трудящих Московського
району м. Києва, за №1124 було
затверджено Акт прийняття в
експлуатацію індивідуального
домоволодіння від 31 серпня 1958 року.
Згідно якого введено в експлуатацію
відокремлений будинок, що складається
з двох квартир.

1-ша квартира №1 складається з житлової
кімнати та їдальні. Житлова кімната

24,56 кв.м., корисна площа 30,84 кв.м.

2-га квартира №2 складається з житлової
кімнати та їдальні. Житлова кімната 24,56
кв.м., корисна площа 30,84 кв.м.

Зовнішні розміри будинку 9X9 м.ю.
Прибудована веранда 2,50X6,50 кв.м..

Висота житлових приміщень 2,95 м.

Надвірні будівлі сарай 2.0X4 м. та сарай
2.0X6.0 м.

Приймаючи до уваги , що - позивач ОСОБА_1
перебувала з ОСОБА_5 в шлюбних
відносинах всі зазначені дозволи,
розпорядження щодо відведення
земельної ділянки, дозволу на
будівництво та саме будівництво
стосувалось родини в цілому. Тобто її
та мого чоловіка в рівних долях.

Як вбачається з рішення товариського
суду 14-го мікрорайону від 18.09.1968 року,
видно, що за ОСОБА_1 судом на підставі
заяви ОСОБА_1 було розділене майно та
домоволодіння з ОСОБА_5. Це те, що вони
за час спільного проживання побудували
будинок в рівних долях з сусідом.
Частина будинку на той час складалась
із двох кімнат по 16 кв.м., іншої (третьої)
8 кв.м. та 5 кв.м. (четвертої) і кухні та
підвального приміщення. За ОСОБА_1 на
праві власності було залишено 1/4
частину будинку, що складалась з однієї
кімнати в 16 кв.м, іншої кімнати в 5 кв.м.
та підвальне приміщення з водою,
каналізацією та опаленням.

У відповідності до довідки Київського
міського бюро технічної
інвентаризації від 13 квітня 1979 року,
адресованої на ім'я голови виконавчого
комітету Московського району видно, що
зазначеною довідкою Виконавчий
комітет було поставлено до відому, що в
домоволодінні по АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 наявні самовільно
добудовані приміщення, що складаються
з - коридорів 5,9 кв. м., 7,9 кв.м., житлової
кімнати 15,5 кв.м., кухонь 7,1 кв.м., 5.0 кв.м.

З інформаційної довідки БТІ від 15.05.2013
року за № пб-2013 №692. адресованої на ім'я
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріальної о округу ОСОБА_10,
зазначено, що житловий будинок по
АДРЕСА_1 на праві приватної власності
зареєстрований - Уг ч. за ОСОБА_3 на
підставі договору міни, 1/4 ч. за ОСОБА_1
на підставі рішення товариського суду
14-го мікрорайону від 18.09.1968 року, 1/4 ч. за
ОСОБА_5 на підставі Договору про
надання у безстрокове користування
земельною ділянкою, посвідченого 2-ою
Київською державною нотаріальною
конторою 04.10.1954 р. №24584.

Розпорядженням Московської районної
державної адміністрації міста Києва
від 09.06. 1999 року за №737 «Про розгляд
заяви гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_1, які
мешкають в приватному будинку по
АДРЕСА_1 було прийнято рішення, яким
узаконено самовільно добудовані
приміщення:

-передпокою 8.1 кв. м., кухні 6.8 кв. м.,
санвузла 6.5 кв. м., житлової кімнати 15,2
кв.м., житлової кімнати 15,3 кв.м. до
будинку літера «А» на ім'я ОСОБА_1. Та
кухні 5.0 м. кв., коридору 5.5 кв.м..,
санвузла 2.7 кв.м., до будинку літера «А»
на ім'я ОСОБА_5 в садибі по АДРЕСА_1

Підставою прийняттю рішення були не
лише заяви зазначених осіб, а й
Технічний висновок №53/2 «Про стан
несучих конструкцій та відповідність
забудови архітектурно-будівельним
нормам», затверджений начальником
Управління Держархбудконтролю
Ребицьким О.О. від 08 липня 1999 року, в
якому зазначено, що будівництво
відповідає встановленим
санітарно-гігієнічним, протипожежним,
архітектурно-будівельним нормам,
об'єкт придатний для використання за
своїм призначенням, безпечний в
експлуатації і не шкодить
навколишньому природному середовищу,
може бути допущений до експлуатації,
дозволом за №222 від 09.07.1999 року
Управління державного
архітектурно-будівельного контролю
«На введення в експлуатацію
закінченого будівництва (розширенням,
реконструкції) приватного житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Згідно довідки БТІ від 18 липня 1976 року
за № 14085. що по наявним в них даним
будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований на
праві приватної власності за
громадянами: ОСОБА_4 1/4 частини будинку,
за ОСОБА_5 1/4 частини будинку, за ОСОБА_1
1/4, частини будинку.

Згідно до технічного паспорту на
одноквартирний (садибний) житловий
будинок АДРЕСА_1 від 19.07.2013 року,
інвентаризаційна справа №34074
(зробленого на замовлення ОСОБА_1
наявні добудови 42.1 кв.м. житло), 32.5 кв.м.
(підвал), 87.6 кв.м. (мансарда), 7.8 кв.м.
(прибудова). При цьому всього по кв. №1
значиться 131.0 кв. м. з них 44.3. кв.м.
житлова площа, 42.0 кв.м. допоміжні
приміщення, 43.7 кв.м. площа приміщень
загального користування. По кв. №2
значиться всього 71.6 кв. м. з них 45.2. кв.м.
житлова площа, 26.4 допоміжні приміщення.

З Довідки за Ф№3 від 21.01.2014 року за №192
вбачається, що ОСОБА_1 разом з дочкою,
онукою, правнукою проживають в АДРЕСА_1,
де займають житлову площу 45,2 кв.м.
(загальна площа 71.6 кв.м., що належать на
праві власності ОСОБА_1

У відповідності до іншої Довідки за
Ф№3 29.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_5
помер. До цього проживав в будинку
АДРЕСА_2 де займав житлову площу 14.9 кв.м.
(загальна площа 28.1 кв.м., що належала
йому на праві власності згідно
договору на право забудови, Ул №14085 від
16.02.1969 року.

З зазначених документів випливає, що ще
в 1953 році гр. гр. ОСОБА_4та ОСОБА_5 в
установленому порядку було надано
право індивідуальної забудови
двоквартирного будинку по АДРЕСА_1, для
чого було надано в безстрокове
користування відповідну земельну
ділянку. Що в 1958 ропі домоволодіння
було введено в експлуатацію. При цьому
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали власниками в
рівних долях житлового будинку та
господарських споруд-сараїв
відповідно розмірами 2.0 х 4.0 м. (ОСОБА_4)
та 2.0 х 6.0 м. (ОСОБА_5). ОСОБА_5 був
одружений з ОСОБА_1 Таким чином
будівництво частини домоволодіння
проводилось ОСОБА_5 спільно з його
дружиною.

В першій половині 1968 року шлюбні
відносини між ОСОБА_5 та позивачем
ОСОБА_1 розпались. 24 квітня 1975 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 оформили розлучення
офіційно, що видно зокрема з ксерокопії
Свідоцтва про розлучення НОМЕР_1 від 24
квітня 1975 року.

Товариським судом 18 вересня 1968 року
майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було
розділене. Згідно чого за ОСОБА_1
залишилось право власності на житлову
кімнату, кухню та підвальне приміщення
з водою каналізацією та опаленням.
Таким чином за ОСОБА_5 залишилось право
на 1 житлову кімнат) та сарай розмірами
2.0 X 6.0 м.

Приймаючи до уваги, що проживати в
одній кімнаті не маючи при цьому кухні,
коридору, санвузла практично
неможливо, ОСОБА_5, після Товариською
суду, приблизно десь в 1969 році було
добудовано кухню розмірами 5.0 кв.м..
коридор 5,5 кв.м., санвузол 2,7 кв.м. Ці
добудови були узаконені
Розпорядженням Московської районної
державної адміністрації 09.06. 1999 року.

Таким чином будучи власником лише
однієї житлової кімнати та сараю
станом на 18 вересня 1968 року, з червня 1999
року ОСОБА_5 став власником кухні 5.0
кв.м., коридору 5.5. кв.м., санвузла 2.7 кв.м.
житлової кімнати 14,9 кв. загально площею
28,1 кв.м. та сараю розмірами 2,0 х 6,0 кв.м. в
домоволодінні за АДРЕСА_1.

Іншими співвласниками домоволодіння
на даний час є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер,
про що свідчить ксерокопія Свідоцтва
про смерть від 14 вересня 2012 року Серія
НОМЕР_2.

23 січня 2013 року приватним нотаріусом
Київського міського округу ОСОБА_10
було відкрито спадкову справу №54090690 по
спадкодавцю ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємцями по зазначеній вище справі
є ОСОБА_11 та ОСОБА_2.

Приймаючи до уваги, що по даним
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
лише зазначається, що за ОСОБА_3
зареєстровано право власності на Уг
частину , за ОСОБА_1 1/4 частини , а за
ОСОБА_51/4 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1 без врахування допоміжних
приміщень (сараїв) та зазначенням
конкретних житлових та нежитлових
приміщень будинку.

Згідно зі ст.386 Цивільного кодексу
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

За наведеного вище вимоги позову є
огрунтованими та такими , що підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.150 Житлового кодексу України, ст.ст.
316, 318, 319, 328, 331, 376, 379, 382, 383, 386, 391, 392
Цивільного кодексу України, ст. 58, 59
Конституції України, ст.ст. 212-215,226 ЦПК
України ,-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської
міської ради , ОСОБА_3 про визнання
права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
частину житлового будинку по АДРЕСА_1 ,
що становить всього 71.6 кв. м. загальної
площі. З них 45.2. кв.м. - житлова площа; 26.4 -
допоміжні приміщення: коридор - 8,3 кв.м.;
кухня - 6,3 кв.м.; санвузол - 5, 9; коридор - 5,
9 кв.м., що підтверджується наявними
документами та зазначено в технічному
паспорті на одноквартирний (садибний)
житловий будинок АДРЕСА_1 від 19.07.2013
року, інвентаризаційна справа №34074.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення . Особи , які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення .

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційного скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано . У
разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано ,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом .

Суддя: