22-ц/775/424/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Козлов Д.О.
Доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.,

суддів
Мироненко І.П., Попової С.А.,

при
секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 05 грудня 2013 року
по справі за поданням
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника, -

в с т а н о в
и л а:

У грудні 2013 року до суду звернувся
Орджонікідзевський ВДВС
Маріупольського МУЮ із поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України, в якому
зазначив, що у ВДВС знаходяться
виконавчі листи Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя № 2-8179/10
від 06.12.2010р. про солідарне стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк
Форум» заборгованості в розмірі
560497,44грн., залишка судових витрат у
розмірі 877,41грн.; виконавчий збір
становить 54042,31грн. В межах відкритого
виконавчого провадження
держвиконавцем накладено арешт на
автомобіль боржника ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_1
із оголошенням його в розшук; у травні
2013 року вчинено дії з реалізації 1/3
частини квартири АДРЕСА_1, належної
ОСОБА_1, і звернуто отримані від продажу
кошти в сумі 20074,26грн. у часткове
погашення боргу. Боржник не працює,
будь-якого майна, банківських рахунків,
на яке можливе звернути стягнення, не
виявлено. Сума боргу боржником, який
виїзджав в ході виконання судового
рішення за межі країни, не погашена. У
зв"язку з цим ВДВС просить тимчасово
обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за
кордон.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 05 грудня 2013 року подання державного
виконавця Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника - задоволено.
Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві на
виїзд за межі України до виконання
своїх зобов'язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу суду скасувати, через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та відмовити ВДВС
в задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника заінтересованої особи
ОСОБА_1- ОСОБА_3, яка підтримала доводи
апеляційної скарги, розглянувши справу
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у
відсутність повідомлених про дату і
час розгляду справи представника
Орджонікідзевського ВДВС,
заінтересованої особи ОСОБА_1,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, за
таких підстав.

Приймаючи рішення про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві на виїзд за
межі України, суд виходив з доведеного
факту невиконання ним грошових
зобов"язань, а також ухилення боржника
від виконання рішення суду.

З такими висновками не можна не
погодитись, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування, вільний виїзд за межі
України. Разом з тим за змістом ч. 4 ст. 313
ЦК України фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 «Про порядок
виїзду з України і в"їзду в Україну
громадян України» № 3857-ХІІ
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов"язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов"язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням суду.

Суд першої інстанції встановив
виконання всіх можливих способів,
предписаних державному виконавцю,
задля виявлення майна боржника і
вжиття заходів до звернення його у
виконання судового рішення.

Відзначені у змісті акту держвиконавця
від 22.11.2013р. відомості про виїзд
боржника за кордон не спростовані ним і
його представником ані в суді першої
інстанції, ані в апеляційному суді.

Поряд із цим, як з"ясовано, і ці
нерегулярні заробітки не потягли
жодного перерахування ОСОБА_1 грошових
коштів у виконання судового рішення
впродовж всього тривання виконавчого
провадження.

Із врахуванням обсягу присуджених
невиконаних зобов"язань ОСОБА_1, що по
основній заборгованості складають
понад 540тис.грн., а також судових витрат
і виконавчого збору, за встановлених
судом обставин, зокрема виїзду
боржника на заробітки за межі країни та
не здійснення жодного платежу у
погашення присудженої суми, окрім
коштів від реалізованої в примусовому
порядку частини квартири; враховуючи
відношення до виконання зобов"язань
боржника, який є працездатною особою,
але не працює, і який не поінформував
держвиконавця про інші джерела задля
погашення боргу, що в сукупності
свідчить про ухилення боржника від
виконання зобов"язань, покладних на
нього судовим рішенням, - колегія
суддів вважає обґрунтованим вжитий
судом захід. Даний захід, зініційований
державним виконавцем в порядку п. 18 ч. 3
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», є тимчасовим,
спрямованим на запобігання утруднення
або невиконання судового рішення в
майбутньому.

Не можна погодитись із посиланням у
апеляційній скарзі на погашення боргу
солідарним боржником ОСОБА_2 за рахунок
пенсії, навіть із додатковим
стягненням за її заявою до УПФУ, що
подана після ухвалення оскаржуваного
процесуального рішення від 05.12.2013р., як
на ефективний, на погляд апелянта,
спосіб виконання судового рішення, бо
стосується іншого боржника, а не
заявника ОСОБА_1, що має такі ж
персональні зобов"язання у виконавчому
провадженні.

З огляду на викладене, за доведеності
факту наявності в боржника невиконаних
зобов"язань, колегія суддів вважає, що
ухвала суду щодо обмеження у виїзді за
межі України ОСОБА_1, постановлена з
урахуванням встановлених судом
обставин в достатньому обсязі і
відповідає нормам матеріального і
процесуального права та положенням
Указу Президента України "Про
додаткові заходи щодо підвищення
ефективності рішень судів" від 24.03.2008р.
№ 261/2008. Тому підстав для її скасування
не вбачається.

Доводи скарги не спростовують
правильності висновків суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга, за
необґрунтованістю доводів, відповідно
до ст. 312 п. 1 ЦПК України підлягає
відхиленню, а ухвала суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 п. 1 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді