У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до державного
підприємства «Наш дім», публічного
акціонерного товариства «Київський
завод «Радар», третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, на рішення Апеляційного суду м.
Києва від 25 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що вона та її мати ОСОБА_4 є
користувачами двох кімнат у
трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, що
знаходиться на першому поверсі
будинку. Внаслідок того, що вікна
квартири перебувають на відстані 30-40
сантиметрів від поверхні землі з
зовнішнього боку будинку, у квартирі
підвищена вологість та сирість. У
зв'язку з тим, що неодноразові
звернення сім'ї позивачки до
адміністрації заводу «Радар», ДП «Наш
дім» та до керівництва району, з метою
приведення житлового приміщення до
встановлених законодавством вимог
шляхом проведення ремонтних робіт по
усуненню вологості та грибка,
залишились без задоволення, позивачка,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
стягнути з ДП «Наш дім» грошові кошти у
сумі загальної вартості робіт, які
необхідно здійснити для усунення
причин виникнення уражень та
пошкоджень квартири АДРЕСА_1 у розмірі
52 887 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 01 серпня 2013 року позов
задоволено. Зобов'язано ДП «Наш дім» у
шестимісячний строк з дня набрання
рішенням законної сили виконати роботи
у квартирі АДРЕСА_1 згідно об'єму та
переліку, наданого у кошторисному
розрахунку, що є додатком № 1 до
висновку експерта від 24
травня 2013 року. У разі невиконання
ремонтних робіт у визначений строк у
зазначеному обсязі, стягнути з ДП «Наш
дім» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 52 887 грн. для усунення причин
виникнення уражень та пошкоджень
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
25 вересня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
проживання у житловому приміщенні
квартири АДРЕСА_1 є неможливим без
усунення пошкоджень, наявних у ньому.
Невиконання відповідачем обов'язків по
ремонту жилих приміщень є підставою
для стягнення вартості ремонту,
необхідного для усунення даних
пошкоджень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що суд
першої інстанції вийшов за межі
заявлених вимог та стягуючи на користь
позивачки грошові кошти у розмірі
загальної вартості ремонту всієї
трикімнатної квартири, вирішив питання
про права та обов'язки третіх осіб, яких
не залучено до участі у справі.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитись не можна,
оскільки ці висновки суперечать
вимогам закону та не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що у березні 1972 року
ОСОБА_3 разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_6
вселилася у дві кімнати, житловою
площею 22,0 кв.м, трикімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до наказу Мінпромполітики
України від 28 грудня 1999 року
№ 443 «Про створення державного
підприємства «Наш дім», створено
підприємство «Наш дім» (п. 1 Наказу),
затверджено статут підприємства
(п. 2 Наказу), в.о. директора ДП
«Наш дім» доручено прийняти на баланс
до статутного фонду майно згідно з
додатком 1, передачу оформити актом,
скласти розподільчий баланс, який у
10-ти денний термін подати на
затвердження до міністерства (п. 5
Наказу) (а. с. 9).

Згідно копії наказу Державного
комітету промислової політики України
від 05 квітня 2001 року № 146, директора ДП
«Наш дім» зобов'язано прийняти на
баланс житлові будинки, серед яких
будинок АДРЕСА_1 (п. 2 наказу),
приймання-передачу оформити актом,
скласти розподільчий баланс, який у
10-ти денний термін подати на
затвердження до комітету (а. с. 8).

Відповідно до Акту приймання-передачі
від 12 квітня 2001 року ДП «Наш дім»
прийняло на баланс будинок АДРЕСА_1 від
ВАТ «Київський завод «Радар» (а. с. 7)

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЖК Української
РСР жиле приміщення, що надається
громадянам для проживання, має бути
благоустроєним стосовно до умов даного
населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним і технічних
вимогам.

Згідно з п. п. 2-6 ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
балансоутримувач зобов'язаний:
утримувати на балансі майно, визначене
договором з власником (співвласниками);
забезпечувати управління майном
власними силами або укладати договір з
юридичною особою на управління майном;
забезпечити умови для своєчасного
проведення капітального і поточного
ремонтів відповідно до встановлених
стандартів, нормативів, норм та правил;
забезпечити належні експлуатацію та
утримання майна, що перебуває на його
балансі.

Аналогічні обов'язки відповідача
закріплено також у п. 2.3.6 та
4.2.1.1 Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17 травня 2005 року № 76/6.

Як вбачається з висновку
санітарно-епідеміологічної станції м.
Києва від 27 жовтня 1994 року № 622,
акта будівельної лабораторії від 11
листопада 1993 року № 38/87 та
листа головного санітарного лікаря
Печерського району м. Києва
від 09 жовтня 2009 року № 2135, підлога та
вікна квартири знаходяться на низькому
рівні та у зв'язку з тим, що підлога
квартири місцями перегнила та
провалюється, у квартирі постійно
підвищена вологість, сирість.
Внаслідок того, що волога та сирість
постійно потрапляє з підвалу до
квартири, у квартирі спостерігається
відхилення від норми рівня вологості
згідно СНиП 2.04.05-91
«Отопление, вентиляция и
кондиционирование»
(а. с. 12, 15-17).

Крім того, відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 24 травня 2013 року
№ 8038/12-42 причиною пошкодження
приміщень квартири
АДРЕСА_1 вологим конденсатом, пліснявою
та іншими ураженнями є відсутність
гідроізоляції зовнішніх стін і
фундаменту будинку. Для того, щоб
усунути причини виникнення уражень та
пошкоджень, які виникли у квартирі,
роботи повинні бути виконані на всій
площі даної квартири, а не лише у двох
кімнатах, які надані у користування
позивачеві та її матері, на загальну
суму 52 887 грн. (а. с. 184-196).

За таких обставин суд першої інстанції
вірно вважав, що відповідач
зобов'язаний виконати роботи у
квартирі АДРЕСА_1 згідно об'єму та
переліку, наданого у кошторисному
розрахунку, що є додатком № 1 до
висновку експерта від 24 травня 2013 року.
У разі невиконання ремонтних робіт у
визначений строк у зазначеному обсязі,
вирішив стягнути з ДП «Наш дім» на
користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі
52 887 грн. для усунення причин виникнення
уражень та пошкоджень квартири
АДРЕСА_1.

Апеляційний суд, не врахувавши
вищевказані норми матеріального права
та встановлені по справі обставини, не
надавши належної оцінки наданим
позивачкою доказам, дійшов
необгрунтованого висновку про відмову
у задоволенні позову.

Оскільки апеляційним судом скасовано
рішення суду першої інстанції,
ухвалене у відповідності з нормами
процесуального і матеріального права,
рішення суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню із залишенням в
силі помилково скасованого рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
25 вересня 2013 року скасувати, рішення
Печерського районного суду м. Києва від
1 серпня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко