Справа № 127/1272/14-ц Провадження №
22-ц/772/1905/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Овсюк Є. М.Категорія:
30Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2014 року м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 19 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області про стягнення
моральної та матеріальної шкоди, -

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 травня 2014 року
в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
в повному обсязі.

Не погодившись із рішенням позивач
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати рішення і ухвалити нове про
задоволення позовних вимог. На думку
апелянта суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позову не
врахував, що незаконність дій
управління ПФУ в м. Вінниці встановлена
постановою Вінницького апеляційного
адміністративного, а в заяві про
уточнення позовних вимог він навів
необхідні розрахунки суми заподіяних
діями відповідачів збитків, що
полягали в неотриманні ним доходів не
нижче середнього розміру оплати праці
на місяць і які за період з 13 лютого 2013
року по 24 грудня 2013 року складають 37523
грн. Крім того, вважає, що діями
відповідача йому заподіяно моральну
шкоду, реальний розмір якої не має
грошового виразу, проте номінально
дорівнює 20000 грн.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав на умовах,
викладених у ній, і просив
задовольнити.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області Боценко
Д.І. проти вимог апеляційної скарги
заперечує, просить залишити в силі
рішення суду першої інстанції як
законне і обґрунтоване.

Представник відповідача - управління
ПФУ в м. Вінниці, повідомлений в
установленому порядку про дату, час і
місце судового засідання, до суду не
з'явився, що відповідно до ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає апеляційному
розглядові справи. Клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи до
задоволення не підлягає, так як
поважність причин неявки в судове
засідання не підтверджена
документально.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися в судове засідання,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
позовних вимог в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

13 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці із заявою про призначення
йому пенсії з віком.

Листом від 01.04.2013 року позивачу було
відмовлено в призначенні пенсії за
віком у зв'язку з відсутністю
необхідного стажу.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 травня 2013 року
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного
фонду України у м.Вінниці про визнання
протиправними дій щодо відмови в
призначенні пенсії за віком і
зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року зазначена вище постанова
скасована. Ухвалено позов ОСОБА_2
задовольнити. Визнано протиправною
відмову управління Пенсійного фонду в
м. Вінниці від 01.04.2013 року щодо
призначення пенсії ОСОБА_2 за віком і
зобов'язано призначити пенсію за віком
ОСОБА_2 відповідно до ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Після набрання постановою законної
сили, з 03 вересня 2013 року ОСОБА_2
призначена пенсія за віком.

В подальшому ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2013 року роз'яснено
постанову цього ж суду від 15 серпня 2013
року у даній справі та зазначено, що
пенсію за віком ОСОБА_2 слід призначити
відповідно до вимог частини 1 статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Вказана ухвала про роз'яснення рішення
(постанови) суду дала підстави для
призначення позивачеві ОСОБА_2 пенсії
за віком починаючи із 13 лютого 2013 року,
що і було зроблено управлінням ПФУ в м.
Вінниці.

Сума боргу за рішенням Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2013 року за період з 13.02.2013 року по
03.09.2013 року склала 5934,46 грн. та
перерахована на особистий рахунок
позивача в банку 24.12.2013 року.

Позивач вважає, що зволіканням
управління ПФУ з призначенням і
виплатою йому пенсії за віком в період
часу з 13 лютого по 3 вересня 2013 року йому
заподіяно моральну та матеріальну
шкоду.

Згідно з ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дію чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Отже обов'язковими підставами для
відшкодування майнової шкоди, завданої
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, є наявність
такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача, а для відшкодування
моральної шкоди ще й вина органу
державної влади в її заподіянні.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відмова управління Пенсійного фонду
України м. Вінниці №50/Т-2 від 01 квітня 2013
року щодо призначення пенсії ОСОБА_2 за
віком визнана протиправною постановою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року, а тому ця обставина не підлягає
доказуванню відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК
України.

Проте інші обставини, на які посилався
позивач як на підставу своїх вимог, ним
належними і допустимими доказами по
справі не доведені, а тому висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні позову є законним і
обґрунтованим.

Так, позивачем не доведено розмір
доходів, які він реально міг би
одержати за звичайних обставин, якби
його право не було порушене (упущену
вигоду) відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК
України.

Розрахунки наведені в заяві про
збільшення позовних вимог - визначення
суми збитків шляхом множення суми
середньої місячної оплати праці по
Україні на кількість місяців затримки
з призначенням пенсії, законом не
передбачені.

Доведеною ж сумою упущеної вигоди є
заборгованість з виплати пенсії за
період з 13.02.2013 року по 03.09.2013 року, яка
була погашена управлінням ПФУ в м.
Вінниці до моменту звернення позивача
з позовом до суду.

Так само недоведеним є факт заподіяння
діями відповідача моральної шкоди
позивачеві.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Надані позивачем довідки про стан
здоров'я (а.с. 9-10) з вказаними основними
та супутніми захворюваннями жодним
чином не підтверджують виникнення
зазначених захворювань внаслідок
протиправних дій відповідача. Деякі з
них датовані 2009 роком, а тому є
неналежними, так як не мають ніякого
відношення до справи.

Помилковим є й посилання позивача як на
підставу для відшкодування шкоди на ст.
1175 ЦК України, якою передбачено
відшкодування шкоди, завданої органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування у сфері
нормотворчої діяльності, так як у
випадку з призначенням пенсії за віком
ОСОБА_2 нормативно-правові акти
відповідачами не приймалися.

Отже колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно з статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ Стадник І.М.

Судді:
/підпис/ Войтко Ю.Б.

/підпис/ Голота Л.О.

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду
Стадник І.М.