РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, визнання
державного акту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися до суду із
позовом до Миколаївської міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 на 13/100
часток домоволодіння з відповідною
часткою нежитлових будівель та споруд
по АДРЕСА_1 за кожним.

В судове засідання позивачі не
з'явилися, надали заяви про розгляд
справи за їх відсутності, позовні
вимоги підтримали.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності
та просив прийняти рішення за наявними
в справі матеріалами на підставі
діючого законодавства.

Ухвалою суду справа розглянута за
відсутності сторін, оскільки у справі
достатньо даних про права та взаємини
сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
письмові докази, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дочками ОСОБА_4

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину отриманого після смерті її
матері ОСОБА_5 виданого Першою
Миколаївською державною нотаріальною
конторою 04.03.1960 року за реєстровим
№3-1176, зареєстрованим в ММБТІ 18.04.1960
року належали 74/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1. Інші 26/100 часток вищевказаного
домоволодіння належали ОСОБА_6, яка
була рідною сестрою ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла та після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді
26/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, яку
прийняла спадоємець другою черги
ОСОБА_4, оскільки фактично втсупила в
управління спадковим майном,
утримувала його в належному стані,
здійснювала ремонтні роботи.

14.07.1993 року ОСОБА_4 склала заповіт,
посвідчений Першою Миколаївською
державною нотаріальної конторою
зареєстровиний за №5-3031 та відповідно
до цього заповіту ОСОБА_4 заповіла все
належне їй майно, де б воно не
знаходилося та з чого б воно не
складалось своїм дочкам ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та після її
смерті відкрилася спадщина у вигляді
цілого домоволодіння АДРЕСА_1, при
цьому право власності на його 26/100
часток спадкодавець в передбаченому
законом порядку не зареєструвала.

Після смерті матері позивачки
звернулися до нотаріальної контори для
оформлення спадкових прав та 11.03.2011
року отримали свідоцтва про право на
спадщину. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зазначені
свідоцтва були видані на 1/2 частки
спадщини після смерті ОСОБА_4, яка
складається з 74/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1

При цьому у видачі свідоцтва про право
на спадщину на 26/100 часток
вищевказаного домоволодіння було
відмовлено з підставн недоведеності
факту прийняття спадщини матір'ю,
родинних стосунків між сестрами та
необхідності встановлення належності
правовстановлюючого документу -
свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого Першою Миколаївською
державною нотаріальною конторою 04.03.1960
р. за реєстровим №3-1176 ОСОБА_4 та ОСОБА_6
та позивачкам було рекомендовано
звернутися до суду.

Рішенням Центрального районного суду
м.Миколаєва від 17.11.2010 року належність
правовстановлюючого документу -
свідоцтва про право на спадщину,
посвідченого Першою Миколаївською
державною нотаріальною конторою 04.03.1960
року за р.№3-1176, померлій ОСОБА_4 та
померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 було
встановлено.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4
немає.

Відповідно до пункту 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про
спадкування"від 30.05.2008 року, свідоцтво
про право на спадщину видається
державним нотаріусом за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права власності на спадщину судовому
розглядові не підлягають. З такою
вимогою особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження
лише у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину, тобто
винесення нотаріусом в установленому
порядку мотивованої постанови, яка
може бути оскаржена до суду.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, Перша Миколаївська державна
нотаріальна контора винесла Постанову
про відмову в вчиненні нотаріальної
дії, тому порушене право позивачів може
бути поновлено лише у судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності зі ст.ст. 328, 1261, 1268 ЦК
України, суд вважає, що позивачі
прийняли спадщину після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 яка в свою чергу
прийняла спадщину після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, тому за позивачами
необхідно визнати право власності на
13/100 часток домоволодіння з відповідною
часткою нежитлових будівель та споруд
по АДРЕСА_1 за за кожним.

Таким чином вимоги позову
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України
судовий збір сплачений при подачі
позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 13/100
часток домоволодіння з відповідною
часткою нежитлових будівель та споруд
по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 13/100
часток домоволодіння з відповідною
часткою нежитлових будівель та споруд
по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ
Г.В.ПОДЗІГУН