АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5638/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Твердохліб А. В. Доповідач - Ремез
В.А. Категорія 46
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 5 травня 2014р. за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратив право користування
житловим приміщенням, та зняття з
реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05.05.2014р. ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратив
право користування житловим
приміщенням, та зняття з
реєстраційного обліку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення яким задовольнити
її позовні вимоги, посилаючись на те, що
рішення суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з
08.06.1991р.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 15.01.2002р. є власником кв. АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в
зазначеній квартирі з 06.03.2002р.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Позивач в своїй позовній заяві
зазначала, що відповідач не проживає в
спірній квартирі без поважних причин з
березня 2011р.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що відповідач не
проживає в спірній квартирі з поважних
причин, оскільки між сторонами існують
сварки, позивач чинить перешкоди у
праві користування відповідачем
квартирою, змінила замки на вхідних
дверях квартири, і крім того відповідач
має хворого батька який потребує
постійного догляду, і вказані
обставини свідчать про поважність
причин не проживання відповідача в
квартирі, а тому встановивши вказані
обставини, суд обґрунтовано прийшов до
висновку про те, що позивачем чиняться
перешкоди у користуванні спірним
житлом, у зв'язку з чим суд обґрунтовано
прийшов до висновку про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог
про визнання особи такою, що втратив
право користування житловим
приміщенням, та зняття з
реєстраційного обліку, і колегія
суддів вважає, що рішення суду є
законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права з посиланням на
те, що судом неповно з'ясовані
обставини по справі не спростовують
встановлених судом фактів поважності
причини не проживання відповідача в
спірній квартирі, а зводяться лише до
переоцінки доказів по справі, та
непогодженням з їх оцінкою тоді як
розглядаючи справу, суд оцінив докази
по справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів в порядку ст. 212 ЦПК
України, а тому переоцінці в
апеляційному порядку вони не
підлягають.

Враховуючи, що рішення суду відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає відхиленню, оскільки
наведені в ній мотиви не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 5 травня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: