Справа № 712/7412/14-ц
Провадження №
18 червня 2014 року Соснівський районний
суду м. Черкаси в складі :
головуючого судді -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії старшого державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції,
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на
дії старшого державного виконавця
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції,
посилаючись на те, що 26 лютого 2014 року
ним отримані Довідки-розрахунки № 9423
від 19.02.2014 року Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського обласного управління
юстиції щодо стягнення з нього
аліментів за період 01.04.2010 року по 01.02.2014
року, з яких дізнався, що з лютого 2011
року відрахування аліментів
здійснюється не лише із заробітку, а
саме, із заробітної плати з місця
роботи в АБ «Укргазбанк», а ще і з
пенсії в ГУ ПФУ в Черкаській області.
Крім того при розрахунку розміру
аліментів із заробітної плати
державним виконавцем не були враховані
вимоги п.5 ст. 12 Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.02.1993 року за №
146 «Про перелік видів доходів, які
враховуються при визначенні розміру
аліментів на одного з подружжя, дітей,
батьків, інших осіб», а саме, що
«утримання аліментів не провадиться з
компенсаційних виплат при
відрядженнях». Стосовно
неправомірності додаткового стягнення
аліментів не лише із заробітку, а ще й з
пенсії без його на те згоди. Про
неправильність розрахунку розмірів
аліментів із заробітної плати, ним
направлено заяву від 03.03.2014 року на ім'я
начальника Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського обласного управління
юстиції Гайдар A.B. У відповіді відділу
повідомлено, що стягнення аліментів
проводиться на підставі рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 12.10.2009 року та наведено перелік
нормативно-правових документів, згідно
яких органи ДВС здійснюють стягнення.
Чому пенсію органами ДВС було
віднесено до заробітку, з якого
рішенням суду з нього повинно
проводитися стягнення, а також чому при
розрахунку розміру аліментів не були
враховані суми компенсаційних виплат
на відрядження, йому так і не було
роз'яснено, порушення законних прав не
було припинено, а лише повідомлено, що
«з приводу порушеного у заяві питання,
спір щодо розміру заборгованості із
сплати аліментів вирішується судом».

Крім цього незаконними діями старшого
державного виконавця відділу ДВС
Роскошної ЯЛ. йому спричинено значні
матеріальні збитки, так як
безпідставно стягнено за період
01.01.2011-28.02.2014 років аліментів з пенсії на
суму понад 24 тис. грн., а також із
заробітної плати за період 17.06.2010-31.01.2014
років - на суму понад 2 тис. грн. Сума
аліментів, що стягується з заробітної
плати відповідає рішенню суду і значно
перевищує 33% прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку.

Вважає дії старшого державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського обласного управління
юстиції Роскошної ЯЛ. такими, що не
відповідають вимогам законодавства.

В судовому засіданні скаржник скаргу
підтримав та просив поновити строки на
подання скарги та визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського обласного управління
юстиції Роскошної Я.І. по стягненню
аліментів з його пенсії в ГУ ПФУ в
Черкаській області та не чинними
Довідки-розрахунки відділу № 9423 від
19.02.2014 року.

Представник зацікавленої особи
Центрального відділу ДВС ЧМУЮ в
судовому засіданні проти скарги
заперечувала, вказуючи, що скаржником
пропущено встановлений чинним
законодавством строк для звернення до
суду із скаргою. Судові рішення,
відповідно до ст. 124 Конституції
України, є обов'язковими до виконання
на всій території України. На підставі
заяви стягувача ОСОБА_5 державним
виконавцем 22 червня 2010 року за місцем
роботи скаржника до бухгалтерії ЧОУ АБ
«Укргазбанк» та 17.02.2011 за місцем
отримання пенсії в ГУ ПФУ направлено
розпорядження про здійснення
відрахувань аліментів, відповідно до
виконавчого документа. Доводи
скаржника про неправомірні дії
державного виконавця щодо звернення
стягнення на пенсію останнього у
зв'язку з тим, що пенсія не відноситься
до видів заробітку спростовуються
переліком видів доходів, що
враховуються при визначенні розміру
аліментів на одного з подружжя, дітей,
батьків, інших осіб, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.02.1993 № 146. Відповідно до
вищевказаного переліку утримання
аліментів з працівників провадиться з
усіх видів заробітку і додаткової
винагороди як за основним місцем
роботи, так і за роботою за
сумісництвом, в тому числі з
одержуваної пенсії, за винятком
надбавок до пенсії, що виплачується
інвалідам першої групи на догляд за
ними. Дії старшого державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Роскошної Я.І. щодо виконання
вищевказаного виконавчого документа є
такими, що вчинені на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений
Законом України «Про виконавче
провадження», тому просила в
задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, які регулюються
нормами цивільно-процесуального
законодавства та Закону України «Про
виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено,
що на виконанні у Центральному відділі
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції перебувають виконавчі
провадження № 24513355 та № 15627929 з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-6990, виданого 26.10.2009
Соснівським районним судом м. Черкаси,
про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
користь ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку на утримання
доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 33%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення дітьми повноліття,
починаючи з 28.09.2009.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» - примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до Закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у самостійному порядку,
визначає Закон України «Про виконавче
провадження».

Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, що спрямовані
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження», а державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії;
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Доводи скаржника щодо порушення
державним виконавцем вимог ст.ст. 68, 74
Закону України «Про виконавче
провадження» є юридично
необгрунтованими виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати. Про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника
державний виконавець виносить
постанову, яка надсилається для
виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Згідно п. 7.17 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень у разі якщо боржник отримує
заробіток (доходи) у різних місцях,
відрахування аліментів із кожного виду
виплат здійснюється за окремими
постановами про стягнення аліментів
згідно з розміром утримання,
визначеним виконавчим документом.

З матеріалів справи вбачається,
що на підставі заяви стягувача ОСОБА_5
державним виконавцем 22 червня 2010 року
за місцем роботи скаржника до
бухгалтерії ЧОУ АБ «Укргазбанк» та
17.02.2011 року за місцем отримання пенсії в
ГУ ПФУ направлено розпорядження про
здійснення відрахувань аліментів,
відповідно до виконавчого документа.

Згідно ст. 69 Закону України «Про
виконавче провадження» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
фізичні особи - підприємці здійснюють
відрахування із заробітної плати,
пенсії, стипендії та інших доходів
боржника і перераховують кошти
стягувачу у строк, встановлений для
здійснення зазначених виплат боржнику,
а якщо такий строк не встановлено

- до десятого числа кожного місяця,
наступного за звітним. Такі
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, фізичні особи -
підприємці кожні шість місяців
надсилають державному виконавцю звіт
про здійснення відрахувань та виплати
за формою встановленою Міністерством
юстиції України.

Розмір відрахувань із заробітної плати
та інших доходів боржника
вираховується із суми, що залишається
після утримання податків, зборів та
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (ст. 70
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Із заробітної плати боржника може бути
утримано за виконавчими документами до
погашення у повному обсязі
заборгованості у разі стягнення
аліментів - 50%.

Розмір заборгованості із сплати
аліментів визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
у порядку встановленому Сімейним
кодексом України. У разі визначення
суми заборгованості у частці від
заробітку (доходу) розмір аліментів не
може бути менше встановленого Сімейним
кодексом України.

У разі стягнення аліментів у частці від
заробітку (доходу) боржника на
підприємстві, в установі, організації,
у фізичної особи, фізичної особи -
підприємця відрахування здійснюється
з фактичного заробітку (доходу) на
підставі постанови державного
виконавця. При цьому розмір аліментів у
разі їх стягнення у частці від
заробітку (доходу) не може бути менше
встановленого Сімейним кодексом
України. У разі якщо стягнути аліменти
в зазначеному розмірі неможливо,
адміністрація підприємства, установи,
організації, фізична особа, фізична
особа - підприємець, які проводили
відрахування, нараховують боржнику
заборгованість із сплати аліментів. (
ч.ч. 2, 7, ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження»).

У відповідності до ст. 195
Сімейного кодексу України
заборгованість за аліментами,
присудженими у частці від заробітку
(доходу), визначається виходячи з
фактичного заробітку (доходу), який
платник аліментів одержував за час,
протягом якого не провадилося їх
стягнення. Якщо платник аліментів не
працював на час виникнення
заборгованості, але працює на час
визначення її розміру, заборгованість
визначається із заробітку (доходу),
який він одержує. Якщо платник
аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості. Розмір заборгованості за
аліментами обчислюється державним
виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до
довідок-розрахунків заборгованість по
сплаті аліментів станом на 01 лютого 2014
року становить 6 261,57 грн. Під час
складання довідок - розрахунків
заборгованості зі сплати аліментів за
період з 01.04.2010 по 01.02.2014 державний
виконавець керувався нормами ст. 195
Сімейного кодексу України та ст. 74
Закону України «Про виконавче
провадження» з урахуванням довідок з
місця роботи та з місця отримання
скаржником пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд
прийшов до висновку, що дії державного
виконавця щодо звернення стягнення на
пенсію скаржника повністю
відповідають вищезазначеним нормам
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 195 Сімейного кодексу
України.

Крім цього доводи скаржника про
неправомірні дії державного виконавця
щодо звернення стягнення на пенсію
останнього у зв'язку з тим, що пенсія не
відноситься до видів заробітку
спростовуються переліком видів
доходів, що враховуються при
визначенні розміру аліментів на одного
з подружжя, дітей, батьків, інших осіб,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.02.1993 № 146.
Відповідно до вищевказаного переліку
утримання аліментів з працівників
провадиться з усіх видів заробітку і
додаткової винагороди як за основним
місцем роботи, так і за роботою за
сумісництвом, в тому числі з
одержуваної пенсії, за винятком
надбавок до пенсії, що виплачується
інвалідам першої групи на догляд за
ними.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод.

За таких обставин, скаржником
пропущено встановлений чинним
законодавством строк для звернення до
суду із скаргою, оскільки ОСОБА_1
дізнався 26.02.2014 року при отриманні
довідки - розрахунку заборгованості по
аліментах, однак ще з 27.10.2009 та 10.02.2011
відкриті виконавчі провадження, а з
квітня 2011 почали проводитися утримання
з пенсії скаржника (довідка ГУ ПФУ є і
матеріалах справи). Про дану обставину
скаржник не міг не знати. Тобто з 2011 (з
початку відрахування аліментів з
пенсії) останній не вважав, що його
права порушені. скаргу на дії
державного виконавця подано лише 16.05.2014
року. Причини пропуску встановленого
десятиденного терміну на які вказує
скаржник не є поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
дії старшого державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції Роскошної
Я.І. щодо виконання вищевказаного
виконавчого документа такими, що
вчинені на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений
Законом України «Про виконавче
провадження», тому підстави для
задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги відмовити.

Роз'яснити скаржнику право на
звернення до суду із позовом про
визначення розміру заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 5 днів з дня
її проголошення, а у разі постановлення
ухвали без участі особи, яка її
оскаржує, протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ :