Справа № 510/526/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2014 р. Ренійський
районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 (зацікавлена особа -
Відділ Держземагенства у Ренійському
районі Одеської області) про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи -
Відділу Держземагенства у Ренійському
районі Одеської області у судове
засідання не явився, заперечень,
додаткових заяв суду не надав.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що рішенням Ренійської
міської ради Одеської області від
02.06.2006р. № 69-V заявнику було передано
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку (площею 0,0422 га) для
будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель (присадибна ділянка),
розташовану по АДРЕСА_1. На підставі
вищевказаного рішення на ім'я заявника
був виготовлений та виданий державний
акт на право приватної власності на
землю серії ЯГ № 939137 від 20.11.2006 р. При
зверненні за оформленням будівельного
паспорту та оформленні документів,
необхідних для будівництва
нерухомості на виділеній земельній
ділянці виявилася розбіжність у
записах адреси розташування земельної
ділянки у державному акті та
будівельному паспорті, договорі
дарування від 21.11.2005р., витягу про
реєстрацію права власності на
нерухомість. З цієї причини у заявника
виникли проблеми саме з питанням
оформлення дозволу на будівництво на
виділеній земельній ділянці. Так, у
державному акті про право власності на
земельну ділянку записано, що ОСОБА_1
мешкає за адресою «АДРЕСА_1» та є
власником земельної ділянки,
розташованої по «АДРЕСА_1», а у
документах, що стосуються нерухомості,
що розташована на цій земельній
ділянці - будівельному паспорті від
23.04.2013р., договорі дарування від 21.11.2005р.,
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 30.11.2005р. адреса
розташування нерухомого майна
записана як «АДРЕСА_1». Ці різночитання
були допущені внаслідок помилки у
записах адреси земельної ділянки, що
належить заявнику, або її
неправильного перекладу з російської
на українську мову. За таких обставин
заявнику було рекомендовано
звернутися до суду.

Рішення суду про встановлення
вищезгаданого факту заявнику
необхідне для вирішення питання про
отримання дозволу на будівництво на
належній їй земельній ділянці.

Оскільки щодо заявлених вимог,
обставин справи сторони не
заперечували, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Заслухавши пояснення представника
заявника, вивчивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що вимоги
заявника обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні та
підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав. Суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
фактів, у т.ч. і про належність
правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, місце і час
народження якої, що зазначені в
документі, не збігаються з ім'ям, по
батькові, прізвищем, місцем і часом
народження цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
паспорті.

Про помилковий запис адреси
розташування земельної ділянки
заявника свідчать викладені нею у
заяві обставини, запис адреси у
державному акту на право приватної
власності на землю, який не є тотожним
із даними будівельного паспорту від
23.04.2013р., договору дарування від 21.11.2005р.,
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 30.11.2005р.
Розбіжності у записах адреси
розташування земельної ділянки, на
якій побудовано житловий будинок
заявника виникли у зв'язку із його
помилковим перекладом на державну
мову у документах.

Таким чином, факт належності
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЯГ № 939137 від
20.11.2006р., оформленого на ім'я ОСОБА_1 про
право власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, саме заявнику -
ОСОБА_1, яка є власником домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1, суд вважає
встановленим.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212, 213, 234-235, 256, 259
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити, що державний акт на право
приватної власності на землю серії ЯГ
№939137 від 20.11.2006р., оформлений на ім'я
ОСОБА_1, про право власності на земельну
ділянку площею 0,0422 га, розташовану по
АДРЕСА_1, виділену для будівництва і
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель (присадибна
ділянка), - належить ОСОБА_1, яка є
власником домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник