У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука Полтавської області про
визнання права власності на спільне
майно подружжя та збільшення частки в
праві спільної сумісної власності за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 1 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що з 15 жовтня 2004 року
вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 на праві
особистої власності належав будинок за
адресою: АДРЕСА_1, який був придбаний
ним 31 жовтня 2001 року. У період з вересня
2006 року до моменту смерті її чоловіка,
ними за спільні кошти було закінчено
реконструкцію житлового будинку, яка
полягала в заміні всіх основних
комунікацій в будинку, було практично
повністю зведено новий будинок на
старому фундаменті. Також зведено нову
огорожу, зливну каналізацію та зведено
прибудову. Згідно з висновком
спеціаліста про вартість об'єкта
вартість прибудови становить 93 108 грн,
невід'ємне поліпшення будинку - 78 368 грн,
зливна яма 2 329 грн, огорожа 4 951 грн,
тобто всього на поліпшення житлового
будинку за час спільного проживання
ними було витрачено 178 088 грн. ОСОБА_6 на
придбання будинку та його поліпшення
було витрачено 58 529 грн, а решта
- 120 227 грн були витрачені нею особисто.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд визнати житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
спільною сумісною власністю подружжя;
визнати за нею право власності на 3/4
його частки, а за померлим ОСОБА_6 право
власності на 1/4 частку; стягнути з
ОСОБА_5 судові витрати: судовий збір у
розмірі 1 614 грн 99 коп., витрати на
виготовлення технічної документації у
розмірі 523 грн 49 коп., витрати на
проведення експертного дослідження в
розмірі 500 грн, витрати на проведення
незалежної оцінки майна в розмірі 500
грн та витрати на правову допомогу в
розмірі 2 тис. грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 29 листопада 2013 року, з урахуванням
ухвали цього ж суду від 20 лютого 2014
року про виправлення описки, позов
ОСОБА_4 задоволено частково.
Встановлено, що житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її
чоловіка ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_4
право власності на 3/4 частки
зазначеного будинку загальною
вартістю 161 499 грн. Визнано за померлим
ОСОБА_6 право власності на 1/4 його
частку загальною вартістю 53 833 грн. У
решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука від
20 лютого 2014 року в позові ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області про визнання права
власності на самочинно переобладнане
приміщення відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 1 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції від
29 листопада 2013 року в частині
задоволення позовних вимог скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову в цій частині
відмовлено. У решті - рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуване рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, апеляційний суд на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшов до правильного висновку про те,
що позивачкою не було надано суду
належних доказів того, що за рахунок
спільних грошових та (або) трудових
затрат істотно збільшилась вартість
спірного будинку, а також, що за рахунок
її коштів проводився капітальний
ремонт будинку й що такий взагалі
проводився, за виключенням прибудови,
влаштування нової вигрібної ями та
огорожі, тому підстав для визнання
спірного будинку відповідно до ч. 1 ст. 62
СК України об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя немає.

Крім того, здатність мати цивільні
права припиняється у померлого в
момент його смерті (ст. 25 ЦК України),
отже відсутні й підстави для визнання
права власності на 1/4 частку спірного
будинку за померлим ОСОБА_6

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 1 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта