Справа № 2/267/1462/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2014 року
м. Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі головуючого судді Наумової
О.С.,

при секретарі Ковальчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Макіївської міської ради

про визнання права власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, що складається з жилого
будинку, під літерою «А-1», загальною
площею 67,60 кв. м., жилою - 41,00 кв. м.,
господарських будівель у вигляді
гаражу під літерою «Б», лазні під
літерою «З», колодязю під літерою «В»,
басейну під літерою «И», сараїв під
літерами «Г», «К», «Л», вбиральні під
літерою «Д», душу під літерою «Е»,
зливної ями під літерою «М», альтанки
під літерою «Г», огорожі , замощення та
водогону № 1-3, І, 0

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_3 - за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною
заявою до Макіївської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, що складається з жилого
будинку, під літерою «А-1», загальною
площею 67,60 кв. м., жилою - 41,00 кв. м.,
господарських будівель у вигляді
гаражу під літерою «Б», лазні під
літерою «З», колодязю під літерою «В»,
басейну під літерою «И», сараїв під
літерами «Г», «К», «Л», вбиральні під
літерою «Д», душу під літерою «Е»,
зливної ями під літерою «М», альтанки
під літерою «Г», огорожі , замощення та
водогону № 1-3, І, 0

В обґрунтування позову зазначив, що на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельною
ділянкою для збудування
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності від 25.09.1955р.
його батьку - ОСОБА_2 була надана
земельна ділянка, площею 600 кв. м.,
розташована за адресою: АДРЕСА_1 для
збудування жилого будинку та
господарських будівель для його
обслуговування.

В 1959 році ОСОБА_2 збудував на даній
земельній ділянці жилий будинок з
господарськими будівлями для його
обслуговування, здав його в
експлуатацію, що підтверджується Актом
прийомки індивідуального
домоволодіння, затвердженого комісією
виконавчого комітету
Центрально-Міського Ради депутатів
трудівників від 1966 року.

За життя батько не встиг зареєструвати
своє право на майно в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та їх обмежень. Проте, з урахуванням
принципу зворотної сили закону,
встановленого ст. 58 Конституції
України, право власності на збудоване
до набрання чинності Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його будівництва.

Зазначає, що 05.08.1992р. вперше на
законодавчому рівні було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.08.1992р. № 449 «Про порядок прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення» (втратила чинність). Тобто
до 05.08.1992р. не передбачалась процедура
введення приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

Таким чином, домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2
збудоване до 05.08.1992р., тобто
правовстановлюючим документом на
майно є договір про надання у
безстрокове користування земельною
ділянкою для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності від 25.09.1955р.у,
який не підлягає реєстрації в
Державному реєстрі речових прав та їх
обтяжень. На момент закінчення
будівництва спірного жилого будинку -
1959 рік, нормами закону не передбачалась
процедура державної реєстрації
нерухомого майна при оформленні права
власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.
Після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді зазначеного вище
домоволодіння.

Єдиним спадкоємцем після його смерті є
син - ОСОБА_1, який фактично прийняв
спадщину після батька, оскільки був
зареєстрований з ним за однією адресою,
що підтверджується домовою книгою та
відміткою у паспорті позивача, крім
того, він вступив в управління та
володіння спадковим майном.

ОСОБА_1 звернувся до П'ятої Макіївської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька, але постановою
державного нотаріусу від 05.05.2014 року
йому відмовлено у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини за законом,
оскільки відсутня державна реєстрація
спадкового майна.

Тому, посилаючись на норми п. 1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування",
ст.ст. 549, 1216, 1218 ЦК України , просить
позов задовольнити і визнати за нею
право власності у порядку спадкування.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, місце та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Надав відзив на позовну
заяву, в якому відзначив, що
покладається на розсуду суду, просив
справу слухати без його участі.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи і дослідивши
надані докази, суд у межах заявлених
позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд
вважає, що позов належить задоволенню
за таких обставин.

Судом встановлено, що на підставі
договору про надання у безстрокове
користування земельною ділянкою для
збудування індивідуального жилого
будинку на праві особистої власності
від 25.09.1955р. його батьку - ОСОБА_2 була
надана земельна ділянка, площею 600 кв.
м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 для
збудування жилого будинку та
господарських будівель для його
обслуговування.

В 1959 році ОСОБА_2 збудував на даній
земельній ділянці жилий будинок з
господарськими будівлями для його
обслуговування, здав його в
експлуатацію, що підтверджується Актом
прийомки індивідуального
домоволодіння, затвердженого комісією
виконавчого комітету
Центрально-Міського Ради депутатів
трудівників від 1966 року.

Право власності не зареєстроване у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідності до ст. 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 закону право власності
та інші речові права на нерухоме майно,
набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його будівництва, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення (постанова Верховного
Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12).

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно- правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

05.08.1992р. вперше на законодавчому рівні
було встановлено порядок та умови
прийняття в експлуатацію об'єктів
будівництва постановою Кабінету
Міністрів України від 05.08.1992р. № 449 «Про
порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
державного замовлення» (втратила
чинність). Тобто до 05.08.1992р. не
передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 5 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти (лист Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 01.09.2011р. № 40-12-2409 «Щодо
прийняття в експлуатацію об'єктів,
закінчених будівництвом до 5 серпня 1992
року»).

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 5 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної інвентаризації
(лист Державної
архітектурно-будівельної інспекція
України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів»).

Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України,
листа Міністерства Юстиції України №
19- 32/319 від 21.02.2005р., якщо у разі смерті
власника нерухомого майна, первинна
реєстрація права власності на яке не
проводилася і правовстановлюючий
документ відсутній, питання про
визначення належності цього майна
попередньому власнику та наступного
власника (спадкоємця) повинно
вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від
07.02.2002р. за № 7/5 (у редакції наказу
Міністерства юстиції України від
28.07.2010р. № 1692/5), листа Міністерства
юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005р., у
разі смерті власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власності на
яке не проводилася і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися в
судовому порядку.

Таким чином, домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2
збудоване до 05.08.1992р., тобто
правовстановлюючим документом на
майно є договір про надання у
безстрокове користування земельною
ділянкою для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності від 25.09.1955р.у,
який не підлягає реєстрації в
Державному реєстрі речових прав та їх
обтяжень. На момент закінчення
будівництва спірного жилого будинку -
1959 рік, нормами закону не передбачалась
процедура державної реєстрації
нерухомого майна при оформленні права
власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.
Після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді зазначеного вище
домоволодіння.

Єдиним спадкоємцем після його смерті є
син - ОСОБА_1, який фактично прийняв
спадщину після батька, оскільки був
зареєстрований з ним за однією адресою,
що підтверджується домовою книгою та
відміткою у паспорті позивача, крім
того, він вступив в управління та
володіння спадковим майном.

В силу п. 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
„Про судову практику у справах про
спадкування", відносини спадкування
регулюються правилами діючого ЦК, якщо
спадщина відкрилась не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовуються чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Згідно зі ст. 548 ЦК України в редакції
Закону 1963р. для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до п. 1 і 2 ч. 1 ст. 549 того ж ЦК
України визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном, або якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Пункт 113 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 14.06.1994
року № 18/5, що діяла на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5, вказує на
те, що доказом вступу в управління чи
володіння спадковим майном можуть
бути: ... запис у паспорті спадкоємця або
в будинковій книзі, який свідчить про
те, що спадкоємець був постійно
прописаний в спадковому будинку (
квартирі) в період шести місяців після
смерті спадкодавця. Таким чином, для
доказу прийняття спадщини шляхом
вступу в управління або володіння
спадковим майном достатньо факту
прописки - реєстрації спадкоємця в
спадковій квартирі без підтвердження
факту проживання.

Суд зазначає, що відповідно до п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» № 7 від 30.05.2008р.
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством.

За наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають.

Для оформлення права на спадщину
ОСОБА_1 звернувся до П'ятої Макіївської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька, але постановою
державного нотаріусу від 05.05.2014 року
йому відмовлено у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини за законом,
оскільки відсутня державна реєстрація
спадкового майна.

Отже оскільки позивач в нотаріальній
конторі не має можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті батька, його
спадкові права підлягають захисту в
судовому порядку.

У відповідності до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК
України, листа Міністерства Юстиції
України № 19-32/319, від 21.02.2005р., якщо у разі
смерті власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власності на
яке не проводилася і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися в
судовому порядку.

Відповідно до додатку 3 «Тимчасового
положення про порядок реєстрації права
власності на нерухоме майно» рішення
суду є правовстановлюючим документом,
на основі якого може бути проведена
реєстрація права власності на нерухоме
майно.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно технічного паспорту,
виготовленого 25.10.2013р. ТОВ «АО «ГРОШ
ЦЕНА», будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, складається з жилого
будинку, під літерою «А-1», загальною
площею 67,60 кв. м., жилою - 41,00 кв. м.,
господарських будівель у вигляді
гаражу під літерою «Б», лазні під
літерою «З», колодязю під літерою «В»,
басейну під літерою «И», сараїв під
літерами «Г», «К», «Л», вбиральні під
літерою «Д», душу під літерою «Е»,
зливної ями під літерою «М», альтанки
під літерою «Г», огорожі , замощення та
водогону № 1-3, І, 0

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування від
30.05.2008р. № 7, при відсутності
спадкоємців за заповітом і за
законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Тобто, до її компетенції Макіївської
міської ради (відповідач 2) належить
вирішення питання щодо розпорядження
землями відповідних територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності (статті 8-
12 Земельного кодексу України).
Спадщина, не прийнята спадкоємцями,
охороняється до визнання її відумерлою
нотаріусом за місцем відкриття
спадщини, а в населених пунктах, де
немає нотаріуса, - відповідними
органами самоврядування. Охорона
спадкового майна триває від моменту,
коли стало відомо про відсутність
спадкоємців, неприйняття ними спадщини
або усунення від спадщини, і до
визнання спадщини відумерлою та
переходу її у власність органів
місцевого самоврядування.

За таких обставин, позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 77, 209, 214-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Макіївської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, що складається з жилого
будинку, під літерою «А-1», загальною
площею 67,60 кв. м., жилою - 41,00 кв. м.,
господарських будівель у вигляді
гаражу під літерою «Б», лазні під
літерою «З», колодязю під літерою «В»,
басейну під літерою «И», сараїв під
літерами «Г», «К», «Л», вбиральні під
літерою «Д», душу під літерою «Е»,
зливної ями під літерою «М», альтанки
під літерою «Г», огорожі , замощення та
водогону № 1-3, І, 0 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, що складається з жилого
будинку, під літерою «А-1», загальною
площею 67,60 кв. м., жилою - 41,00 кв. м.,
господарських будівель у вигляді
гаражу під літерою «Б», лазні під
літерою «З», колодязю під літерою «В»,
басейну під літерою «И», сараїв під
літерами «Г», «К», «Л», вбиральні під
літерою «Д», душу під літерою «Е»,
зливної ями під літерою «М», альтанки
під літерою «Г», огорожі , замощення та
водогону № 1-3, І, 0.

Вступна та резолютивна частини рішення
прийняті у нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 16
червня 2014 року. Рішення у повному
обсязі cкладено 20 червня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.С. Наумова