Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі: головуючого - судді
Придачук О.А.

при секретарі
Бомбушкар В.П.

за участю представника
позивача - представника органу опіки та

піклування Ужгородського
міськвиконкому - Годованець В.М.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача
- ОСОБА_3

представника малолітніх
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6

представника третьої
особи - прокуратури м. Ужгород -
Клименко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгороді
справу за позовом органу опіки та
піклування Ужгородського
міськвиконкому в інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя
особа - прокуратура м. Ужгорода, про
позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування
Ужгородського міськвиконкому
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа - прокуратура м. Ужгорода,
про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що
батько малолітніх дітей гр. ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно вироку
Ужгородського міськрайонного суду від
23.10.2012 року та ухвали апеляційного суду
Закарпатської області визнаний винним
та засуджений за ч.2 ст. 156 КК України до
двох років позбавлення волі. Сімейним
кодексом України (п.6 ч.1 ст. 164 )
визначено, що мати батько можуть бути
позбавлені батьківських прав, якщо він,
вона засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини. Відповідач ОСОБА_2 протягом
тривалого часу неодноразово вчиняв
протиправні дії стосовно своїх
малолітніх дітей, а саме вчиняв
насильницькі дії над дітьми, морально
та фізично розбещував їх, що
підтверджується вироком суду, а також
той факт, що вчинений відповідачем
злочин проти малолітніх дітей має
підвищений рівень суспільної
небезпечності, що є підставою для
припинення батьківських прав. Особа,
яка вчинила такого роду злочин не може
бути носієм батьківських прав та
обов»язків, захищати права своїх дітей,
представляти їх інтереси, виховувати
дітей у дусі поваги до прав і свобод
інших людей, любові до своєї сім»ї та
родини, піклуватися про здоров»я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, поважати дитину,
готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні
представник органу опіки та піклування
позов підтримав, надавши пояснення,
аналогічні наведеним вище, просив
позов задовольнити, позбавивши
відповідача батьківських прав
відносно малолітніх - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з
метою недопущення в майбутньому
вчинення подібних злочинних дій щодо
них. Додав, що на даний час в
Ужгородському міськрайонному суді
розглядається кримінальна справа про
обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 120 КК
України, щодо доведення ним до
самогубства його малолітнього сина
ОСОБА_8

В судовому засіданні відповідач
та його представник ОСОБА_3 позовні
вимоги не визнали, проти задоволення
таких заперечили та пояснили, що
підстав для позбавлення відповідача
батьківських прав немає, оскільки
відповідач брав активну участь у
вихованні дітей та догляді за ними.
Посилання позивача на п.6 ч.1 ст. 164 СК
України не ґрунтується на фактичних
обставинах справи, оскільки копії
вироку Ужгородського міськрайонного
суду від 23.10.2012 року не містять
висновків про вчинення будь-яких
злочинів відповідачем відносно його
малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
обставини, наведені у даному вироку
відносно винуватості відповідача у
вчиненні злочину є надуманими.
Відповідач з даним вироком не
погоджується, однак вирок набув
законної сили і відповідач
зобов»язаний відбути призначене йому
покарання. Твердження позивача про те,
що відповідач вчинив незаконні і
розпусні дії відносно малолітніх
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є наклепом і жодним
належним та допустимим доказом не
підтверджені.

В судовому засіданні прокурор
позов підтримала та просила його
задовольнити, зазначивши, що Сімейним
кодексом України визначено, що мати,
батько можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо він, вона
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини. ОСОБА_2 визнаний винним та
засуджений за ч.1 та ч.2 ст. 156 КК України
за вчинення злочину відносно своїх
дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8, і на даний час
відбуває покарання у вигляді
позбавлення волі. Крім того, зазначила,
що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 120 КК України
щодо доведення ним до самогубства його
малолітнього сина ОСОБА_8, і вказана
кримінальна справа щодо ОСОБА_2 на
даний час перебуває у провадженні
Ужгородського міськрайонного суду.

Законний представник малолітніх
дітей - ОСОБА_6 позов підтримала та
просила суд його задовольнити, з тих
підстав, що ОСОБА_2 засуджений за
вчинення умисного злочину,
передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 156 КК України
щодо дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8 А крім того
додала, що Ужгородським міськрайонним
судом на даний час розглядається
кримінальна справа відносно ОСОБА_2
про обвинувачення його у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 120 КК
України, щодо доведення до самогубства
їх малолітнього сина ОСОБА_8

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 показала, що її син завжди
приділяв дітям увагу по мірі
можливості, оскільки ОСОБА_6 не
дозволяла йому бачитися з дітьми. Коли
ОСОБА_6 дозволяла йому провести час із
дітьми то вони ходили відпочивати, до
церкви, до всіх дітей відповідач
ставився однаково, намагався їх
виховувати разом.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 показала, що вона
являється звідною сестрою відповідача.
З 2008 року, після розірвання шлюбу з
ОСОБА_6 до 2011 року, відповідач часто
просив її передавати його дітям, які
залишилися проживати з мамою, продукти
харчування та одяг. Кожного місяця вона
заносила продукти для дітей і
передавала їх один раз особисто ОСОБА_6,
а більше 20 разів через сусідів. Дідусь і
бабуся купували дітям шкільні
портфелі, куртки, різний одяг. ОСОБА_2
особисто гуляв з дітьми в парку, водив
їх у кіно, в кафе.

Свідок ОСОБА_12, пояснила, що вона є
подругою матері відповідача ОСОБА_10
Часто буває у них в гостях і знає
ситуацію, що склалася в цій родині.
Свідок повідомила, що вона завжди
бачила дітей коли вони проживали у
відповідача. У ОСОБА_2 було дуже добре
ставлення до дітей, він приділяв дітям
багато часу, постійно з ними займався, у
дітей до нього була повна довіра.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13
пояснила, що є сусідкою батьків
відповідача. ОСОБА_2 знає з дитинства.
Може його охарактеризувати як доброго,
уважного, безконфліктного батька. Їй
відомо, що певний час колишня дружина
відповідача забороняла йому, а також
його батькам спілкуватися з дітьми.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_6 З
приводу участі ОСОБА_2 у матеріальному
забезпеченні та вихованні дітей то під
час того коли відповідач та ОСОБА_6
проживали разом ОСОБА_2 відводив дітей
в дитячий садок та забирав їх звідти. З
2007 або 2008 року відповідач не проживає з
ОСОБА_6 За цей час ОСОБА_2 двічі
передавав продукти харчування для
дітей і більше про його участь у
вихованні та утриманні дітей її нічого
не відомо. Зі слів її онука їй відомо, що
був випадок коли ОСОБА_2 забрав у нього
велосипед та кинув його у ОСОБА_6

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

При цьому суд виходить із
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з 1998 по 2008
рік перебували у шлюбі. В даному шлюбі у
них народилося троє дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_9. Разом з подружжям
проживала також неповнолітня донька
ОСОБА_6 - ОСОБА_9

Після розірвання шлюбу між подружжям у
2008 році дітей залишено проживати разом
з матір»ю ОСОБА_6

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.10.2012 року вироком Ужгородського
міськрайонного суду, який після
розгляду апеляцій учасників судового
процесу апеляційним судом
Закарпатської області, набув законної
сили, ОСОБА_2 засуджений за ч.1 та 2 ст. 156
КК України, за вчинення розпусних дій
щодо неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та
йому призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк два роки.

Суспільна небезпечність злочину,
передбаченого ст. 156 КК України,
полягає в тому, що він спричиняє шкоду
нормальному моральному та фізичному
становленню неповнолітніх, формує
аморальні погляди у дитини. А крім того
законом визнається обтяжуючою
обставиною вчинення розпусних дій щодо
малолітньої особи, або батьком, матір»ю
чи особою, що їх замінює.

ОСОБА_2 був засуджений за вчинення
розпусних дій щодо своїх дітей, в т.ч.
щодо малолітнього сина, що свідчить про
його підвищений ступінь суспільної
небезпечності і незаперечно свідчить,
що він не може бути носієм батьківських
прав та обов»язків, брати участь у
вихованні дітей, піклуватися про їх
здоров»я, фізичний, духовний та
моральний розвиток, готувати її до
самостійного життя.

Наведене дає всі підстави для
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно його малолітніх дітей ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 164 СК
України.

Керуючись ст. ст. 15, 57-60, 63, 64, 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, ст. 164 ч. 1 п. 6 СК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьківських прав відносно його
малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243,60 (двісті сорок три грн. 60 коп.) грн.
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Придачук О.А.