АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Головуючий 1 інст. -
Провадження №22-ц/790/3084/14
Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів: Коростійової В.І.,
Івах А.П.,

за участі секретаря Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 04 березня 2014 року у
справі за позовом Комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
послуги з централізованого опалення та
підігріву холодної води для потреб
гарячого водопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

05 грудня 2013 року комунальне
підприємство «Харківські теплові
мережі» (далі КП «ХТМ») звернулось до
суду із вказаним позовом, який було
уточнено 13 лютого 2014 року.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що надає відповідачам послуги з
теплопостачання у вигляді
централізованого опалення і гарячого
водопостачання за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачі сплачували за спожиті
послуги не у повному обсязі та
несвоєчасно. За період з 01 березня 2009
року по 31 грудня 2013 року
заборгованість за вказані послуги
склала 7809 грн. 73 коп.

Посилаючись на вказані обставини
просило стягнути з відповідачів
заборгованість за опалення і гарячу
воду у зазначеній сумі.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти
позову заперечував, посилаючись на
відсутність письмового договору з КП
«ХТМ», на те, що позивачем надавались
неякісні послуги, що змусило мешканців
квартири демонтувати прилади опалення;
посилався на пропуск позивачем строку
позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
суду не з'явились.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 04 березня 2014 року
позов задоволено частково.
Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на
користь КП «ХТМ» заборгованість за
послуги з опалення і гарячого
водопостачання за період з 01 лютого 2011
року по 31 грудня 2014 року 4664 грн. 48 коп.
та судові витрати в розмірі 229 грн. 40
коп. на користь держави в рівних
частинах з кожного. В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у позові. При цьому посилається
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин справи, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які брали участь у справі,
рішення суду не оскаржили, письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
надали.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є
співвласниками зазначеної квартири.

Матеріали справи свідчать, що за період
з 01 березня 2009 року по 31 грудня 2013 року
відповідачі не у повному обсязі
сплачували послуги з опалення та
гарячого водопостачання. Згідно
відомостям нарахувань та оплат за
теплову енергію КП «ХТМ» за період з 01
березня 2009 року до 31 грудня 2013 року
нараховано до сплати 7809 грн. 73 коп., а за
період з 01 лютого 2011 року по 31 грудня 2013
року - 4664 грн. 48 коп.

Відповідно до рішення Харківської
міської ради від 20.12.2006 № 1186 "Про
визначення виконавців послуг в
житловому фонді міста Харкова" (зі
змінами) виконавцем послуг з
теплопостачання та гарячого
водовідведення є позивач.

Плата за комунальні послуги
(водопостачання, газ, електрична,
теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Права і обов'язки виробників,
виконавців, споживачів у сфері
житлово-комунальних послуг
встановлені Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»№ 1875-IV від
24 червня 2004 року (далі Закон України №
1875-IV від 24 червня 2004 року).

Згідно п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України
№ 1875-IV від 24 червня 2004 року споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

За приписами п. 18 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 плата за ці послуги вноситься не
пізніше 20 числа, що настає за
рахунковим відповідно до показань
засобів обліку води та теплової
енергії або до затверджених нормативів
(норм) споживання.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову і стягнення з
відповідачів заборгованої оплати за
отримані ними послуги, суд першої
інстанції виходив з того, що останні
отримували в зазначений позивачем
період від КП «ХТМ» послуги з
централізованого опалення, від послуг
в установленому порядку не
відмовлялися, а тому зобов'язані
здійснювати оплату за вказані послуги
у повному обсязі за нормами і тарифом,
встановленими у передбаченому законом
порядку.

З урахуванням заявлених відповідачем
вимог, суд першої інстанції застосував
передбачені ст. 267 ЦК України наслідки
спливу позовної давності і вирішив
стягнути з відповідачів
заборгованість за спожиті послуги в
межах трирічного строку, виходячи з
розрахунку, наданого позивачем.

Судова колегія з таким висновком
погоджується, оскільки встановивши
дійсні обставини справи, суд першої
інстанції дав належну оцінку зібраним
доказам, правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, забезпечив сторонам
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, та дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на
відсутність письмового договору між КП
«ХТМ» і відповідачами висновків суду
не спростовують.

Як зазначено у ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Відповідачами не укладався письмовий
договір з КП «ХТМ» про надання вказаних
послуг, але позивачем надавалися
централізовано у квартиру тепло на її
обігрів та гаряча вода, що відповідно
до положень ст. 11 ЦК України свідчить
про виникнення між сторонами цивільних
прав та обов'язків.

Дані про те, що відповідачі у
встановленому законом порядку
відмовлялися від отримання послуг КП
«ХТМ» в матеріалах справи відсутні,
натомість наявні докази про те, що
відповідачі частково вносили плату за
надані послуги.

З огляду на це, у КП «ХТМ» виникли
обов'язки по наданню послуг з
теплопостачання відповідачам, а у
останніх відповідно виник обов'язок
вносити плату за користування цими
послугами.

Безпідставними є й посилання ОСОБА_1 як
аргумент правомірності не оплати
відповідачами послуг з
централізованого опалення, на те, що ці
послуги не відповідали нормативним
показникам, передбаченим
законодавством.

Так, згідно з Додатком до зазачених
вище Правил та Порядку проведення
перерахунків розміру плати за надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення в разі ненадання їх або
надання не в повному обсязі, зниження
якості, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
лютого 2010 року № 151, плата за
централізоване опалення не
справляється лише в разі зниження
температури в житлових приміщеннях
нижче ніж 12° C (у наріжних кімнатах -
нижче ніж 14° C). Жодного доказу на
підтвердження того, що послуги
позивача є неякісними, зокрема, що мало
місце відхилення температури в
квартирі відповідачів від нормативних
показників, останні суду не надали.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справу у межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також
послалася також на те, що зв'язку з
неякісним наданням послуг та
відсутністю договірних зобов'язнать в
квартирі було демонтовано прилади
опалення.

Таке посилання висновків суду першої
інстанції не спростовує.

Як правильно зазначив суд в
оскаржуваному рішенні, питання
відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання регулюється Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 31
жовтня 2007 року № 1268), які з метою
захисту прав усіх мешканців
багатоквартирних будинків
передбачають відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Доказів того, що демонтаж приладів
опалення відповідачами відбувся за
наявності відповідного дозволу
матеріали справи не містять, не надано
таких доказів і суду апеляційної
інстанції.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 також посилався на
те, що незрозумілим є порядок
нарахування позивачем заборгованості,
враховуючи факт відсутності у квартирі
відповідачів приладів опалення.

Таке посилання висновків суду не
спростовує. Судом встановлено, що
наявний в матеріалах справи розрахунок
здійснений з урахуванням показань
приладу обліку та за затвердженими в
установленому порядку тарифами. У чому
ж полягає неправильність такого
розрахунку представник ОСОБА_1 не
зазначив і власного розрахунку не
надав. Твердження ж представника
ОСОБА_1 стосовно того, що опалення було
відключено в аварійному режимі є
голослівним та не підтверджено жодним
доказом. Той факт, що в квартирі
відповідачів демонтовано
централізоване опалення та що вони
користуються альтернативними
джерелами опалення, не може вплинути на
розрахунок заборгованості з огляду на
те, що прилади опалення були
демонтовані без отримання на то
відповідного дозволу.

Отже суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про стягнення
заборгованості в межах строку позовної
давності.

Разом з тим, в резолютивній частині
рішення суд безпідставно зазначив, що
заборгованість підлягає стягненню за
період з 01 лютого 2011 року по 31 грудня 2014
року, тоді як позовні вимоги
стосувалися періоду до 31 грудня 2013
року. Доводи апеляційної скарги в цій
частині заслуговують на увагу, а
рішення в частині визначення періоду
стягнення підлягає зміні.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 04 березня 2014 року
змінити, зазначивши в резолютивній
частині рішення період за який
проводиться стягнення з 01 лютого 2011
року по 31 грудня 2013 року.

В іншій частині це ж рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді