Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі : головуючого
судді Леміш О.М.,

при секретарі
Химинець О.Я.,

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника віповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
припинення права на частку у спільному
майні , -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про припинення права на частку
у спільному майні .

Свій позов позивач мотивувала тим, що
відповідно до Договору дарування від
11.10.2007 року , витягу з державного
реєстру правочинів № 4755679 від 11.10.07 року
посвідченого приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
16694978 від 17.11.07 року вона є власницею 7/9
частин будинку АДРЕСА_1. Співвласницею
2/9 частини будинку, являється
відповідач - ОСОБА_2 . Відповідачка в
даному будинку не проживає, витрат по
його утриманню не несе ніяких. В той же
час, ступінь зносу будинку складає 55 %, а
отже, будинок потребує капітального
ремонту. Оскільки іншого житла у
позивачки немає, вона вимушена, в свою
чергу, зробити ремонт будинку, що
потребує значних вкладень. Однак
вкладати великі гроші у майно інших
осіб, чим покращувати та здорожувати
будинок в цілому, у неї немає наміру.

Окрім того, будинок в цілому
складається із однієї житлової кімнати
площею 25,3 м2, загальною площею 66.9 м2.
Позасудовим шляхом вирішити питання
припинення спільної власності шляхом
відшкодування відповідачу його частки
їй не вдалось. Враховуючи неможливість
мирного вирішення данного питання, я
вимушена була звернутися до судового
експерта з тим, щоб визначити ринкову
вартість спірного будинку, можливість
його реального поділу між
співвласниками відповідно до належних
часток та, на кінець, для визначення
вартості частки, що належить
відповідачу. Відповідно до висновку
експертного дослідження № 82 від 19.07.2013
року на день проведення експертизи
ринкова вартість житлового будину
АДРЕСА_1 становить 223554,1 грн. Вартість 2/9
частин будинку, відповідно, становить
49678, 7 грн. Виходячи із вищезазначеного
висновку, реальний розподіл спірного
будинку відповідно до належних
власникам долей відповідно до діючих
ДБН неможливий. Як вже зазначалось,
відповідачка є власницею житлового
будинку по АДРЕСА_2, який їй належить на
підставі Договору дарування від 06.05.04
року вцілому, а отже, припинення права
на частку у спірному будинку не
завдасть істотної шкоди її інтересам.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд такі задовільнити.

Відповідачка та її представник в
судовому засіданні проти позову
заперечили, просили суд відмовити в
задоволенні такого.

Заслухавши пояснення позивача ,
відповідача та її представника ,
дослідивши матеріали справи , оцінивши
допустимість та належність кожного
доказу , суд приходить до висновку, що
позов із наведених у ньому мотивів не є
обґрунтованим та до задоволення не
підлягає.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що відповідно до Договору дарування
від 11.10.2007 року , витягу з державного
реєстру правочинів № 4755679 від 11.10.07 року
посвідченого приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
16694978 від 17.11.07 року

позивачка є власницею 7/9 частин
будинку АДРЕСА_1. Співвласницею 2/9
частини будинку, являється відповідач -
ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 у будинку не проживає, витрат по
його утриманню не несе ніяких. В той же
час, ступінь зносу будинку складає 55 %, а
отже, будинок потребує капітального
ремонту.

Оскільки іншого житла у позивачки
немає, вона вимушена, в свою чергу,
зробити ремонт будинку, що потребує
значних вкладень. Однак вкладати
великі гроші у майно інших осіб, чим
покращувати та здорожувати будинок в
цілому, у неї немає наміру.

Слід також звернути увагу суду на те, що
будинок в цілому складається із однієї
житлової кімнати площею 25,3 м2,
загальною площею 66.9 м2. Позасудовим
шляхом вирішити питання припинення
спільної власності шляхом
відшкодування відповідачу його частки
їй не вдалось

. Враховуючи неможливість мирного
вирішення данного питання, ОСОБА_4
вимушена була звернутися до судового
експерта з тим, щоб визначити ринкову
вартість спірного будинку, можливість
його реального поділу між
співвласниками відповідно до належних
часток та, на кінець, для визначення
вартості частки, що належить
відповідачу. Відповідно до висновку
експертного дослідження № 82 від 19.07.2013
року на день проведення експертизи
ринкова вартість житлового будину
АДРЕСА_1 становить 223554,1 грн. Вартість 2/9
частин будинку, відповідно, становить
49678, 7 грн. Виходячи із вищезазначеного
висновку, реальний розподіл спірного
будинку відповідно до належних
власникам долей відповідно до діючих
ДБН неможливий.

Враховуючи те, що відповідачка є
власницею житлового будинку по
АДРЕСА_2, який їй належить на підставі
Договору дарування від 06.05.04 року
вцілому, а отже, припинення права на
частку у спірному будинку не завдасть
істотної шкоди її інтересам. Крім того,
частка відповідача в будинку є
незначною, як встановлено висновком
експертного дослідження поділити
будинок між співвласниками на окремі
ізольовані приміщення, які б
відповідали вимогам, що -ставляться до
житлових приміщень неможливо,
неможливим є також і спільне володіння
та користування будинком, за таких
обставин слід припинити право
відповідача у спільному майні.

В той же час, позивачка підтверддила, що
готова відшкодувати відповідачу
ринкову вартість його частки.

Частиною першою статті 365 ЦК України
передбачено підстави, за наявності
яких суд може задовольнити позов про
припинення права особи на частку у
спільному майні: частка є незначною і
не може бути виділена в натурі; річ є
неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що
для припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1 - 3 частини
першої статті 365 ЦК України за умови, що
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Відповідні позиції сформульовані у
Постанові Верховного Суду України від
16 січня 2012 року у справі № 6-81кс/11, які,
відповідно дост. 360-7 ЦГІК України, є
обов'язковими для всіх судів України.

На підставі наведеного та керуючись
ст..ст. 209 , 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення
права на частку у спільному майні -
задовольнити.

Припинити право ОСОБА_2 на частку у
спільному майні - 2/9 частини будинку
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/9
частини будинку АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

З повним текстом рішення сторони
можуть ознайомитись 12.05.2014 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш
О.М.