№ 2/679/192/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року Нетішинський міський
суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді -
Гаврищук Л.П.

при секретарі - Василюк
Л.С., Гомілко Ж.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Нетішин цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Нетішинської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Нетішинської міської ради, ОСОБА_6 про
визнання свідоцтва про право
власності на житло незаконним та його
скасування, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, передачу
кімнати у спільну сумісну власність в
порядку приватизації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з
ознаеним позовом, який підтримали в
судовому засіданні, вказавши, що
рішенням профкому та адміністрації ВП
«Хмельницька АЕС» їм надано в
користування кімнату АДРЕСА_1, де вони
значаться зареєстрованими та
проживають по даний час.

В кімнаті АДРЕСА_2 до листопада 2009
року, разом з неповнолітніми дітьми
проживала відповідачка ОСОБА_4

В листопаді 2009 року ОСОБА_4 разом з
дітьми виїхала на постійне місце
проживання у Вінницьку область.

Після звільнення відповідачкою
кімнати АДРЕСА_2, вони, за домовленістю
з ОСОБА_4 про тимчасове їх проживання
в спірній кімнаті та сплату
комунальних послуг, з дозволу
коменданта гуртожитку вселилися в
кімнату АДРЕСА_2 та стали проживати в
ній, здійснюючи оплату комунальних
послуг від імені ОСОБА_4

ОСОБА_1 в означеній кімнаті не
проживав, ОСОБА_3 була зареєстрована
в м.Хмельницький, але фактично
проживала в спрій кімнаті.

08 серпня 2013 року рішенням виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області «Про передачу у
власність громадян житлових приміщень
у гуртожитках, що належать до
комунальної власності м. Нетішина» №
263/2013 ОСОБА_4 передано кімнату АДРЕСА_2 у
приватну власність, яку вона
запропонувала їм купити, але такої
суми у них не було.

30 жовтня 2013 року ОСОБА_4 продала
зазначене житло за 8000 доларів США
ОСОБА_5, мешканцю кімнати АДРЕСА_3.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_4
разом з малолітніми дітьми вибула в
інший населений пункт, де постійно
проживала з листопада 2009 року, вона
втратили право на житло в спірній
кімнаті, а тому не мала права на її
приватизацію.

Вони, постійно користуючись цією
кімнатою, сплачуючи за неї комунальні
послуги протягом чотирьох років,
набули права на це житлове приміщення,
в тому числі на право отримання його у
власність відповідно до діючого
законодавства.

За таких обставин ставлять питання
про визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Нетішинської міської ради
Хмельницької області № 263/2013 від 08.08.2013
року «Про передачу у власність ОСОБА_4
та її малолітнім дітям, доньці ОСОБА_7
та сину ОСОБА_8, житлового приміщення,
кімнати АДРЕСА_2», скасування свідоцтва
про право власності на зазначене
житлове приміщення, та визнання
недійсним договру купівлі-продажу
кімнатиАДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_4
та ОСОБА_5, зобов'язання виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області передати
позивачам у спільну сумісну власність
кімнату АДРЕСА_2 в порядку
приватизації цього житла.

Представник позивачів ОСОБА_9 в
судовому засіданні позов підтримав
та пояснив, що відповідачка ОСОБА_4 із
спірної кімнати разом з дітьми вибула
на постійне місце проживання в м.
Бершадь Вінницької області, тому
автоматично, без пред'явлення до неї
позову, втратила право на житло з
моменту вибуття.

В кімнату АДРЕСА_2 позивачі вселилися
в 2009 році, в зв'язку з чим, незалежно від
відсутності реєстрації їх у
вказаному житлі, набули права на це
житло, а також права на його
приватизацію.

Втративши право на спірну кімнату,
ОСОБА_4 не мала права на її
приватизацію з послідуючим продажем.
Оскільки нею продано житло на яке
вона незаконно набула права
власності, про що ОСОБА_5 було відомо,
то договір купівлі-продажу такого
житла є незаконним.

Вони, позивачі, перебували на черзі
на покращення житлових умов, а тому
мали право на приватизацію кімнати
АДРЕСА_2.

Представник відповідача виконавчого
комітету Нетішинської міської ради в
судове засідання не з'явився, згідно
заяви просить розгляд справи проводити
у її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилась.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 позов не
визнав, вказавши, що відповідачка
ОСОБА_4 на підставі ордеру вселилась
та проживала в спірній кімнаті
АДРЕСА_2 гуртожитку. У листопаді 2009
року, за станом здоров'я
неповнолітньої дитини, змушена була
тимчасово переїхати до м. Бершадь.
При цьому, між відповідачкою та
позивачами, існувала домовленість про
те, що позивачі, на час її
відсутності, будуть користуватися її
житлом, приглянуть за її речами та
сплачуватимуть за час використання
кімнати комунальні послуги. В
подальшому, в зв'язку з виниклою
необхідністю, відповідач прийняла
рішення про зміну місця проживання і,
приватизувавши кімнату АДРЕСА_2,
продала її ОСОБА_5

Оскільки позивачі не набували права
власності на спірну кімнату у
встановленому законом порядку, їх
права нічим не порушено, тому просить
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Відповідач ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6
позов не визнали та пояснили, кожен
окремо, що ОСОБА_4 змушена була в
листопаді 2009 році залишити спірне
житло через хворобу дітей. Про намір
її повернутись свідчило те, що вона
не знімалась з реєстраційного обліку,
не розривала договору найму кімнати
у гуртожитку, залишила свої речі та
речі дітей у кімнаті та місцях
загального користування, за потреби
до жовтня 2013 року користувалась
кімнатою АДРЕСА_2. Сім'я ОСОБА_3 в
порядку визначеному чинним
законодавством в кімнату АДРЕСА_2 не
вселялась. ОСОБА_4, відповідно до
законодавства, оформила право
власності на спірне житло і
правомірно здійснила їм його продаж.

Представник третьої особи органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
пояснила, що з їх дозволу ОСОБА_4
продала кімнату АДРЕСА_2 і
зобов'язалась забезпечити
неповнолітніх дітей житлом у м.
Бершадь. В даний час ОСОБА_4 надала
договір купівлі-продажу житла в м.
Бершадь на ім'я дітей.

Представник відповідача ОСОБА_5 та
третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_10 позов не
визнала, пояснивши, що ОСОБА_4 в
кімнату АДРЕСА_2 вселилася на підставі
ордеру, втратившою право на житло не
визнана, а тому набула права на його
приватизацію. Приватизувавши житло
розпорядилась ним на власний розсуд.

Тимчасово ОСОБА_4 проживала в м.
Бершадь в зв'язку з хворобою дітей та
важким матеріальним становищем,
оскільки сама виховувала двох дітей,
перебуваючи у декретній відпустці.

Позивачі у спірній кімнаті
зареєстровані не були, проживали там
тимчасово з дозволу ОСОБА_4 менше п'яти
років, тому права на приватизацію
житла не набули.

Сім'я ОСОБА_5 потребувала і перебувала
на обліку на покращення житлових умов,
у зв'язку з чим ними була придбана
спірна кімната.

Крім того, позивачі не є стороною
договору купівлі-продажу спірної
кімнати, а тому не можуть ставити
питання про визнання такого договору
недійним.

Свідок ОСОБА_11 показала, що від
позивачів їй відомо про те, що між
ними та ОСОБА_4 була усна
домовленість про те, що на час її
відсутності в кімнаті АДРЕСА_2 буде
проживати сім'я ОСОБА_3. Останні
проживали там протягом чотирьох
років. В подальшому речі ОСОБА_3
ОСОБА_4 з кімнати винесла на коридор.
З розмови з ОСОБА_2 вона зрозуміла, що
домовленість з ОСОБА_4 була на
проживання в спірній кімнаті з
подальшим переоформленням.

Свідок ОСОБА_12 показав, що з 2010 року
знайомий з ОСОБА_3, остання проживала
в кімнаті АДРЕСА_2. Йому відомо, що до
позивачів у вказаній кімнаті
проживала інша жінка. Восени 2013 року
ОСОБА_4 повернулась і приватизувала
спірну кімнату та продала її, а речі
ОСОБА_3 були винесені з кімнати та
замінено двері.

Свідок ОСОБА_6 показала, що до 2009 року
ОСОБА_4, постійно проживала у спірній
кімнаті. У 2009 році, у зв'язку з хворобою
дітей, яким не підходив клімат
м.Нетішин, змушена була переїхати в м.
Бершадь до матері. Для нагляду за
кімнатою залишила ключі позивачам, а
сама раз на місяць чи на два місяці
приїжджала до спірної кімнати. В
самій кімнаті та місцях загального
користування залишились її речі.

Свідок ОСОБА_13 - комендант гуртожитку
показала, що ОСОБА_4 виховувала двох
дітей які часто хворіли, тому вона
була змушена переїхати до матері в м.
Бершадь. Для нагляду за кімнатою
АДРЕСА_2 ОСОБА_4 залишила ключі ОСОБА_3.
За її порадою ОСОБА_4 раз на місяць
чи на два місяці приїжджала до
кімнати. Був випадок коли скаржилась,
що ОСОБА_3 не пускають її до кімнати.
Готувала документи на приватизацію
кімнати. Розповідала, що ОСОБА_3 згідні
придбати у неї кімнату за 3000 доларів
США, але для придбання житла у м.
Бершадь їй потрібна більша сума.

Заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213, 214, 309 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Судовому
захисту підлягає лише порушене право.

Суд вирішує цивільний спір на засадах
змагальності та диспозитивності не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона доказами повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, що беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Згідно ст.129 ЖК України єдиною
підставою для вселення на житлову
площу у гуртожитку є спеціальний ордер,
який видається громадянинові
адміністрацією підприємства, установи,
організації на підставі рішення про
надання жилої площі у гуртожитку.

Як вбачається з талону зняття з
реєстрації місця проживання в
Україні, ОСОБА_4 була зареєстрована
до кімнати АДРЕСА_2, звідки 30.10.2013 року
була знята.

Відповідно до довідки
будинкоуправління «КП НМР «ЖКО» від
04.11.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстровані в кімнаті АДРЕСА_1.
Зазначене житло виділене
Хмельницькою АЕС ОСОБА_1 на підставі
ордеру № 541 від 05.01.1995 року на житлову
площу.

В судовому засіданні встановлено, що
не оспорюється сторонами, що з
листопада 2009 року сім'я ОСОБА_1 за
усною домовленістю з ОСОБА_4 тимчасово
користувались кімнатою АДРЕСА_2.

08 серпня 2013 року рішенням виконавчого
комітету Нетішинської міської ради
Хмельницької області «Про передачу у
власність громадян житлових приміщень
у гуртожитках, що належать до
комунальної власності м. Нетішина» №
263/2013 ОСОБА_4 передано у власність
кімнату АДРЕСА_2.

30 жовтня 2013 року ОСОБА_4, реалізувавши
своє право на користування та
розпорядження майном, продала
зазначене житло ОСОБА_5

Згідно листа секретаря міської ради
ОСОБА_14 на ім'я позивачів, кімната
АДРЕСА_2 не є вільною, позивачі не
перебувають на обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов у
гуртожитках міста, а тому підстав
для розгляду питання про передачу
їм у користування вищезазначеної
кімнати не має.

Будь яких доказі того, що відповідачка
ОСОБА_4 втратила право на
користування спірним житловим
приміщенням, в зв'язку з чим була
позбавлена можливості скористатись
правом на приватизацію житлового
фонду, позивачами суду не надано.

ОСОБА_4, будучи зареєстрованою до
спірної кімнати більше п'яти років, у
відповідності до Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», набула права
на приватизацію житлової площі.

Проаналізувавши встановлене в
судовому засіданні, суд приходить до
висновку, що виконавчим комітетом
Нетішинської міської ради
Хмельницької області правомірно
прийнято рішення № 263/2013 від 08.08.2013 року
«Про передачу у власність ОСОБА_4 та її
малолітнім дітям, доньці ОСОБА_11 та
сину ОСОБА_8, житлового приміщення -
кімнати АДРЕСА_2», а ОСОБА_4,
реалізовуючи своє право на
володіння та користування майном, на
законних підставах здійснила продаж
спірної кімнати ОСОБА_5

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

В ході судового розгляду позивачами не
доведено, а судом не встановлено
порушення їх прав та інтересів на
користування жилим приміщенням у
гуртожитку, оскільки спірну кімнату
не було виділено позивачам
відповідно до вимог чинного
законодавства, така не вивільнялась,
позивачі не перебували на обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов у гуртожитках міста.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідачкою ОСОБА_4 надано суду акт
прийому -передачі наданих юридичних
послуг від 27.05.2014 року на загальну
суму 4600 грн. підписаний нею та
директором ТОВ «Акцент Права».

Як вбачається з матеріалів справи
між ОСОБА_4 та ТОВ «Акцент Права» в
особі директора ОСОБА_7 укладено
договір № 31-13 від 27.11.2013 року про
надання правової допомоги.

Відповідно до нотаріально
посвідченої довіреності від 27.11.2013
року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_7,
жителя м. Нетішин, здійснювати
представництво її інтересів в тому
числі у судах.

Враховуючи те, що представництво
інтересів ОСОБА_4 під час розгляду
справи здійснював ОСОБА_7 як фізична
особа, суд не приймає до уваги, як
доказ понесених судових витрат акт
прийому передачі наданий юридичних
послуг від 27.05.2014 року, оскільки ТОВ
«Акцент Права» не уповноважував
ОСОБА_7 на представництво інтересів
ОСОБА_4 в суді.

Стягненню з позивачів на користь
відповідача ОСОБА_5 підлягають
понесені ним витрати на оплату
правової допомоги адвоката ОСОБА_10 в
розмірі 1000 грн., що

пропорційно часу затраченому на
участь в судовому засіданні та
об'єктивно підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру № 87 від 02.06.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ст. ст. 202, 208, 317-319
ЦК України, ст.ст. 1, 17, 18 Закону України
Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків», суд, -

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Нетішинської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Нетішинської міської ради, ОСОБА_6 про
визнання свідоцтва про право
власності на житло кімнату АДРЕСА_2
незаконним та його скасування,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу кімнати АДРЕСА_2,
передачу кімнату АДРЕСА_2 у спільну
сумісну власність в порядку
приватизації - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
судові витрати на користь ОСОБА_5 по
333,33 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Хмельницького
апеляційного суду, через Нетішинський
міський суд, протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
підпис

Копія вірна:

Суддя
Л.П. Гаврищук