АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3792/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1862/14
Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.
Доповідач Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Полтавської
області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Винниченко Ю.М. Корнієнко В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 квітня 2014 року

В справі за позовом Полтавського
Національного педагогічного
університету імені В.Г. Короленка до
ОСОБА_1 про стягнення коштів за
навчання, підготовка якого
здійснювалась за державним
замовленням

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом з підстав,
передбачених ст. 52 Закону України «Про
освіту»,п. 14, 16 Порядку № 992, п. 2 Указу
Президента України від 23.01.1996 року № 77/96
«Про заходи щодо реформування системи
підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів», зазначали, що
після закінчення навчання за
державні кошти ОСОБА_3 не
відпрацювала встановлені законом
обов'язкові три роки , тому повинна
відшкодувати витрачені на її
навчання кошти.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 квітня 2014 року позов
задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Полтавського національного
педагогічного університету імені В.Г.
Короленка вартість навчання в сумі
10223 грн. 99 коп. та судові витрати у
справі в сумі 243 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала
рішення суду скасувати вказуючи на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги
колегія суддів приходить до висновку
про її відхилення.

У відповідності з вимогами Ч.2 СТ.52 ЗУ
«Про освіту» від 23 травня 1991 року
передбачено, що випускники вищих
навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалася за державним
замовленням, затверджених Постановою
КМУ № 992 від 22 серпня 1996 року, згідно з
угодою випускник зобов'язаний
відпрацювати у замовника не менше
трьох років, а вищий навчальний заклад
забезпечити відповідні якість та
рівень підготовки фахівця з вищою
освітою.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом
ОСОБА_3, яка на даний час змінила
прізвище на ОСОБА_1, навчалася на
державному замовленні в Полтавському
державному педагогічному
університеті імені В.Г. Короленка.

З нею 27 жовтня 2006 року та 17.12.2009 року
було укладено угоду про підготовку
фахівця з вищою освітою № 54-08/05-247, в
якій ОСОБА_1 взяла на себе обов'язок
після отримання освіти відпрацювати
не менше трьох років в державному
секторі народного господарства.

Після закінчення навчання в 2010 році
ОСОБА_1 було видано направлення на
роботу до Полтавського комерційного
технікуму. Зазначена обставина
повністю підтверджується наявними у
справі письмовими доказами ,
направленням на роботу листом
Полтавського комерційного технікуму
та іншими документами.

В ході судового розгляду справи
ОСОБА_1 не довела того факту, що вона
до роботи не приступила з поважних
причин.

З'ясувавши факт невиконання ОСОБА_1
свого обов'язку відпрацювати три
роки після закінчення навчання,
місцевий суд правомірно прийшов до
висновку щодо обов'язку ОСОБА_1
відшкодувати понесені на її навчання
витрати , розмір яких складає 10223 грн. 99
коп.

Доводи апелянта про ту обставину, що
копія угоди від 17.12.2009 року є
нікчемною не заслуговують на увагу,
оскільки обов'язок ОСОБА_1
відпрацювати після здобуття освіти
протягом трьох років передбачений
законодавчими актами, які існували
на час вступу ОСОБА_1 до навчального
закладу та його закінчення.

Крім того ОСОБА_1 не заперечує факт
укладення такої угоди.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи апеляційної скарги щодо
застосування строків позовної
давності.

У відповідності з вимогами ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
визначається у три роки.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 261
ЦК України перебіг строку позовної
давності починається від дня коли
особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права.

Як вбачається з матеріалів справи до
суду позивач звернувся 26.03.12014 року .

Обґрунтовуючи початок строку
позовної давності позивачем
зазначено, що вони дізналися про
порушення свого права в 2012 році, коли
державною фінансовою інспекцією в
Полтавській області було проведено
планову виїзну ревізію фінансово
господарської діяльності ПНПУ ім. В.Г.
Короленка та було встановлено , що
ОСОБА_1 без поважних причин не виконала
свого обов'язку відпрацювати після
закінчення навчання.

Визначальним критерієм при початку
обрахування строку позовної давності
є не той факт коли позивачу стало
відомо про не працевлаштування
позивачки, а факт, коли стало відомо,
що позивачка без поважних причин не
приступила до роботи, оскільки
згідно з вищезазначеними
нормативними документами право на
відшкодування пов'язується з фактом
безпідставного не відпрацювання
випускником трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що
дійсно на запит ректорату
Полтавського національного
педагогічного університету ім..
Короленка від 7.12.2010 року ( а.с.11)
позивач отримав відповідь від 6.01.2011
року , яку позивачем отримано 21.01.2011
року ( а. с. 12) про те, що ОСОБА_3 (
ОСОБА_1) до роботи не приступила.

13.11.2012 року їй було направлено листа
про необхідність надання документів
про поважність не працевлаштування в
триденний термін з моменту отримання
листа , або добровільно сплатити
витрачені на навчання кошти. ( а. с. 13).

Таким чином право на пред'явлення
позову виникло саме з дати коли
позивачу стало відомо про
неповажність відпрацювання
випускником встановлених законом
обов'язкових трьох років з дня
закінчення навчання, тобто в даному
випадку з листопада 2012 року.

За таких обставин строк позовної
давності позивачем не попущений.

Інші доводи щодо порушення судом
норм процесуального права не
впливають на законність судового
рішення.

Керуючись ст.. 303, 3078, 308, 315, 317,319 ЦПК
України колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді : (підписи)

Копія згідно: