НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4409/13-ц
№ 2/183/487/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області в складі головуючого судді
Дубовенко І.Г., при секретареві
Гончаровій С.Є., розглянув у відкритому
судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Страхова
група «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа за
позовом Публічного акціонерного
товариства Страхова група «ПЗУ
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення шкоди в порядку регресу.

Так позивач 22 січня 2010 року звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
в якому просив стягнути з ОСОБА_3 суму в
розмірі 23013,7 грн. В обґрунтування
заявленого позову позивач посилався на
те, що 10 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та
позивачем був укладений договір
страхування транспортних засобів №
6.0.02165, предметом якого є страхування
автомобіля «Митсубиси Лансер» д/н
НОМЕР_1. 22 листопада 2006 року о 24-00 годині
ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда 323»
д/н НОМЕР_2 не надав перевагу в русі
транспортному засобу, що рухався по
пр..К.Маркса в напрямку вул.Короленко,
внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем «Митсубиси Лансер» д/н
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 В
результаті ДТП автомобілю ОСОБА_4 було
завдано технічні пошкодження. 23.11.2006
року ОСОБА_4 звернулася з заявою до
позивача про пошкодження
транспортного засобу у зв'язку з ДТП,
яка є страховим випадком відповідно до
умов договору страхування. 08 січня 2007
року позивач здійснив виплату
страхового відшкодування на користь
страхувальника в розмірі 23013,7 грн.
17.06.2008 року позивач звернувся до ОСОБА_3
з регресною вимогою, якому
запропонував в добровільному порядку
відшкодувати шкоду, заподіяну
внаслідок ДТП. У зв'язку з тим, що
відповідач не виплатив добровільно
суму завданою шкоди, позивач звернувся
з позовом про стягнення з ОСОБА_3
завданої шкоди, відповідно до вимог
ст.ст. 993, 1191 ЦК України, ст.. 27 ЗУ «Про
страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. До
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини звернулися дружина
ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 після померлого
ОСОБА_3 Після чого позивачем 16 грудня 2011
року були уточнені позовні вимоги,
якими просили стягнути суму завданої
шкоди в сумі 23013 грн. та судові витрати з
правонаступників - ОСОБА_2 та ОСОБА_1

10 квітня 2012 року у справі було ухвалене
заочне рішення, яке ухвалою суду від 13
червня 2013 року - було скасоване.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, в своїй заяві
просили суд задовольнити їх позовні
вимоги в повному обсязі, справу
розглянути за відсутності їхнього
представника.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були належним чином повідомлені
судом, про причини неявки суд не
повідомили.

У зв'язку з неявкою сторін у справі,
фіксування судового розгляду за
допомогою технічних засобів не
здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, в їх сукупності вважає, що в
задоволенні позову ПАТ «Страхова група
«ПЗУ Україна» необхідно відмовити з
огляду на наступне.

Судом по справі встановлено, що 10
серпня 2006 року між ОСОБА_4 та позивачем
був укладений договір страхування
транспортних засобів № 6.0.02165,
предметом якого є страхування
автомобіля «Митсубиси Лансер» д/н
НОМЕР_1. 22 листопада 2006 року о 24-00 годині
ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мазда 323»
д/н НОМЕР_2 не надав перевагу в русі
транспортному засобу, що рухався по
пр..К.Маркса в напрямку вул.Короленко,
внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем «Митсубиси Лансер» д/н
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 В
результаті ДТП автомобілю ОСОБА_4 було
завдано технічні пошкодження. 23.11.2006
року ОСОБА_4 звернулася з заявою до
позивача про пошкодження
транспортного засобу у зв'язку з ДТП,
яка є страховим випадком відповідно до
умов договору страхування. 08 січня 2007
року позивач здійснив виплату
страхового відшкодування на користь
страхувальника в розмірі 23013,7 грн.
17.06.2008 року позивач звернувся до ОСОБА_3
з регресною вимогою, якому
запропонував в добровільному порядку
відшкодувати шкоду, заподіяну
внаслідок ДТП, однак ОСОБА_3 не виплатив
добровільно суму завданою шкоди, у
зязку з чим позивач звернувся з позовом
про стягнення з нього зазначеної суми,
відповідно до вимог ст.ст. 993, 1191 ЦК
України, ст.. 27 ЗУ «Про страхування».

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, а згідно ст.1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Таким чином, Публічне акціонерне
товариство «СК «ПЗУ Україна» після
сплати страхового відшкодування
набуло право регресу до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Згідно
відповіді № 329/02-14 від 18.12.2013 року - до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини звернулися дружина
ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 після померлого
ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину
не видавалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, що
неодноразово роз'яснювалося сторонам у
справі в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ст ст. 1218, 1281-1282 ЦК
України - до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Спадкоємці зобов'язані
повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про
його борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від
дня, коли він дізнався або міг
дізнатися про відкриття спадщини,
пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і
не міг знати про відкриття спадщини,
він має право пред'явити свої вимоги
до спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги. Кредитор спадкодавця,
який не пред'явив вимоги до
спадкоємців, що прийняли спадщину, у
строки, встановлені частинами другою і
третьою цієї статті, позбавляється
права вимоги. Спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на
майно, яке було передане
спадкоємцям у натурі.

Враховуючи, що спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора в
межах вартості майна, одержаного у
спадщину, і кожен із спадкоємців
зобов'язаний задовольнити вимоги
кредитора особисто, у розмірі, який
відповідає його частці у спадщині; з
матеріалів спадкової справи
вбачається, що свідоцтво про право на
спадщину відповідачі не отримали,
тобто майно, одержане у спадщину на
день розгляду справи відсутнє - суд
приходить до висновку про те, що в
задоволенні позовних вимог позивача
належить відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 88, 212, 214, 215
ЦПК України,, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Страхова група «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення шкоди в порядку
регресу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.Г.Дубовенко