Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі : головуючого
судді Леміш О.М.,

при секретарі
Химинець О.Я.,

представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Олашин В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ АБ
"Укргазбанк" в особі Закарпатської
обласної дирекції АБ "Укргазбанк" ,
третя особа - ОСОБА_4 про визнання
договору поруки припиненим , -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі
Закарпатської обласної дирекції АБ
"Укргазбанк" , третя особа - ОСОБА_4 про
визнання договору поруки припиненим .

Свій позов позивач мотивувала тим, що
між відповідачем та ОСОБА_4 було
укладено договір кредиту № 4908 в сумі
25835,00 дол. США на строк з 20.03.2008 року по
19.03.2015 року зі сплатою процентів за
користування кредитом , виходячи із 13%
річних.

Того ж дня між сторонами даного
провадження було укладено договір
поруки № 49/08-02 згідно якого ОСОБА_3
поручилась за виконання ОСОБА_4 взятих
на себе зобов"язань , а саме згідно яких
ОСОБА_4 було надано кредит в сумі 25835,00
дол. США на строк з 20.03.2008 року по 19.03.2015
року зі сплатою процентів за
користування кредитом , виходячи із 13,3 %
річних. Вищевказана різниця в розмірах
процентів позивачу при підписанні не
повідомлялась , також відповідачем в
односторонньому порядку у зв"язку з
невиконанням ОСОБА_4 було підвищено
відсоткову ставку до 14% згоду на зміну
якої позивач не надавала , вказане
призвелои до збільшення її
відповідальності як поручителя .

Враховуючи наведене позивач просила
про визнання договору поруки
припиненим.

В судовому засіданні представник
позивача позов з наведених у ньому
мотивів підтримав та просив суд такий
задовільнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника вдповідача ,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов із
наведених у ньому мотивів не
обґрунтований до задоволення не
підлягає..

Так, у судовому засіданні встановлено,
що між відповідачем та ОСОБА_4 було
укладено договір кредиту № 4908 в сумі
25835,00 дол. США на строк з 20.03.2008 року по
19.03.2015 року зі сплатою процентів за
користування кредитом , виходячи із 13%
річних.

Того ж дня між сторонами даного
провадження було укладено договір
поруки № 49/08-02 згідно якого ОСОБА_3
поручилась за виконання ОСОБА_4 взятих
на себе зобов"язань , а саме згідно яких
ОСОБА_4 було надано кредит в сумі 25835,00
дол. США на строк з 20.03.2008 року по 19.03.2015
року зі сплатою процентів за
користування кредитом , виходячи із 13,5 %
річних.

Разом з тим, в судовому засіданні було
встановлено що, між укладеними 20.03.2008р.
кредитним договором та договором
поруки є відмінність зокрема щодо
процентної ставки 13,0 % та 13,3 % річних
відповідно, це є арифметичною помилкою
при написанні (складанні) самого
договору поруки, оскільки, договір
поруки має додатковий (акцесорний) до
основного зобов'язання - кредитного
договору - характер і укладається саме
для забезпечення виконання останнього,
а поручитель згідно з частиною першою
статті 554 ЦК відповідає перед
кредитором, за загальним правилом,
солідарно із позичальником.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення
договору поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати тощо
без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін (банку і
поручителя), а, отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

(п.22 Постанова №5 Пленуму ВССУ від 30
березня 2012 року Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів,що виникають із
кредитних правовідносин )

Крім того, при вирішенні питання щодо
правомірності підвищення банком чи
іншою фінансовою установою процентної
ставки суди також повинні розрізняти
умови кредитного договору, які
встановлюють односторонню зміну умов
договору, від умов договору, що
встановлюють погоджену сторонами
процедуру зміни договору шляхом
прийняття позичальником пропозиції
кредитора про зміну умов договору
відповідно до вимог статей 641- 642 ЦК або
в порядку, визначеному частиною шостою
статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є
односторонньою зміною умов договору та
не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна
розміру фіксованої процентної ставки
залежно від зміни обставин кредитного
ризику (неукладення договору
страхування, припинення договору
застави/іпотеки тощо), якщо в
кредитному договорі визначено
обставини, за якими застосовується
інша фіксована процентна ставка, та її
розмір. А також із закріпленого
Конституцією України принципу
незворотності дії в часі законів та
інших нормативно-правових актів
(частина перша ст. 58), всі рішення банку
в будь-якій формі (постанова, рішення,
інформаційний лист) щодо підвищення
процентної ставки в односторонньому
порядку є неправомірними лише з 10 січня
2009 року.

За умовами п. 3.1.9 кредитного договору
під змінами обставин кредитного
ризику, у даному випадку є виникнення
(наявність) простроченої
заборгованості по кредиту, проценти на
яку нараховується Банком за підвищеною
ставкою на 1 % від основної ставки,
тобто з 13 % до 14% річних, які Позичальник
відповідно зобов'язаний сплатити (абз.
3 п.3.3.4 кредитного договору).

Крім того, за умовами п. 4.1 розділу
«Порядок внесення змін (доповнень) та
розірвання договору в односторонньому
порядку» кредитного договору
передбачено також, право Банку на свій
розсуд, в односторонньому порядку
внести зміни/доповнення до кредитного
договору зокрема щодо встановлення
основної процентної ставки за
користування кредитними коштами на
рівні 14 % річних, у випадку невиконання
та/або неналежного виконання
позичальником умов кредитного
договору, шляхом письмового
попередження Позичальника та
Поручителя про такі зміни.

Однак, згідно поданого розрахунку
заборгованості станом на 13.03.2014р.,
вбачається що проценти за підвищеною
процентною ставкою на 1%, тобто на рівні
14 % річних нараховувалися і
нараховуються Банком тільки на
прострочену заборгованість по
кредиту, у відповідності до умов
кредитного договору (п.3.1.9 та 3.3.4), а на
основну суму (залишок кредиту)
процентна ставка встановлюється і
залишається на даний час на рівні 13,0 %
річних (п.1.1).

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Тобто, Цивільний
кодекс закріпив принцип свободи
договору. Змістом договору є ті умови,
на яких сторони погодились виконувати
договір.

За приписами ч.2 ст. 612 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.
Обов'язок Позичальника та Поручителя, я
солідарного боржника є відшкодування
збитків, в тому числі витрат понесених
Банком у наслідок невиконання
Позичальником умов кредитного
договору, що передбачено як і у
кредитному договорі. (п.5.1), так і ст. 623
ЦК України, згідно якої, боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Під збитками сторони розуміють (п. 5.2
кредитного договору) неодержані доходи
(втрачена вигода), які сторона мала
право одержати у разі належного
виконання зобов'язання за цим
договором другою стороною (нараховані
проценти за користування кредитом);
витрати здійсненні сторонами за цим
договором; заборгованість за цим
договором в повному об'ємі (сума
кредиту, проценти за користування
кредитом).

Згідно ст. 509 ЦК, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Порука у розумінні ст.ст. 546 та 554 ЦК є
одним із видів забезпечення, у даному
випадку повернення кредитних коштів
Третьою стороною. За договором поруки
(ст.553 ЦК) поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У ст. 598 ЦК зазначено, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання також припиняються у разі
його виконанням проведеним належним
чином, що передбачає ст.599 ЦК та п. 5.1
договору поруки, згідно якого дійсний
договір набирає юридичної сили з
моменту його підписання сторонами і
діє до припинення забезпечуваного ним
зобов'язання Позичальником за
кредитним договором.

Отже,суд прийшов до висновку , що
підвищення процентної ставки на 1 % на
прострочений кредит є результатом
домовленості сторін, зокрема банку і
поручителя, у зв'язку зі зміною
обставин кредитного ризику, у даному
випадку виникнення (наявність)
простроченої заборгованості у
Позичальника за кредитом, що ніяким
чином не порушує жодних прав
Поручителя ОСОБА_3.

На підставі наведеного , керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ АБ
"Укргазбанк" в особі Закарпатської
обласної дирекції АБ "Укргазбанк" ,
третя особа - ОСОБА_4 про визнання
договору поруки припиненим -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з
моменту його проголошення.

З повним рішенням суду сторони можуть
ознайомитись 31.03.2014 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М