Справа № 2-2304/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Матіко Я.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2

представника відповідача Ужгородської
міської ради - Орбан Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Ужгородської міської ради про
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з зазначеною
позовною заявою, мотивуючи її тим, що
рішенням ІV сесії V скликання
Ужгородської міської ради №621 від 5
лютого 2008 року йому було надано у
приватну власність земельну ділянку в
районі АДРЕСА_1, площею 0,0862 га поз.260.
Згідно п.8 даного рішення зобов'язано
громадян створити товариства
забудовників для централізованого
розвитку інфраструктури за рахунок
коштів забудовників. Тут же зазначено,
що «документи, що посвідчують право
власності на земельну ділянку, видати
членам створеного товариства.»

02 грудня 2008 року ним через Закарпатську
філію банка «Хрещатик» було
перераховано суму 21550,00 грн., з
призначенням платежу «внесення коштів
на розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м.Ужгород в
районі вул.Озерна, поз.260 від ОСОБА_1». 21
січня 2009 року йому видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №462291, згідно якого
йому на праві власності фактично
передано земельну ділянку площею 0,0801
га

В кінці 2010 року йому стало відомо про
те, що ОСОБА_5 через газету «РІО» визнав
ці платежі незаконними і закликав
громадян звертатися до Ужгородської
міської ради про повернення вказаних
коштів.

Окрім того, позивач зазначає, що кошти
на розвиток інфраструктури
відраховуються замовниками на
підставі постанови КМ України «Про
встановлення граничного розміру
коштів замовників, що залучаються для
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населених
пунктів» від 24.01.2007 p. №40, яка втратила
чинність на підставі постанови KM
України №415 від 28.04.2009 р.) Розмір
відрахування залежить від вартості
будівництва, однак мова про вартість
будівництва при оформленні та
отриманні державного акту на право
приватної власності на землю не
йдеться.

В судовому засіданні представник
позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав та просив суд винести
рішення, яким відшкодувати його
довірителю ОСОБА_1 за рахунок
Ужгородської міської ради з місцевого
бюджету нанесену йому шкоду в розмірі
21550,0 грн. та судові витрати.

Представник відповідача Ужгородської
міської ради Орбан Н.Л. у судовому
засіданні позов не визнала, вважає його
безпідставним та таким, що не підлягає
до задоволення, оскільки позивачем не
доведено факту заподіяння йому збитків
(шкоди).

Крім того, представник просила
врахувати, що питання пов'язані з
виготовленням технічних умов розвитку
інженерних мереж кварталу,
профілювання доріг, тощо та пов'язані з
цим витрати повинні вирішуватися під
час отримання у власність земельної
ділянки, а не після отримання
державного акту на землю. 50% внесених
ОСОБА_1 коштів на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Ужгород було
перераховано об'єднанням власників
земельних ділянок товариств
забудовників.

Заслухавши пояснення представників,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд приходить до
наступних висновків:

Рішенням IV сесії V скликання
Ужгородської міської ради від 05.02.2008р.
№621 ОСОБА_1 була надана у приватну
власність земельна ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в районі АДРЕСА_1
площею 0,0862 га (поз.260).

Пунктом 8 даного рішення зобов'язано
громадян створити товариства
забудовників для централізованого
розвитку інфраструктури за рахунок
коштів забудовників. Документи, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, видати членам
створеного товариства

Судом встановлено, що для оформлення
державного акту на право власності на
земельну ділянку відповідачем було
зобов'язано ОСОБА_1 здійснити
предоплату до бюджету міста коштів на
розвиток інженерних мереж з розрахунку
25,00грн. за один квадратний метр
протягом 30 календарних днів згідно із
рішенням Ужгородської міської ради від
23.11.2006 р. №99 «Про умови надання
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва».

На виконання такої вимоги, 02 грудня 2008
року ОСОБА_1 через Закарпатську філію
ВАТ «Хрещатик» було перераховано суму
в розмірі 21550,00 грн. з призначенням
платежу «внесення коштів на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Ужгород в районі
вул.Озерна, поз.260 від ОСОБА_1».

З довідки виконавчого комітету
Ужгородської міської ради №03-24/134 від
29.05.2014 року слідує, що виконком
Ужгородської міської ради, як головний
розпорядник бюджетних коштів, згідно
рішення сесії Ужгородської міської
ради на протязі 2008-2009 р.р., перерахував
новоствореним товариствам
забудовників 50% від нарахування
внесків для пайової участі в розвитку
соціальної та інженерно-транспортної
інфраструктури міста, а також
індивідуальних житлових районів,
перерахованих
громадянами-індивідуальними
забудовниками новостворених
індивідуальних житлових масивів.

21 січня 2009 року ОСОБА_1 видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №462291, який
зареєстрований в Книзі реєстрації
державних актів на право на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за
№-116, згідно якого позивачу
на праві власності фактично передано
земельну ділянку площею 0,0801 га.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення Ужгородської міської ради від
23.11.2006р. №99 «Про умови надання
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва», яким
встановлені обов'язкові умови при
вирішенні питань про надання у
приватну власність громадянам
земельних ділянок для індивідуального
житлового будівництва, постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
7 квітня 2009 року по справі №2а-79/09, яка
набрала законної сили, було визнано
незаконним та скасовано.

Даною постановою встановлено, що всі
питання, пов'язані з виготовленням
будь-яких технічних умов будівництва
житлового будинку на земельній ділянці
та пов'язані з цим витрати, в т.ч. і
сплата коштів замовників, що
залучаються для розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів
згідно постанови КМ України «Про
встановлення граничного розміру
коштів замовників, що залучаються для
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населених
пунктів» від 24.01.2007 p. №40, повинні
вирішуватися вже після отримання у
власність земельної ділянки, а не при
вирішенні питання її надання.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Позивач вважає, що оскільки
Ужгородською міською радою його
безпідставно було примушено внести
кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Ужгород, у
відповідності до ст.22 ЦК України
відповідач має відшкодувати йому за
свій рахунок з місцевого бюджету
нанесену шкоду в розмірі 21550,0 грн.

Статтею 22 ЦК України визначено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами
ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:
неправомірність поведінки особи.
Неправомірною можна вважати будь-яку
поведінку, внаслідок якої завдано
шкоду, якщо завдавач шкоди не був
уповноважений на такі дії; наявність
шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату
або пошкодження майна потерпілого та
(або) позбавлення його особистого
нематеріального права (життя, здоров'я
тощо). У відносинах, що розглядаються,
шкода - це не тільки обов'язкова умова,
але і міра відповідальності, оскільки
за загальним правилом статті, що
коментується, завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі (мова
йдеться про реальну шкоду та упущену
вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК
України); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та шкодою є
обов'язковою умовою відповідальності
та виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди; вина
завдавача шкоди, за виключенням
випадків, коли в силу прямої вказівки
закону обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на
відповідальну особу незалежно від
вини.

Ні позивач, ні його представник
всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України не
довели належних доказів, які свідчать
про понесені ОСОБА_1 втрати чи витрати,
які він зазнав у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, чи витрати, які
він зробив або мусив зробити для
відновлення свого порушеного права
або вказують на те, що він реально міг
одержати доходи за звичайних обставин,
якби його право не було порушене
(упущену вигоду).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та
досліджені докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до переконання, що позовна
заява ОСОБА_1 про відшкодування
Ужгородською міською радою завданої
йому шкоди до задоволення не підлягає.

У відповідності до положень ст.88 ЦПК
України понесені позивачем судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача лише у випадку задоволення
його позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11, 14, 60, 208, 209, 212,-215,
218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
Ужгородської міської ради про
відшкодування міською радою за рахунок
місцевого бюджету нанесеної йому
шкоди в розмірі 21550,0 грн. та судових
витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Микуляк П.П.