Номер провадження 22-ц/775/4373/2014
Головуючий в 1 інстанції: Юр'єва Т.І.
Доповідач: Тимченко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді:
Тимченко О.О.,

суддів:
Принцевської В.П., Лісового О.О.,

при секретарі:
Доброрез А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 11 квітня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Житлово-будівельний кооператив
«МИР-178», про вселення в квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 11 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено: ОСОБА_2
вселено в квартиру АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Кіровського
районного суду м. Донецька від 07 травня
2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 229 грн.
40 коп.

З зазначеним рішенням не
погодилась відповідачка ОСОБА_1
принесла апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, якій
відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на
те, що ОСОБА_1 не є належним
відповідачем по справі, оскільки з 2007
року не проживає за зазначеною адресою,
а перебуває за межами України. Також
суд не врахував, що позивачем не надано
суду доказів на підтвердження того, що
саме вона чинить йому перешкоди у
користування його власністю.

Позивач ОСОБА_2 від дачі пояснень в
судовому засіданні відмовився та
покинув зал судового засідання.

Представник відповідачки в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Представник третьої особи ЖБК «МИР-178»
в судовому засіданні заперечувала
проти доводів апеляційної скарги та
просила її відхилити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
(а.с. 142).

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
(а.с. 142).

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином
(а.с. 142).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
надала суду заяву про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
перебування не лікарняному, проте
доказів на підтвердження цієї
обставини не надала (а.с. 143).

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними. Неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 169 ЦПК
України суд відкладає розгляд справи в
межах строків, встановлених статтею 157
цього Кодексу, у разі першої неявки в
судове засідання сторони або будь-кого
з інших осіб, які беруть участь у
справі, оповіщених у встановленому
порядку про час і місце судового
розгляду, якщо вони повідомили про
причини неявки, які судом визнано
поважними.

Враховуючи зазначені приписи
процесуального закону, повторну неявку
третьої особи - ОСОБА_3 у судове
засідання апеляційного суду,
апеляційний суд причини неявки
останньої у судове засідання визнав
неповажними та відмовив у задоволенні
її клопотання про повторне відкладення
розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутність третіх
осіб, оскільки відповідно до вимог ст.
305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається із матеріалів справи, що
ОСОБА_2 зареєстрований та є власником ?
частини квартири АДРЕСА_1, а
відповідачка ОСОБА_1 є власником іншої ?
частини вказаної квартири. Первинно
власниками спірної квартири були
ОСОБА_2 та його колишня дружина ОСОБА_3
кожному належало по ? частини, на
підставі рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 04
вересня 1996 року, право власності на
спірну квартиру було зареєстровано в
КП «БТІ м. Донецька» 22 листопада 1997 року
(а.с. 94-98). У зв'язку з заборгованістю
ОСОБА_2 по аліментам на утримання
неповнолітньої доньки на його частину
нерухомого майна державним виконавцем
Кіровського районного управління
юстиції у м. Донецьку було накладено
арешт та у подальшому проведено
публічні торги з реалізації частини
квартири, яку придбала ОСОБА_1 та
зареєструвала за собою право
власності.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 28 грудня 2012 року визнано
недійсними прилюдні торги проведені 12
жовтня 2006 року Державною аукціонною
компанією «Національна мережа
аукціонних центрів» Філія «Донецький
аукціонний центр», щодо реалізації ?
частини квартири АДРЕСА_1. Визнано
недійсним свідоцтво про право
власності від 16 листопада 2006 року на ?
частину квартири АДРЕСА_1, видане на
ім'я ОСОБА_7 приватним нотаріусом
ОСОБА_8 по р-ру № 2649. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_9 і
ОСОБА_1 12 грудня 2006 року та посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_10 Визнано
за ОСОБА_2 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9-14). Ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 27 березня 2013 року апеляційну скаргу
ВДВС Кіровського районного управління
юстиції ум. Донецьку відхилено та
рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 28 грудня 2012 року залишити
без змін (а.с. 15-21). Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року касаційні
скарги ВДВС Кіровського районного
управління юстиції у м. Донецьку та
ОСОБА_9 відхилено, рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 28 грудня
2012 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 27 березня 2013 року
залишено без змін (а.с. 22-25).
Зареєстрованими у спірній квартирі є
ОСОБА_2, а також члени сім'ї ОСОБА_1
-ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 44-45). Позивач
ОСОБА_2 не має можливості
користуватися своєю власністю,
оскільки відповідачка ОСОБА_1 чинить
перешкоди в реалізації його законного
права та доступу до квартири.

У грудні 2013 року позивач звертався за
допомогою до Кіровський РВ ДМУ ГУМВС
України в Донецькій області щодо
вирішення питання про усунення
перешкод у користуванні своєю
власністю, однак допуску до квартири
він не отримав (а.с. 99).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
факт перешкоджання позивачу у
користуванні спірною квартирою, як
співвласнику з боку відповідачки є
доведеним, а тому порушено право
підлягає поновленню шляхом вселення
позивача до спірної квартири.

Такий висновок суду є вірним та
ґрунтується на вимогах матеріального
та процесуального права.

Відповідно до ст.41 Конституції України,
ст.391 ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України
власник має право звернутися до суду з
вимогою про захист порушеного права
будь-яким способом, що є адекватним
змісту порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право.

За правилами ст.150 ЖК Української РСР
власник має право використовувати
житло для власного проживання,
проживання членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК
України.

Отже, за змістом зазначених норм права
власник чи співвласник майна, має
право на вільне користування
зазначеним майном у повному обсязі та
має право на усунення перешкод у такому
користуванні у будь-який час.

Оскільки право власності є абсолютним
правом, що включає право володіння,
користування та розпорядження майном,
якого ніхто не може бути позбавлений,
крім випадків, передбачених законом, то
власник на підставі ст.391 ЦК України,
ст.150 ЖК Української РСР може захистити
своє порушене право шляхом вселення, що
відповідає ст.16 ЦК України і є способом,
що відповідає встановленому порушенню.

Установивши, що відповідачка ОСОБА_1
чинить перешкоди позивачу ОСОБА_2 у
користуванні квартирою, а також те, що
позивач не мають можливості самостійно
вселитися у спірну квартиру, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про доведеність позовних вимог
позивача й наявність передбачених
законом підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги що
відповідачка ОСОБА_1 є неналежним
відповідачем у даній справі, оскільки
не мешкає у спірній квартирі та з 2007
року перебуває за межами України,
відповідно і не може ніяким чином
чинити перешкоди позивачу у
користуванні його часткою квартири є
необґрунтованими з огляду на те, що
відповідно до норм матеріального
права, які врегульовують дані спірні
правовідносини заперечення
співвласника проти задоволення позову
про усунення перешкод у користуванні
майном або заперечення проти вселення
співвласника та відсутність
можливості у власника самостійно без
звернення до іншого співвласника
реалізувати свої права (відсутність
ключів від приміщення, вчинення
скандалів, заборона доступу до житла,
заміна замків, дверей тощо) при
відсутності вільного доступу до
належного йому майна є підставою
вважати, що інший співвласник чинить
перешкоди у користуванні належною
позивачу власністю.

Інші доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, висновки суду вони не
спростовують.

Колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами, надав їм належну оцінку, в
рішення суду повно відображені
обставини справи, що мають суттєве
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Оскаржуване рішення повністю
відповідає усім вимогам ст.ст.213-215 ЦПК
України та є законним і обґрунтованим.

З матеріалів апеляційної скарги та
змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо їх незаконності і
неправильності, та не призвело або не
могло призвести до неправильного
вирішення спору.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК
України та роз'яснень що містяться у п.
18 постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що
законне, обґрунтоване та правильне по
суті й справедливе рішення суду не може
бути скасоване з одних лише формальних
міркувань, а тому апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Донецька від 11 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: