Справа: 164/779/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року.
Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Маневичі цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Старосільської сільської
ради Маневицького району Волинської
області про визнання права власності
на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

26.05.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із вказаним позовом, мотивуючи заяву
тим, що ОСОБА_4 за життя належав
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, проте ще за
життя - 2.09.2005 року посвідчила заповів,
яким належний їй на праві особистої
власності житловий будинок з
надвірними господарськими та
побутовими будівлями і спорудами
заповіла ОСОБА_2 Позивач прийняв
спадщину шляхом спільного проживання
зі спадкодавцем на час смерті, проте у
зв'язку з відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючих документів про
право власності на вказане спадкове
майно, позивачу відмовлено в
нотаріальному оформленні спадкових
прав. Тому він просить суд визнати
право власності на спадкове майно в
порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з'явився, проте подав до суду заяву з
проханням розглядати справу у його
відсутності, позовні вимоги підтримує,
просить позов задовольнити.

Відповідач Старосільська сільська
рада Маневицького району Волинської
області свого представника для участі
в розгляді справи не направили, проте
подали до суду заяву з проханням
проводити розгляд справи у відсутності
їх представника, позов визнають та не
заперечують щодо його задоволення.

Визнання позову відповідачем не
суперечить закону і не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, тому
суд вважає за можливе ухвалити рішення
про задоволення позову в попередньому
судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців); спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що
заповіт є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього
ж Кодексу заповідач може призначати
своїми спадкоємцями одну або кілька
фізичних осіб, незалежно від наявності
у нього з цими особами сімейних,
родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин.
Заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складання заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, яка ще 2.09.2005 року
посвідчила заповіт, яким належний їй
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами заповіла
ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами
справи, зокрема, свідоцтвом про смерть
спадкодавця серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 та заповітом № 104 від 2.09.2005
року (а.с. 4, 5).

Із витягу з погосподарської книги № 2
за 2011-2015 року та довідки Старосільської
сільської ради Маневицького району №
989 від 8.05.2014 року вбачається, що по
особовому рахунку № НОМЕР_2 будинок з
надвірними будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкодавець до дня
смерті була зареєстрована та проживала
з внуком ОСОБА_2 в АДРЕСА_1. 2.09.2005 року
ОСОБА_4 було посвідчено заповіт, який не
змінено та не скасовано, на ім'я ОСОБА_2,
який прийняв спадщину шляхом спільного
проживання зі спадкодавцем та час його
смерті. Спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК
України немає (а.с. а.с. 6, 7).

Постановою Маневицької державної
нотаріальної контори № 384/02-31 від 15.05.2014
року ОСОБА_2 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, посвідченим Старосільською
сільською радою Маневицького району
Волинської області 2.09.2005 року за Р№ 104,
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на ім'я
спадкодавця ОСОБА_4, та які
підтверджують право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, що знаходяться
по АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до повідомлення
Маневицької державної нотаріальної
контори Волинської області № 454/01-16 від
4.06.2014 року після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаною
нотконторою спадкова справа не
заводилась (а.с. 20).

Згідно висновку Маневицького
архітектурно - планувального
підприємства від 15.05.2014 року житловий
будинок та господарські будівлі, що
знаходяться в АДРЕСА_1, відповідають
діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам (а.с. 8).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до
уваги те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за
заповітом, прийняв спадщину в
встановлений законом строк та спосіб,
суд приходить висновку про доцільність
визнання за ним права власності на
вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 130, 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235,
1236, 1268 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
як на спадкове майно по смерті ОСОБА_4.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Волинської області через Маневицький
районний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Маневицького районного суду
І.С. Токарська