Єдиний унікальний номер 254/138/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4889/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді: Біляєвої О.М.,
суддів: Папоян В.В., Мальованого Ю.М.,
при секретарі: Саєнко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Будьонівського районного суду
міста Донецька від 07 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселенні, -

В С Т А Н О В И В : .

Рішенням Будьонівського районного
суду міста Донецька від 07 квітня 2014
року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселенні задоволено.
Ухвалено усунути перешкоди в
користуванні квартирою ОСОБА_2 та
вселенні її до квартири АДРЕСА_1,
вирішено питання судового збору.

Із вказаним рішенням не погодилась
відповідач ОСОБА_1 та подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду як таке, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відмовивши у позові. В обґрунтування
скарги зазначила, що позивачка на
момент звернення з позовом до суду
держаної реєстрації права власності на
спірну квартиру не мала, з огляду на що
не має права на вселення.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_1 наполягала на
доводах скарги. Представник позивачки
ОСОБА_3, просила в задоволенні скарги
відмовити, рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що рішенням
Будьонівського районного суду міста
Донецька від 25 лютого 2013 року, що
набрало законної сили 08 липня 2013 року,
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
повністю, визнано за нею право
власності на квартиру
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії паспорту
позивачки вона зареєстрована у спірній
квартирі (а.с.4 .)

Відповідно до вимог ч. 3 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Розглядаючи довід апеляційної
скарги щодо безпідставності
задоволення позовних вимог з огляду на
те, що ОСОБА_2 у встановленому законом
порядку не зареєструвала право
власності на спірну квартиру,
апеляційний суд відзначає наступне.

Право власності позивачки на
спірну квартиру визнано рішенням
Будьонівського районного суду міста
Донецька від 25 лютого 2013 року, яке
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 08 липня 2013 року залишено
без змін (а.с. 5-8).

Таким чином, у позивачки виникло
право володіння та користування
вказаною квартирою і на підставі ст. 396
ЦК України право на захист цих прав.

Доводи апеляційної скарги,
ретельно дослідженні судом, висновків
суду не спростовують і не дають підстав
вважати, що судом допущені порушення
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне,
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи, постановлене з дотриманням
вимог процесуального права, колегія
суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Керуючись статтею 303, 308, 313, 315 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Будьонівського
районного суду міста Донецька від 07
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.