АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м. Київ

колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого
Болотова Є.В.

суддів Поліщук Н.В.,
Кулікової С.В.

при секретарі Товарницькій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 28 квітня 2014 року позов
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Правекс-Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Правекс-Банк»
заборгованість по кредиту в розмірі 4 470
000 грн. 00 коп., заборгованість по
відсоткам за користування кредитом в
сумі 3157104 грн. 72 коп., пеню за
несвоєчасну сплату кредиту в сумі 429 692
грн. 74 коп., а також судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 2823 грн.
00 коп. Розподіл судових витрат
проведено відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неправильне
застосування судомнорм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, неповне з'ясування обставин
справи.

В судовому засіданні представник
відповідача вимоги апеляційної скарги
підтримав.

Представник банку проти апеляційної
скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Згідно з
ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.10.2008 року між ВАТ «КБ «Правекс Банк»
та відповідачем був укладений
кредитний договір №531-01108Ф, відповідно
до умов якого банк надав відповідачу у
тимчасове користування на умовах
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 4 470 000 грн. 00 коп., зі
сплатою 24,99% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між позивачем та товаристом з
обмеженою відповідальністю
«Північспецбудмонтаж» було укладено
договори поруки та іпотеки.

Проте відповідачем зобовязання
належним чином виконано не було,
унаслідок чого виникла заборгованість
за кредитним договором.

Згідно з розрахунками позивача
заборгованість по кредиту становить 4
470 000 грн. 00 коп., заборгованість по
відсоткам за користування кредитом - 3
157 104 грн. 72 коп., пеня за несвоєчасну
сплату кредиту - 429 692 грн. 74 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобовязується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник зобовязується
повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 статті 530 цього кодексу
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Статтею 610
наведеного кодексу встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правильно встановивши фактичні
обставини, суд першої інстанції
прийшов обґрунтованого висновку про
те, що з відповідача на користь Банку
підлягає стягненню заборгованість за
кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що
апелянт та поручитель товариство з
обмеженою відповідальністю
«Північспецбудмонтаж» мають нести
солідарну відповідальність за
кредитним договором не ґрунтується на
вимогах закону, оскільки майновий
поручитель відповідає перед
іпотекодержателем за виконання
боржником основного зобов'язання
винятково в межах вартості предмета
іпотеки.

Інші доводи апеляційної скарги також
не дають підстав для висновку про те, що
при розгляді справи судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального або неправильне
застосування норм процесуального
права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду від 29
квітня 2014 року ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, відтак підстав для його
скасування за доводами апеляційної
скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308,
п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути протягом
двадцяти днів оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: