Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2829/14
Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач: Каракуша
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Каракуші К.В.

Пільщик Л.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 23 листопада 2011 року у
справі за поданням
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України осіб, які мають невиконані
зобов'язання, покладені на них судовим
рішенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року державний
виконавець Орджонікідзевського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (далі - Орджонікідзевський ВДВС
ЗМУЮ_ звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3

У поданні зазначав, що на примусовому
виконанні у Орджонікідзевського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (далі -Орджонікідзевського
ВДВС ЗМУЮ) знаходиться зведене
виконавче провадження №293/2 з
примусового виконання виконавчих
листів №2-1070/10 від 13.01.2011 виданий
Ленінським районним судом про
зобов'язання боржника здійснити заміну
неякісної продукції та №2-1070/10 від
13.01.2011 виданий Ленінським районним
судом про стягнення боргу з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 у розмірі 78 926 грн.
Боржник рішення суду не виконує та
ухиляється від його виконання, тому є
необхідність тимчасово обмежити його у
праві виїзду за межі України до моменту
виконання ним зобов'язань.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2011
року подання задоволено. Тимчасово
обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу до виконання ним своїх
обов'язків до закінчення зведеного
виконавчого провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову, якою відмовити в задоволенні
подання.

Ініціатор подання у засідання
апеляційного суду не з'явився, у
письмовій заяві просив розглянути
скаргу без участі представника
Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ.

Колегія суддів, вислухавши думку
учасників апеляційного провадження,
ухвалила розглянути справу у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України,
за відсутності представника
Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ, який
належним чином був повідомлений про
час та місце судового засідання.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення представників стягувача та
боржника, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, а за ч.3 ст. 312 ЦПК України,
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції суд першої
інстанції, керуючись ст.6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
виходив із того, що ОСОБА_3 ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки в
матеріалах справи відсутні дані про те,
що ОСОБА_3 викликався до виконавчої
служби і ухилився від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням. Крім того, ухвала
суду першої інстанції не відповідає
п.п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується при виконанні судових
рішень, ухвалених у порядку,
передбаченому ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК
України, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Суд першої інстанції не мотивував та не
обґрунтував ухилення ОСОБА_3 від
виконання зобов'язань за судовими
рішеннями.

Матеріали справи не містять
доказів обізнаності ОСОБА_3 про
відкриття виконавчого провадження і як
наслідок його ухилення від виконання
судового рішення.

Відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Таким чином, судовий розгляд має
відбуватися за участю державного
виконавця, який має довести факт
ухилення боржника від виконання
рішення суду.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, розгляд подання відбувся без
участі державного виконавця.

Таким чином, судом порушено порядок
встановлений для вирішення цього
питання, а тому ухвала суду підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд для вирішення питання
про розгляд подання.

Під час нового судового розгляду
суду необхідно зважити на Узагальнення
судової практики щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України Верховним
Судом України від 01 лютого 2013 року.

В тому числі на те, що з погляду
значення словосполучення "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1
ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. Особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим саме
державний виконавець повинен довести
суду чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

Керуючись ст. ст. 307,312, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2011
року по цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
розгляд подання.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: