У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня
М.П.,

при секретарі : Гаврилко
В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 29 квітня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Чопської міської
ради, ОСОБА_2, Ужгородського районного
комунального підприємства (бюро)
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна про визнання права
власності на житло,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 29 квітня 2014
року, яким їй у задоволенні позову до
Чопської міської ради, ОСОБА_2,
Ужгородського районного комунального
підприємства (бюро) технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
про визнання права власності на житло -
відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення, як незаконне та
необґрунтоване, і ухвалити нове
рішення, яким її позов задовольнити.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, хоча про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
квартира АДРЕСА_1, згідно Свідоцтва про
право власності на житло від 05.03.1999
року, виданого на підставі
розпорядження Львівської залізниці
Ужгородської дистанції цивільних
споруд №24 від 04.03.1999 року, на праві
спільної сумісної власності належала
позивачці ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_3
(а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкоємцем майна померлого є його син
(відповідач) ОСОБА_2, так як шлюб між
позивачкою ОСОБА_1 і ОСОБА_3 було
розірвано 26.10.2011 року, що стверджується
відміткою в паспорті позивачки (а.с.27).

Позивачка посилаючись на те, що вказана
квартира нею була отримана на підставі
рішення виконкому Чопської міської
Ради народних депутатів №1 від 24.01.1992
року та ордеру №54 від 24.01.1992 року до
укладення шлюбу з ОСОБА_3 22.12.1999 року, у
зв'язку з чим така, на її думку, є її
особистою приватною власністю, право
власності на яку заперечується
відповідачем ОСОБА_2, який претендує на
половину вказаної квартири в порядку
спадкування, тому просила визнати
вказану квартиру її власністю і
зобов'язати Ужгородське РКПТІ та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна зареєструвати
вказану квартиру, як її приватну
власність.

Враховуючи, що позивачці на праві
власності належить 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1, право власності на яку нею
було набуто на підставі Свідоцтва про
право власності на житло від 05.03.1999
року, виданого на підставі
розпорядження Львівської залізниці
Ужгородської дистанції цивільних
споруд №24 від 04.03.1999 року, які на час
розгляду справи є чинними і позивачкою
не оспорюються, тобто нею не
оспорюється правомірність набуття її
колишнім чоловіком ОСОБА_3 права
власності на 1/2 частину квартири, право
на 1/2 частину якої в порядку
спадкування має його син ОСОБА_2, згідно
Витягу про реєстрацію в Спадковому
реєстрі від 20.02.2013 року (а.с.46), тому
відсутні передбачені законом підстави
для визнання спірної квартири
власністю позивачки. Стосовно ордеру,
виданого позивачці на квартиру, то
такий відповідно до ст.58 Житлового
кодексу України є лише підставою для
вселення в надане жиле приміщення, на
підставі якого право власності на
житло не набувається, а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову в позові ОСОБА_1

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга позивачки
відхиленню, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 29 квітня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча :

Судді :