АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1360/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спай В.В. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 травня 2011 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а:

19 травня 2011 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська ухвалено
рішення про задоволення позову ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, а саме стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 1 656 920,55 грн. та вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

28 жовтня 2013 року
Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська ухвалено
додаткове рішення, яким визначено
складові заборгованості за кредитним
договором: 987455,17 грн. - непогашена сума
кредиту, 184 773,85 грн. - несплачені
проценти, 484 691,53 грн. - пеня.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, між сторонами 16.12.2005 р. укладено
кредитний договір № 014/65150/3101/74 про
надання ОСОБА_4 кредиту в сумі 177562,62
долари США, строком на 120 місяців з
16.12.2005 р. по 15.12.2015 р., із сплатою 12,5 %
річних за користування кредитом,
визначено графік повернення коштів.
Позивач виконав зобов'язання за
договором повністю, надавши
позичальникові грошові кошти
(розпорядження ОСОБА_4 від 16.12.2005 р. про
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок ОСОБА_4, розпорядження
від 16.12.2005 р. про перерахування грошових
коштів з поточного рахунку ОСОБА_4 на
рахунок МСК «Україна - Канада»). Утім
відповідач не виконує своє
зобов'язання за кредитним договором і
не сплачує проценти за користування
кредитом, не здійснює повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до графіку, що призвело до
утворення заборгованості, розмір якої
станом на 10.06.2010 р. становить 209 257,34 дол.
США, з яких 124 708,60 дол. США - непогашена
сума кредиту, 23 225,63 дол. США - несплачені
проценти, 61 213,11 дол. США - нарахована
пеня, що за курсом НБУ станом на 10.06.2010 р.
становить 1 656 920,55 грн.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (с.2 ст.509 ЦК України).

Разом з тим, виходячи зі змісту
ст.. 1046,1054 ЦК України відповідальність
за валютні ризики лежить саме на
позичальнику, відсутність у боржника
необхідних коштів не є підставою
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання, як це
передбачено ст..617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено,
до договір є обов'язковим для виконання
сторонами6боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ст..625 ЦК України).

Отже, позичальник зобов'язаний
виконувати кредитний договір у
відповідності до його умов та приписів
законодавства.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаї ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст..527 ЦК
України).

Разом з тим, як встановлено судом,
укладаючи договір, сторони передбачили
право банку (п.6.5) достроково стягнути
заборгованість за кредитом, нараховані
відсотки за користування кредитом та
штрафні санкції у разі невиконання
позичальником умов кредитного
договору та/або договір застави, інших
договорів, що забезпечують погашення
кредиту. Відповідно до наданих
позивачем доказів, вимога про
дострокове виконання грошових
зобов'язань за договором була отримана
позичальником 12.07.2009 р., проте, на
порушення умов п.5.5. кредитного
договору, кошти повернуті не були.

Таким чином, зважаючи на
вищевикладене та з урахуванням того, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позову
повністю. При цьому враховано, що
кредитний договір є дійсним і
неоспореним, є актом волевиявлення
сторін, що підтверджує їх згоду
виконувати умови, які вони для себе
передбачили.

Доводи апеляційної скарги про
отримання кредиту в гривні замість
передбачених договором доларів США, не
спростовують правильність висновків
суду про обґрунтованість позовних
вимог, оскільки не ґрунтуються на
нормах матеріального права. Інші
доводи зводяться до тлумачення чинного
законодавства на власний розсуд
апелянта з метою уникнути стягнення
грошових коштів.

Що стосується посилання апелянта
про застосування позовної давності до
стягнення пені, то ці доводи є
необґрунтованими, оскільки стягнення
проведено в межах одного року, про що
свідчить розрахунок (а.с.12).

Відносно стягнутої неустойки
розмір, якої на думку апелянта є
неспівмірним розміру заборгованості,
то колегія суддів вважає ці доводи
такими, що не можуть бути підставою для
зміни рішення в цій частині, оскільки
суді першої інстанції такі вимоги не
заявлялися. Представник апелянта був
повідомлений належним чином про місце
та час розгляду справи, але в судове
засідання свідомо не з'явився та не
скористався правом за явити про це в
суді першої інстанції.

За вказаних підстав колегія
суддів дійшла висновку, про
відсутність підстав, передбачені тс.309
для зміни або скасування рішення
першої інстанції, тому це рішення
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити .

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді