Справа №2/238/980/14
12 червня 2014 року Новоазовський
районний суд Донецької області у
головуючого судді
представника позивача адвоката
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Новоазовську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий союз» про відшкодування
матеріальних збитків і моральної
шкоди, заподіяних злочином,
Позивач 20 березня 2014 року
звернувся до суду з зазначеним позовом
В обгрунтування своїх позовних
вимог зазначав, що відповідач ОСОБА_3 28
серпня 2013 року, приблизно о 16.10 годині
під час керування належним йому на
праві власності технічно справним
автомобілем FORD TRANZIT державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області здійснював рух по
проїзній частині вул.Заворуєва зі
сторони вул.Глінки в напрямку пр-ту
Металургів. Наближаючись по
другорядній дорозі до нерегульованого
перехрестя із головною
вул.Карпинського, діючи в порушення
вимог п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього
руху України та дорожнього знаку 2.1
«Надати дорогу», перебуваючи на
другорядній дорозі, проявляючи
злочинну самовпевненість,
розраховуючи на те, що транспортних
засобів, які рухаються по головній
дорозі, немає, водій ОСОБА_3 перед
виїздом на головну дорогу не
переконався, в тому, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху, будучи
неуважним, виїхав на проїжджу частину
вул.Карпинського, де не поступився
дорогою автомобілю марки «Skoda-felicia Сombi»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_1, що рухався
зі сторони пр-ту Ілліча у напрямку
вул.Блажевича, в результаті чого скоїв
із ним зіткнення. В результаті
дорожньо-транспортної події йому,
позивачу у справі ОСОБА_1, заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді закритого
перелому лівої ключиці, забитої рани
лівого ліктьового суглобу, третього
пальця лівої кисті, садна передпліччя,
які відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеню тяжкості, які
потягли за собою тривалий розлад
здоров'я. В результаті зазначеної ДТП
його, позивача ОСОБА_1, автомобілю, були
спричинені механічні ушкодження.
Тобто, йому були спричинені з вини
водія ОСОБА_3 матеріальні збитки і
моральна шкода. Стосовно ОСОБА_3 була
порушена кримінальна справа, яка
розглянута була Іллічівським райсудом
м.Маріуполя Донецької області з
постановленням ухвали про закриття
провадження у справі у зв'язку з
передачею обвинуваченого на поруки
трудовому колективу.
Оскільки саме з вини відповідача у
справі йому, ОСОБА_1, були спричинені
матеріальні збитки на загальну суму
медикаментів і медпрепаратів на суму
2615,92 грн., матеріальної шкоди,
спричиненої в результаті пошкодження
транспортування транспортного засобу
з місця ДТП до експертної установи 500
грн., вартості проведення
автотоварознавчої експертизи 1 тис.
грн., позивач просив постановити судове
рішення, яким стягнути зі страхової
компанії на його користь 34101,30 грн.
матеріальних збитків; стягнути з
ОСОБА_3 на його користь 50 тис. грн.
моральної шкоди, оскільки в результаті
ДТП з вини ОСОБА_3 йому були спричинені
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
ОСОБА_3 не відшкодував йому нічого від
дня скоєння ДТП, він позбавлений був
можливості працювати і заробляти
гроші, його сім'я була позбавлена
можливості нормально існувати, в тому
числі і фінансово. Крім того, просив
стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його,
позивача, користь 1 тис. грн. франшизи, а
також стягнути з обох відповідачів на
його користь 3 тис. грн. витрат з
правової допомоги у кримінальній і
цивільній справах (а.с.3-6).

До початку судового розгляду справи
позивач уточнив свої позовні вимоги,
просив не стягувати з відповідача
ОСОБА_3 на його користь 1 тис. грн.
франшизи, бо останній сплатив йому цю
суму (а.с.52-53).

У судовому засіданні позивач і його
представник адвокат ОСОБА_2, який діє на
підставі договору про надання правової
допомоги на а.с.35-38, підтримали уточнені
позовні вимоги позивача в повному
обсязі і просили їх задовольнити з
зазначених підстав.

Представник відповідача - Страхової
компанії у судове засідання не явився.
На адресу суду надійшли письмові
заперечення від представника
Страхової компанії, в яких справу
просили розглянути у відсутності
представника Страхової компанії і
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Страхової компанії в моному
обсязі (а.с.66-68), оскільки ПрАТ
«Європейський Страховий Союз» не є
належним відповідачем у справі, бо на
момент дорожньо-транспортної пригоди
був чинний договір (поліс)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобі №АВ/9694171, укладений не з ПрАТ
«Європейський Страховий Союз», а з
іншим страховиком - ПрАТ «УПСК», що
підтверджується витягами із
централізованої бази даних Моторного
(транспортного) страхового бюро
України. Договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АС/4353605, де
страховиком виступає ПрАТ
«Європейський Страховий Союз»,
укладений 17 липня 2013 року, строк його
дії з 18 липня 2013 року до 17 липня 2014 року.

За вимогами п.3 ч.1 ст.21 Закону України
«Про страхування», п.3 ч.1 ст.989 ЦК
України страхувальник ОСОБА_3 при
укладенні із ПрАТ «ЄСС» договору
(полісу) ОСЦПВВНТЗ №АС/4353605 був
зобов'язаний повідомити страховика про
інші договори страхування, укладені
щодо об'єкта, який страхується.
Зазначені вимоги законодавства ОСОБА_3
не виконав, у зв'язку з чим просили у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ПрАТ «ЄСС» відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 і його представник
адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі
договору про надання адвокатських
послуг на а.с.81-84, у судовому засіданні
просили відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
оскільки ОСОБА_3 сплатив 1 тис. грн..
франшизи позивачу до початку судового
розгляду справи, за завдану майнову
шкоду позивачу повинна відповідати
ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в
межах передбаченого страховим полісом
ліміту. Що ж стосується 50 тис. грн..
моральної шкоди, яку позивач просить
стягнути з ОСОБА_3, то матеріалами
справи позивач не довів, по-перше, що
саме на цю суму спричинена йому
моральна шкода, а, по-друге, що саме з
вини ОСОБА_3, а не з вини лікарів, ОСОБА_1
довелося так довго лікуватися після
отриманих в ДТП тілесних ушкоджень.
Заперечували проти стягнення з ОСОБА_3
витрат на правову допомогу.

Суд, вислухав у судовому засіданні
позивача і його представника,
відповідача і його представника,
беручи до уваги письмові заперечення
відповідача - Страхової компанії,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

У судовому засіданні з ухвали
Іллічівського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 05
листопада 2013 року встановлено, що в
провадженні зазначеного суду
перебувало кримінальне провадження
стосовно ОСОБА_3 за ст.286 ч.1 КК України,
який 28 серпня 2013 року, приблизно о 16.10
годині під час керування належним йому
на праві власності технічно справним
автомобілем FORD TRANZIT державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
Іллічівському районі м.Маріуполя
Донецької області здійснював рух по
проїзній частині вул.Заворуєва зі
сторони вул.Глінки в напрямку пр-ту
Металургів. Наближаючись по
другорядній дорозі до нерегульованого
перехрестя із головною
вул.Карпинського, діючи в порушення
вимог п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього
руху України та дорожнього знаку 2.1
«Надати дорогу», перебуваючи на
другорядній дорозі, проявляючи
злочинну самовпевненість,
розраховуючи на те, що транспортних
засобів, які рухаються по головній
дорозі, немає, водій ОСОБА_3 перед
виїздом на головну дорогу не
переконався, в тому, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху, будучи
неуважним, виїхав на проїжджу частину
вул.Карпинського, де не поступився
дорогою автомобілю марки «Skoda-felicia Сombi»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_1, що рухався
зі сторони пр-ту Ілліча у напрямку
вул.Блажевича, в результаті чого скоїв
із ним зіткнення. В результаті
дорожньо-транспортної події позивачу у
справі ОСОБА_1 заподіяні тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому лівої ключиці, забитої рани
лівого ліктьового суглобу, третього
пальця лівої кисті, садна передпліччя,
які відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеню тяжкості, які
потягли за собою тривалий розлад
здоров'я. Цією ж ухвалою Іллічівського
райсуду м.Маріуполя встановлено, що в
результаті зазначеної ДТП автомобілю
під керуванням потерпілого ОСОБА_1 були
спричинені механічні ушкодження. В
ухвалі суду від 05 листопада 2013 року
зазначено, що підозрюваний ОСОБА_3 в
судовому засіданні пояснив, що вину він
визнає в повному обсязі, у скоєному
щиро кається. У зв'язку зі звільненням
ОСОБА_3 від кримінальної
відповідальності та передачею його на
поруки трудовому колективу ТОВ
«Інженерне бюро ФРАНКЕ ІНТЕРНЕШЕНАЛ»
кримінальне провадження відносно
нього у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1
КК України, було закрито. Ухвала суду
набрала чинності 12 листопада 2013 року.
Цивільній позов у кримінальному
провадженні не розглядався (а.с.18-19).

Тобто, судом було встановлено, що
кримінальна справа стосовно ОСОБА_3 за
ч.1 ст.286 КК України була закрита з
нереабілітуючих підстав, і під час
розгляду кримінальної справи ОСОБА_3
визнав свою вину у зазначеному
кримінальному провадженні.

З ухвали суду від 05 листопада 2013
року і матеріалів цивільної справи
судом встановлено, що сторони у справі
22 серпня 2013 року керували автомобілями
на правовій підставі, оскільки їм
автомобілі належали на підставі права
власності.

На підставі копії страхового полісу
серії АС №4353605 від 17 липня 2013 року на
а.с.20 судом встановлено, що ОСОБА_3
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність у ПрАТ «Європейський
страховий союз», строк дії страховки
один рік з 10 липня 2013 року по 17 липня 2014
року включно з лімітом
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю і здоров'ю 100000 гривень (на одного
потерпілого), за шкоду, заподіяну майну
- 50000 гривень (на одного потерпілого),
франшиза на суму 1000 гривень.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана майну фізичної особи
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Згідно ч.5
ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК
України, моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01 липня 2004 року №1961-1У
(далі - Закон №1961-1У), з внесеними
змінами і доповненнями до нього,
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода,
пов'язана: з лікуванням потерпілого; з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; із стійкою втратою
працездатності потерпілим; моральна
шкода, що полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; із смертю
потерпілого.

У відповідності до нової редакції ст.22
Закону №1961-1У, у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. У разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до цього Закону потерпілим -
юридичним особам страховик, а у
випадках, передбачених цим Законом, -
МТСБУ відшкодовує виключно шкоду,
заподіяну майну.

Проаналізувавши надані
позивачами докази по справі, суд
приходить до висновку, що розмір
понесеної та документально
підтвердженої матеріальної шкоди,
заподіяної ОСОБА_1 внаслідок ДТП,
становить 34101,39 грн., який складається з
витрат на придбання ліків і медичних
препаратів на суму 2615,92 грн. (а.с.27-29);
матеріальної шкоди, спричиненої
власнику колесного транспортного
засобу в результаті ДТП 29985,47 грн.
(а.с.7-17); витрат з доставки
транспортного засобу з місця ДТП до
експертної установи 500 грн. (а.с.23);
витрат з проведення судової
автотоварознавчої експертизи 1000 грн.
(а.с.27;31).

Оскільки ОСОБА_3 застрахував свою
цивільно-правову відповідальність, на
підставі ст.988 ЦК України, ст.22 Закону
вказані матеріальні збитки підлягають
стягненню зі Страхової компанії -
відповідача у справі.

До такого висновку суд приходить,
оскільки з пояснень відповідача ОСОБА_3
у судовому засіданні судом
встановлено, що він застрахував свою
цивільно-правову відповідальність у
ПрАТ «ЄСС» відразу після придбання
транспортного засобу у МРЕВ. Працівник
МРЕВ вносив необхідні дані до
комп'ютерної бази, і не повідомив його,
ОСОБА_3, що його транспортний засіб вже
застрахований. Він вперше дізнався, що
існував ще страховий поліс ПрАТ «УПСК»
вже після отримання повідомлення ПрАТ
«ЄСС».

Належними доказами пояснення в цій
частині відповідача ОСОБА_3
відповідачем - Страховою компанією не
спростовані, у зв'язку з чим суд вважає,
що матеріальна шкода підлягає
стягненню саме з ПрАТ «ЄСС» на користь
позивача.

З урахуванням принципів
розумності та справедливості,
тривалості фізичного болю та моральних
страждань, яких позивач ОСОБА_1 зазнав
у зв'язку з заподіянням його здоров'ю
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди 22 серпня
2013 року, а також ступеня тяжкості і
характеру завданих тілесних ушкоджень,
віку потерпілого, суд вважає позовні
вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди підлягаючими
задоволенню частково, а саме на суму 7000
гривень, і вважає необхідним
відповідно до ст.22 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» стягнути цю суму моральної
шкоди з відповідача ОСОБА_3.
Заперечення проти позову в цій частині
відповідачем ОСОБА_3 і його
представником з тих підстав, що не з
вини ОСОБА_3 ОСОБА_1 проходив тривале
лікування в медичних закладах, а з вини
лікарів, які надали некваліфіковану
допомогу, суд вважає необґрунтованими,
оскільки належних доказів цьому суду
не надано.

Суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині стягнення з
відповідачів на його користь 3 тис. грн.
витрат на правову допомогу задоволенню
не підлягають, оскільки, по-перше, при
розгляді цивільної справи адвокат
ОСОБА_2 фактично виступав як
представник сторони у справі, а не як
адвокат, а, по-друге, довідка про сплату
ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_2 витрат за
надання йому правової допомоги у
цивільній справі не є належним доказом
понесення позивачем таких витрат
(фіскальним чеком, касовим ордером
тощо).

Що стосується витрат позивача при
розгляді кримінальної справи стосовно
ОСОБА_3, де позивач був потерпілим, суд
зазначає, що ці витрати також не
підлягають задоволенню відповідно до
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 07 липня 1995 року «Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину, та судових витрат», згідно
якого до судових витрат не належать
витрати по оплаті юридичної допомоги,
оскільки відшкодування цих витрат
регламентується законодавством
окремо. Крім того, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог в цій
частині, суд виходить з того, що сума
таких витрат підтверджується
позивачем неналежним доказом -
довідкою, виданою адвокатом без
надання фіскальних чеків, касового
ордеру тощо (а.с.34).

Відповідно з вимогами ст.88 ЦПК
України зі Страхової компанії на
користь держави суд стягує судового
збору 341,01 грн., а з ОСОБА_3 на користь
держави суд стягує судового збору 243,60
грн..

Керуючись ст.ст.10-11,60-61,79,84,88,209,212-215
ЦПК України, ст.ст.22-23,1166-1168,1187,1192-1195 ЦК
України, Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постановами Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди (з внесеними змінами
й доповненнями до неї) і №6 від 27
березня 1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» (з внесеними
змінами й доповненнями до неї), суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
приватного акціонерного товариства
«Європейський страховий союз» про
відшкодування матеріальних збитків і
моральної шкоди, заподіяних злочином,
задовольнити частково.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий союз» на користь ОСОБА_1
матеріальних збитків 34101 (тридцять
чотири тисячі сто одну) грн. 39 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 моральної шкоди 7000 (сім тисяч)
грн..

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Стягнути з приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий союз» на користь держави
судового збору 341 грн. 01 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
держави судового збору 243 грн. 60 коп..

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області через Новоазовський
районний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17
червня 2014 року.

Суддя