Справа № 182/1394/14-ц
Провадження № 2/0182/1860/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого -
судді Шестакової З.С.

при секретарі -
Пометій Є.Т.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Маркової О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" про визнання
незаконним розпорядження про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
суд

встановив:

Позивач звернулась до суду із
позовом до ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
про поновлення на роботі, оплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 26
лютого 2010 року вона була прийнята на
роботу до ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" на
посаду оператора з врахування
виробництва трубопрокатного цеху № 2
(далі по тексту - ТПЦ № 2).

Розпорядженням № 121/ОК від 05.02.2014
була звільнена із займаної посади на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку
із скороченням штату працівників.

Позивач вважає своє звільнення
незаконним, проведеним із порушенням
вимог трудового законодавства, а саме -
статей 40 ч. 2, 43, 49-2 ч. 1 і ч. 3, 184 ч. 3 КЗпП
України, та таким, що порушує її трудові
права, а тому просила поновити її на
роботі, стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
ОСОБА_3 та суду пояснив, що фактично у
відповідача не мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, скорочення штату працівників;
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" не були
додержані норми законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, а
саме, позивач була звільнена з роботи
раніше встановленого законом строку;
їй не була пропонована інша робота на
тому ж підприємстві; ОСОБА_3 була
звільнена з роботи без згоди первісної
профспілкової організації; не було
прийнято до уваги те, що позивач є
одинокою матір'ю, має малолітню дитину,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому не може бути
звільнена з роботи за ініціативою
власника або уповноваженого ним
органу.

Представник відповідача ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" позовні вимоги
позивача не визнала і суду показала, що
ОСОБА_3 була звільнена з роботи
відповідно до вимог діючого
законодавства в зв'язку зі скороченням
штату працівників.

Так, 23 червня 2011 року було видано наказ
№ 413 „Про зміни в організаційній
структурі управління ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ", яким скорочено у ТПЦ № 2 в
повному складі бригаду з
обслуговування складу заготовки
металу 23 одиниці, в тому числі оператор
з врахування виробництва 6 одиниць.

На час скорочення штату працівників
ОСОБА_3 перебувала у декретній
відпустці, тому з наказом № 314 від 23.06.2011
була ознайомлена 03 лютого 2014 року.
Також їй була пропонована інша робота
на тому ж підприємстві, а також надана
можливість перепідготовки та навчанню
новим професіям (спеціальностям) з
відривом або без відриву від
виробництва. Однак, ОСОБА_3 не виявила
бажання прийняти пропозиції і зайняти
одну із запропонованих посад, про що
письмово повідомила відповідача.
Позивач сама відмовилася від
перепрацевлаштування та роботи,
письмово звернулася з проханням
розглянути питання її звільнення на
профкомі без її участі, та навіть не
схотіла працювати ще 2 місяці, та
самостійно написала заяву про
дострокове звільнення з роботи.

Крім того, на думку представника
відповідача, позивач не є одинокою
матір'ю та на неї не розповсюджуються
вимоги ст. 184 КЗпП України, оскільки
вона перебувала у шлюбі під час
народження дитини, батьком дитини у
свідоцтві про його народження вказаний
її чоловік ОСОБА_5, та факт розірвання
шлюбу не припиняє обов'язків батьків по
вихованню та утриманню дітей. До того ж,
позивач відмовилась від
запропонованих інших посад на цьому ж
підприємстві.

Враховуючи те, що при вивільнені
позивача ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
дотримано всіх норм трудового
законодавства, звільнення позивача
відбулося за достатніх правових
підстав стосовно скорочення штату
працівників та дотриманням гарантій,
передбачених чинним законодавством
про працю, представник відповідача
просив суд в позові ОСОБА_3 про
поновлення на роботі відмовити.

Крім того, представник
відповідача вважає, що діями ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" позивачу не була
заподіяна моральна шкода. Тому просила
суд відмовити ОСОБА_3 в задоволенні
позову.

Заслухавши думку сторін, вивчивши
матеріали справи, допитавши свідка, суд
приходить до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках:

- змін в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_3 з 26 лютого 2010 року по 05 лютого 2014
року знаходилась у трудових відносинах
з ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" де
працювала на посаді оператора з
врахування виробництва ТПЦ № 2.

З метою оптимізації управління
підрозділами та раціонального
використання трудових ресурсів
відповідачем 23 червня 2011 року було
видано наказ № 413 „Про зміни в
організаційній структурі управління
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ", яким
скасовано у ТПЦ № 2 в повному складі
бригада з обслуговування складу
заготовки металу 23 одиниці, а саме:

- бригадир з переміщення сировини,
напівфабрикатів та готової продукції -
5 одиниць;

- оператор з врахування
виробництва - 6 одиниць;

- стропальник - 12 одиниць
(а.с.16,17).

На підставі рішення ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" від 23 червня 2011 року № 413 та з
урахуванням того, що ОСОБА_3 з 02 березня
2011 року по 31 січня 2014 року перебувала у
декретній відпустці (а.с.8), позивач з
наказом № 314 від 23.06.2011 була ознайомлена
03 лютого 2014 року (а.с.18).

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
відповідач 03 лютого 2014 року пропонував
позивачеві іншу роботу на тому ж
підприємстві, а також надана
можливість перепідготовки та навчанню
новим професіям (спеціальностям) з
відривом або без відриву від
виробництва, про що ОСОБА_3 власноручно
розписалася (а.с.18). У судовому
засіданні представник позивача даний
факт не спростовував.

04 лютого 2014 року ОСОБА_3 відмовилась від
перепрацевлаштування та роботи,
власноручно написала заяву з проханням
розглянути питання її звільнення на
профкомі без її участі, та заяву про
дострокове звільнення з роботи за ст. 40
п. 1 КЗпП України з 05 лютого 2014 року
(а.с.19,20).

Розпорядженням ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО
ТЬЮБ" № 121/ОК від 05.02.2014 ОСОБА_3 була
звільнена із займаної посади з 05 лютого
2014 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку із скороченням штату
працівників (а.с.23).

Згідно із ч. 2 ст. 40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Судом встановлено, що 03 лютого 2014 року
ОСОБА_3 пропонувались 12 вакантних посад
на тому ж підприємстві, що
підтверджується повідомленням про
вивільнення, який був підписаний
позивачем (а.с.18), та показаннями
заступника начальнику відділу по
кадровій роботі ОСОБА_6, яка була
допитана судом в якості свідка. Від цих
пропозицій ОСОБА_3 відмовилась та
власноручно написала заяву про
звільнення з роботи до закінчення
строку попередження з 05 лютого 2014 року
(а.с.19) та розгляд питання щодо її
звільнення з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП
України без її участі на профкомі
підприємства (а.с.20).

Під час розгляду справи позивачу
неодноразово пропонувалась робота на
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ". Від цієї
пропозицій позивач відмовилась,
посилаючись на те, що вона не бажає
працювати за змінним графіком роботи.

Отже, суд приходить висновку, що
відповідачем не порушені вимоги ч. 2 ст.
40 і ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України.

Також суд вважає, що при вивільнені
ОСОБА_3 ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" не
були порушені вимоги ч. 3 ст. 184 КЗпП
України, оскільки у зв'язку із
скасуванням у ТПЦ № 2 в повному складі
бригади з обслуговування складу
заготовки металу, позивачу
пропонувалась інша робота на тому ж
підприємстві, а також надана
можливість перепідготовки та навчанню
новим професіям (спеціальностям) з
відривом або без відриву від
виробництва, однак ОСОБА_3 відмовилась
від працевлаштуванні на
запропонованих роботах та власноручно
написала заяву про звільнення її з
роботи. Інші посади, на яких могла
працювати позивач за денним графіком
роботи, на підприємстві відсутні. До
того ж, спочатку ОСОБА_3 була прийнята
на роботу оператором з врахування
виробництва ТПЦ № 2 ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" з тривалістю робочого дня 11
годин, тобто за змінним графіком
роботи.

Не може суд взяти до уваги доводи
представника позивача про те, що з 01
липня 2011 року у відповідача не мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, скорочення штату
працівників.

Так, судом встановлено та
підтверджується трудовою книжкою
ОСОБА_3, позивач 26 лютого 2010 року була
прийнята на роботу безпосередньо в ТПЦ
№ 2 оператором з врахування
виробництва (а.с.9).

Наказом № 413 від 23 червня 2011 року в ТПЦ
№ 2 була скасована в повному складі
бригада з обслуговування складу
заготовки металу, в тому числі посада
оператор з врахування виробництва (6
одиниць), яку також займала ОСОБА_3, та в
службі директора по виробництву були
створені цех підготовки виробництва
(ЦПВ) та бригада з переміщення сировини,
напівфабрикатів і готової продукції з
підпорядкуванням майстру, до складу
яких входить посада оператор з
врахування виробництва (а.с.16,17).

Дотримуючись вимог п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
практику розгляду судами трудових
спорів" № 9 від 06.11.1992 (з наступними
змінами), з'ясувавши дані обставини,
зіставивши штатний розпис ТПЦ № 2 ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" з 01 червня 2011
року по 30 червня 2011 року та на час
звільнення позивача, суд дійшов
висновку, що дійсно у відповідача
відбулося скорочення штату
працівників ТПЦ № 2 з метою
раціонального використання трудових
ресурсів та в зв'язку зі змінами в
організаційній структурі управління
служби директора по виробництву; ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" додержані норми
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є доказами
щодо змін в організації виробництва і
праці; ОСОБА_3 відмовилась від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві; була попереджена за 2
місяці про наступне вивільнення та
власник або уповноважений ним орган
задовольнив прохання позивача про її
звільнення до закінчення строку
попередження.

Судом також не встановлені порушення з
боку відповідача ст. 43 КЗпП України
(а.с.20-22).

Крім того, згідно листа Міністерства
праці та соціальної політики України
„Щодо звільнення у зв'язку зі змінами в
організації виробництва та праці" від
25.05.2010 № 107/06/186-10 до закінчення
двомісячного строку з дня
попередження, звільнення працівників з
ініціативи адміністрації на
зазначених підставах без їх згоди не
допускається. При наявності прохання
працівника скоротити термін
попередження про наступне звільнення,
який є обов'язковим тільки для
адміністрації, працівник може бути
звільнений до його закінчення, як на
підставах, визначених п. 1 ст. 40 КЗпП
України, так і за власним бажанням (ст. 38
КЗпП), у зв'язку з перекладом (п. 5 ст. 36
КЗпП), за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП).

Отже, за наявності згоди працівника
(заяви про скорочення строку
попередження) його звільнення за п. 1 ст.
40 КЗпП України до закінчення
двомісячного строку є правомірним.
Інше тлумачення означає обмеження
встановлених ст. 43 Конституції України
прав попередження про звільнення
працівника, який знайшов нове місце
роботи, а також щодо вільного вибору
роботи та заборони використання
примусової праці.

Таким чином, суд знаходить позовні
вимоги ОСОБА_3 щодо поновлення її на
роботи та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу не
обґрунтованими та не підлягаючими
задоволенню.

Також, суд не знаходить підстав для
задоволення позовних вимог позивача в
частині стягнення з ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" моральної шкоди в розмірі 2 000
грн.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б доводили
обставини ОСОБА_3 та її представника, на
які вони посилались як на підставу
своїх вимог щодо заподіяння позивачу
моральної шкоди відповідачем та які
негативні наслідки настали для неї у
зв'язку с цим, останні суду не надали.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що
позивач та її представник
розпорядились своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд та не
довели обставини і підстави, які
зумовлюють наявність моральної шкоди в
діях чи бездіяльності ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ".

З огляду на викладене, суд приходить
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,209,212,214-215,217-218 ЦПК,
40,43,43-1,49-2,233,237-1 КЗпП України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_3 в позові до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІНТЕРПАЙП НІКО
ТЬЮБ" про визнання незаконним
розпорядження про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова