Номер провадження: 22-ц/785/4859/14
Номер справи місцевого суду: 511/3990/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Мартинової К.П., Кравця Ю.І.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Єгорівської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області, третя особа - ОСОБА_4 про
визнання права користування і
приватизації земельної ділянки, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 19 березня 2014 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати за ним право користування і
приватизації земельної ділянки площею
0,25 га за адресою: АДРЕСА_1. Зазначив, що
оскільки він набув право власності на
житловий будинок правомірно, то у
зв'язку з втратою прав власності на
будинок колишнього власника ОСОБА_4 на
підставі ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК
України колишній власник будинку
втратив право користування земельною
ділянкою і, відповідно, право
приватизації земельної ділянки, яка
призначена для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, а він
як новий власник будинку вказані права
придбав на тих самих умовах і в тому ж
обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Відповідач Єгорівська сільська рада
Роздільнянського району Одеської
області позов не визнала.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 19 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 було
відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку ОСОБА_2

В скарзі з посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 37,0 кв.м., розташованого на
земельній ділянці, яка знаходиться в
розпорядженні Єгорівської сільської
ради Роздільнянського районну
Одеської області, згідно свідоцтва,
виданого приватним нотаріусом
Роздільнянського районного
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5 від 06 липня 2012 року на підставі
акта про проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
затвердженого начальником відділу
державної виконавчої служби
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області 06 липня 2012
року.

Зі змісту свідоцтва від 06.07.2012 року
вбачається, що розмір земельної
ділянки та її кадастровий номер в ньому
не визначені, але земельна ділянка
знаходиться у віданні та розпорядженні
Єгорівської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України (в
редакції, чинної на час виникнення
спірних правовідносин) захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст. 120 ЗК України (в редакції,
чинної на час виникнення спірних
правовідносин) у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).
Розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Право власності на вказаний житловий
будинок зареєстровано за позивачем в
Комунальному підприємстві спільної
власності територіальних громад
Роздільнянського районну «Бюро
технічної інвентаризації» 11 липня 2012
року.

Зазначений житловий будинок раніше
належав ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
Єгорівською сільською радою
Роздільнянського районну Одеської
області 21 грудня 1985 року та
зареєстрованого в БТІ.

18.11.2013 року позивач звернувся до
відповідача з клопотанням стосовно
передання йому у власність земельної
ділянки розміром 0,25га для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована за адресою:АДРЕСА_1, і
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення цієї
земельної ділянки. В задоволенні
клопотання відповідачем було
відмовлено листом №П-48 від 03.12.2013 року.
Вказана відмова позивачем не
оскаржена.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 21.08.2013 року
зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати в
користуванні вказаним житловим
будинок позивачу, визнано ОСОБА_4 таким,
що втратив право користування житловим
будинок, встановлено порядок виконання
рішення суду, згідно з яким це рішення є
підставою для скасування реєстрації
ОСОБА_4 за адресою: будинок АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в
частині зобов'язання Єгорівської
сільської ради Роздільнянського
району Одеської області не чинити
перешкоди у користуванні та
розпорядженні спірною земельною
ділянкою шляхом скасування рішень за №
73-V сесії Єгорівської сільської ради
Роздільнянського району Одеської
області від 11.01.2007 року у частині
передачі у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських споруд і споруд та
рішення за № 74-V сесії Єгорівської
сільської ради від 11.01.2007 року у частині
передачі у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства за
вищевказаною адресою відмовлено.

В мотивувальної частині судового
рішення установлено, що оскільки
ОСОБА_4 не є власником земельної
ділянки, а отже не може втратити право
на ту річ, право на яку не набув. Наявні
в матеріалах справи реєстраційна
картка земельної ділянки та державний
акт на право власності на спірну
земельну ділянку, складені на ім'я
ОСОБА_4, однак без підпису та печатки
компетентних установ не свідчить про
набуття права власності на спірну
земельну ділянку останнім. Також
встановлено, що право позивача ОСОБА_2
на отримання земельної ділянки не
набуло статусу цивільного права, що
підтверджується тим, що спірна
земельна ділянка раніше не відводилась
ОСОБА_4, не передавалась у приватну
власність та не знаходилась в
цивільному обігу.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, та врахувавши, що питання
надання земельної ділянки у власність
або користування відноситься до
відання місцевої ради, дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для відмови ОСОБА_2 у
задоволенні позову. Вказані висновки
суду відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин що виникли і
закон, який їх регулює.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 19 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

К.П.Мартинова

Ю.І.Кравець