АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/4382/14
Головуючий 1 інст. - Яремчук
Доповідач - Шаповал Н.М.
Категорія: захист прав споживачів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

Макарова Г.О.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 06 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до компанії «Т.В.К.
Груп» про визнання «сертифікату
якості» компанії «Т.В.К. Груп» на
скипидарну емульсію неправомірно
існуючим та про стягнення сум,
сплачених за придбану скипидарну
емульсію і відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просив визнати
«сертифікат якості» компанії «Т.В.К.
Груп» на скипидарну емульсію
неправомірно існуючим, оскільки він не
відповідає зразку бланку,
затвердженому наказом України з питань
технічного регулювання і споживчої
політики №155 від 19.04.2012 року,
зареєстрованому у Мінюсті України
11.05.2011 року за №563/19301; стягнути з
відповідача суми, сплачені за придбану
скипидарну емульсію у розмірі 130 грн. 30
коп. і 118 грн. 80 коп. та на відшкодування
моральної компенсації 250 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що у одній з аптек м.
Харкова ним була придбана скипидарна
емульсія, вироблена компанією «Т.В.К.
Груп», та за його вимогою йому видана
ксерокопія документа під назвою
«сертифікат якості», при вивченні
якого він вияснив невідповідність
цього документа правовим нормам, а
саме: невідповідність зразку бланку
«сертифікат якості», затвердженому
загальним наказом Держкомполітики і
митної служби №31/38 від 16.03.2000 р., його
неможливість віднести і до
«сертифікату відповідності», оскільки
він не відповідає зразку бланку,
затвердженого наказом України з питань
технічного регулювання і споживчої
політики №155 від 19.04.2012 року,
зареєстрованому у Мінюсті України
11.05.2011 року за №563/19301, назва «сертифікат
якості» не відповідає його змісту,
оскільки не містить відомостей про
якість препарату, сертифікат не несе
для споживача ніякої корисної
інформації та відносно споживачів цієї
продукції має місце обман і
зловживання довірою у корисних цілях;
скипидарна емульсія не підлягає
обов'язковій сертифікації у
відповідності з наказом №28
Держкомітету від 01.02.2005 р. «Про
затвердження переліку продукції, яка
підлягає обов'язиковій сертифікації в
Україні», а проходить лише Державну
санітарно - епідеміологічну
експертизу, яка визначає безпечність
препарату для здоров'я людини, питання
якості не входить в компетенцію
Держсанепідемслужби, виробник -
компанія «Т.В.К. Груп» не мав законних
підстав випускати документ під назвою
«сертифікат якості».

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 06 травня 2014 року
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до компанії «Т.В.К. Груп» про визнання
«сертифікату якості» компанії «Т.В.К.
Груп» на скипидарну емульсію
неправомірно існуючим та про стягнення
сум, сплачених за придбану скипидарну
емульсію і відшкодування моральної
шкоди - закрито.

З такою ухвалою не погодився ОСОБА_2 та
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказану ухвалу суду першої
інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилався на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

Закриваючи провадження по справі за
вищевказаним позовом суд першої
інстанції виходив з того, що набрало
законної сили рішення суду з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що у грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до компанії «Т.В.К. Груп»
про визнання «сертифікату якості»
компанії «Т.В.К. Груп» на скипидарну
емульсію неправомірно існуючим та про
стягнення сум, сплачених за придбану
скипидарну емульсію і відшкодування
моральної шкоди (а.с.1-2).

Разом з тим, матеріали справи містять
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 21 лютого 2013 року, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 до компанії
«Т.В.К. Груп», ТОВ «Гомеопатична аптека»
і Головний державний санітарний лікар
Харківської області про визнання
неправомірним існування «сертифікату
якості», який не відповідає зразку
бланку, затвердженому наказом України
з питань технічного регулювання і
споживчої політики, про стягнення суми,
сплаченої ним за придбану скипидарну
емульсію і про стягнення моральної
шкоди, - відмовлено (а.с. 74-76).

За змістом п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрали законної сили
рішення суду ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття
провадження у справі спрямована на
усунення випадків повторного
вирішення судом тотожного спору, який
вже розглянуто і остаточно вирішено по
суті, оскільки частиною 2 статті 223 ЦПК
встановлено, що після набрання
рішенням суду законної сили сторони та
треті особи із самостійними вимогами, а
також їх правонаступники не можуть
знову заявляти в суді ту саму позовну
вимогу з тих самих підстав, а також
оспорювати в іншому процесі
встановлені судом факти і
правовідносини.

Позови вважаються тотожними тоді, коли
в них співпадають сторони, предмет і
підстави. У випадку зміни хоча б одного
з цих елементів, позови не можна
вважати тотожними, що позбавляє суд
права закрити провадження у справі.

Матеріали справи свідчать, що
провадження по справі закрито з
підстав наявності рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 21 лютого 2013 року, яке набрало
законної сили, між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
закриття провадження по справі з
урахуванням наявного рішення суду між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав, яке
набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами та вимогами чинного
законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала
постановлена судом з додержанням вимог
закону, що відповідно до п.1 ст. 312 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч.
1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 06 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до суду Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: