АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4341/14
Головуючий 1 інст. - Губська Я.В.
Категорія : відшкодування шкоди
Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Чемерис Л.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Приватного
підприємства «ТМ-Віра»

на рішення Київського районного суду
м.Харкова від 25 лютого 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до Приватного підприємства «ТМ-Віра»,
треті особи: ОСОБА_2, Публічне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Країна» про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
(немайнової) шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПП «ТМ-Віра», треті
особи: ОСОБА_2, ПАТ «Страхова компанія
«Країна» про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
(немайнової) шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказував, що 03 грудня 2012 року ОСОБА_2,
керуючи автотранспортним засобом «I-VAN
АО7А-331», державний номер НОМЕР_1,
належному ПП «ТМ-Віра», навпроти
будинку №2-В по вул.. Чкалова в м.Харкові
допустив зіткнення з його автомобілем
«Opel», державний номер НОМЕР_2, а також з
автомобілем «Suzuki», державний номер
НОМЕР_3. В результаті ДТП зазнав значних
ушкоджень його автомобіль. Постановою
Київського районного суду м.Харкова
від 11 грудня 2012 року ОСОБА_2, який працює
водієм в перевізника ПП «ТМ-Віра»,
визнано винним у скоєному ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності. Висновком
експертного автотоварознавчого
дослідження №1579 від 05 березня 2013 року
встановлено, що в результаті ДТП, яке
сталося 03 грудня 2012 року, автомобілю
«Opel Vektra 2.2і 16V Elegance 5МТ» було завдано
механічних ушкоджень на суму 88 811,32 грн.
Страхувальником відповідача - СК
«Країна» сплачено лише 26 363,99 грн.

Тому, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПП
«ТМ-Віра» на його користь 63 447,33 грн.
матеріальних збитків, спричинених
пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП,
10 000 моральної шкоди та понесені судові
витрати у розмірі 724,47 грн. - держмита та
705,60 грн. вартість експертного
дослідження.

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 25 лютого 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
ПП «ТМ-Віра» на користь ОСОБА_1 суму у
відшкодування матеріальних збитків у
розмірі 62 447,33 грн., суму у
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 5 000 грн., понесені та
документально підтверджені витрати по
оплаті судового збору пропорційно від
задоволеної частини в розмірі 674,47 грн.,
усього стягнуто - 68 121,80 грн.

В апеляційній скарзі Приватне
підприємство «ТМ-Віра» ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що матеріальна шкода позивачу
сплачена в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить із
наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з
доведеності факту вини ОСОБА_2, як водія
відповідача - ПП «ТМ-Віра», у скоєнні
ДТП, що є підставою для відшкодування
шкоди.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
частково, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також, шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що 03 грудня 2012 року ОСОБА_2, керуючи
автотранспортним засобом «I-VAN АО7А-331»,
державний номер НОМЕР_1, належному ПП
«ТМ-Віра», навпроти будинку №2-В по вул..
Чкалова в м.Харкові допустив зіткнення
з автомобілем «Opel», державний номер
НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, а також з
автомобілем «Suzuki», державний номер
НОМЕР_3.

Постановою Київського районного суду
м.Харкова від 11 грудня 2012 року ОСОБА_2,
який працює водієм в перевізника ПП
«ТМ-Віра» (а.с.60-61), визнано винним у
скоєному ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності
(а.с.6).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків згідно ч.1 ст. 1172
ЦК України.

Згідно ст. 8 Закону «Про страхування»
страховий випадок - це подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Матеріали справи свідчать, що між ПАТ
«СК Країна» та ПП «ТМ-Віра» було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно -правової
відповідальності власників
транспортних засобів. В результаті
чого забезпеченим цим договором був
транспортний засіб «I-VAN АО7А-331»,
державний номер НОМЕР_1, який належить
на праві власності ПП «ТМ-Віра» (а.с.38).

Страхувальником відповідача - ПАТ СК
«Країна» відповідачу було сплачено 26
363,99 грн. (а.с. 104).

Правовідносини, що виникли між
страховою компанією ( страховиком) ПАТ
СК «Країна» та позивачем ОСОБА_1, як
потерпілою особою , майну якого
заподіяна шкода внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
використанням транспортного засобу,
регулюється Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відшкодування шкоди, заподіяної
потерпілій особі при настанні
страхового випадку, здійснюється з
додержанням правил, визначених цим
Законом та умовами договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Згідно до ст.. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами
1, 2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Якщо судом
встановлено відшкодувати потерпілому
моральну шкоду, передбачену пунктами
3, 4 частини другої статті 23
Цивільного кодексу України , таке
відшкодування у розмірі, визначеному
судом, здійснює особа, яку визнано
винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо
його ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо власник транспортного
засобу не згоден з визнанням
транспортного засобу фізично
знищеним, йому відшкодовується
різниця між вартістю транспортного
засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно до актуалізованого звіту №38 від
16 січня 2013 року ринкова вартість
пошкодженого автомобілю «Opel Vektra 2.2і 16V
Elegance 5МТ», 2006 року випуску , становить 90
273, 99 грн., а вартість ремонту
пошкодженого цього транспортного
засобу при ДТП - 98 876,43 грн.. ( а.с.70-74).

Відповідно до звіту №37/12-ост від 07.02.2013
року вартість залишків пошкодженого
«Opel Vektra 2.2і 16V Elegance 5МТ», 2006 року випуску
склала 63 400 грн., автомобіль не находу,
проведення відновлюваного ремонту не
доцільне з економічної точки зору

Позивачу ПАТ СК «Країна» виходячи із
наведеного була розрахована сума
страхового відшкодування 90 273, 99 грн.(
ринкова вартість пошкодженого
автомобілю «Opel Vektra 2.2і 16V Elegance 5МТ», 2006
року випуску) - 63 400 грн.( вартість
залишків пошкодженого транспортного
засобу «Opel Vektra 2.2і 16V Elegance 5МТ», 2006 року
випуску) - 510 грн.(розмір франшизи) = 26
363,99 грн.

Виходячи з наведеного та вимог ст.. 30
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» колегія суддів
визнає доведеними висновками
аварійного комісара та судового
експерта твердження страховика, що
належний позивачеві ОСОБА_1
транспортний засіб згідно до вимог
закону вважається фізично знищеним,
бо витрати на ремонт транспортного
засобу перевищують вартість
транспортного засобу, ремонт такого
транспортного засобу є економічно
необґрунтованим .

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач проти отримання суми у розмірі
26 363,99 грн. від ПАТ СК «Країна» не
заперечував, отримав, однак залишки
пошкодженого транспортного засобу
страховику не передав, не погодився з
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним.

При цьому позивач також не погодився з
зобовязуючою пропозицією щодо продажу
третьою особою ПАТ СК «Країна»
залишків вартості транспортного
засобу, зазначивши власноручним
підписом про невигідну пропозицію
(а.с.102).

За таких обставин відповідно до вимог
ст.. 30 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» власнику
пошкодженого транспортного засобу
страховиком підлягає виплаті страхове
відшкодування у розмірі різниці між
вартістю транспортного засобу до
та після дорожньо-транспортної
пригоди, визначеного страховиком, за
мінусом франшизи .

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні апеляційного суду
проти оцінки страховиком вартості
залишків транспортного засобу в 63 400
грн. грн. не заперечували.

Висновком експертного
автотоварознавчого дослідження №1579
від 05 березня 2013 року встановлено, що в
результаті ДТП, яке сталося 03 грудня 2012
року, автомобілю «Opel Vektra 2.2і 16V Elegance 5МТ»
було завдано механічних ушкоджень на
суму 88 811,32 грн., ринкова вартість
автомобілю на момент проведення огляду
(28.02.2013), без врахування пошкоджень у
результаті ДТП 03.12.2012 р. складає 89 634 гр.
72 коп.(а.с.138).

Позивач отримав страхове
відшкодування у розмірі 26 363,99 грн. та
залишки свого пошкодженого
транспортного засобу вартістю 63 400
грн., разом 89 763 гр. 99 коп.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позивачу була сплачена матеріальна
шкода в повному обсязі, тому підстав
для стягнення з відповідача різниці
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням) у суду першої
інстанції не було.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позов про відшкодування
шкоди» (зі змінами) встановлено, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Матеріалами справи доводиться, що
причиною ДТП стало порушення Правил
дорожнього руху працівником
володільця джерела підвищеної
небезпеки ПП «ТМ-Віра» , який на
підставі ст..ст.1172,1187, 1888 ЦК України
відшкодовує шкоду, завдану його
працівником під час виконання ним
своїх трудових обов'язків.

Також матеріали справі свідчать, що
відповідач ПП «ТМ-Віра» є особою, яка
застрахувала ризик своєї цивільної
відповідальності за обов'язковим
страхуванням на користь третьої особи.

Згідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За умовами п.п. 4, 5 Договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 14.12.2011 року ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50 000 грн., розмір франшизи (частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком) - 510 грн. ( а.с.66)

Враховуючи, що страхового
відшкодування, сплату якого проводить
страховик, недостатньо для
відшкодування майнової шкоди, завданої
власнику транспортного засобу, то з ПП
«ТМ-Віра» на користь ОСОБА_1, підлягає
стягненню 510 грн., частина збитків, що не
відшкодовується страховиком.

Що стосується рішення суду в частині
визначення розміру моральної шкоди, то
колегія суддів вважає, що рішення
ухвалено відповідно до вимог ст..23 ЦК
України та п.9 Постанови Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної не майнової
шкоди», враховуючи вимоги розумності і
справедливості.

При таких обставинах, враховуючи
характер правопорушення, глибину
фізичних та духовних страждань
позивача, ступінь вини відповідача,
вимоги розумності та справедливості,
судова колегія вважає за необхідне
рішення суду першої інстанції залишити
в цій частині без змін.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає задоволенню частково в
частині зменшення суми стягнення з
відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 62 447(шістдесят дві тисячі
чотириста сорок сім) грн.. 33 коп. до
510(пятьсот десяти) грн..

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1ст.307,
ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «ТМ-Віра» - задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду
м.Харкова від 25 лютого 2014 року -
змінити.

Зменшити суму стягнення з Приватного
підприємства «ТМ-Віра» на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 62 447(шістдесят дві
тисячі чотириста сорок сім) грн.. 33 коп.
до 510(пятьсот десяти) грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: