Справа № 161/8034/14-ц
Провадження № 2/161/2614/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

17 червня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі - Акайомовій Т.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, мотивуючи свій
позов тим, що перебуває у
зареєстрованому шлюбі із відповідачем
з 15.10.2005 року. Від шлюбу із відповідачем
народилися дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що
протягом 4 років не проживає разом із
відповідачем. Рішенням суду із
відповідача присуджені аліменти на
утримання дочки, проте останній також
витрат не несе і на утримання сина.

Просила шлюб розірвати та стягувати з
відповідача на її користь аліменти на
сина в розмірі 500 грн. щомісячно, проте
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, допустити
рішення в межах суми платежу за один
місяць до негайного виконання.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала з підстав
викладених в позовній заяві, просила
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнав частково, вказав, що є
інвалідом ІІ групи та матеріально
спроможний сплачувати аліменти на
утримання сина в межах суми 100-150 грн.,
проти розірвання шлюбу не заперечив.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові
докази у справі, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі із
15.10.2005 року.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх
дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження. Батьком обох дітей є
відповідач, що ним не оспорюється.

Встановлено, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не мають
спільного сімейного бюджету, не ведуть
спільно господарство, протягом 4 років
сторони проживають окремо.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Якщо хоча б один з них
наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивача на розірванні
шлюбу, суд приходить до висновку, що
сім'я ОСОБА_2 розпалася, а збереження
сім'ї є неможливим.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного
Кодексу України сторони не досягли
домовленості щодо утримання
неповнолітнього сина, а тому вимога про
стягнення аліментів в примусовому
порядку підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного
Кодексу України, аліменти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні частки розміру
аліментів суд врахував стан здоров'я та
матеріальне становище неповнолітньої
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
стягувача аліментів, а також те, що у
відповідача інших неповнолітніх дітей,
непрацездатної дружини немає.

Водночас, із ч. 1 ст. 184 СК України
вбачається, що аліменти у твердій
грошові сумі визначаються якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення.

Рішенням суду із відповідача
присуджені аліменти на утримання дочки
ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач ОСОБА_2 спроможний
надавати матеріальну допомогу
неповнолітньому сину в розмірі в
розмірі 1/6 частки від усіх видів
заробітку (доходу), але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно до
досягнення дитиною повноліття, а тому
позовні вимоги про стягнення аліментів
слід задовольнити частково.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 88 ЦПК
України судовий збір із відповідача в
дохід держави не стягувати.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 84, 88, 130, 213 -215,
п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 110, 111, 112, 181, 184 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між громадянкою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою смт. Турійськ
Турійського району Волинської області,
та громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженцем м. Луцьк Волинської області,
зареєстрований 15.10.2005 року відділом
РАЦСу Луцького міського управління
юстиції, актовий запис № 1501, -
розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженця м. Луцьк Волинської області,
жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1
аліменти на неповнолітнього сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі в
розмірі 1/6 частки від усіх видів
заробітку (доходу), але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 21.05.2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Допустити негайне виконання рішення
суду в межах суми платежу за один
місяць.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук