№621/1080/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді - Вельможної
І.В.,

за участю секретаря судового
засідання - Зубенко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Зміїв
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Шелудьківської сільської
ради Зміївського району Харківської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом,

в с т а н о в и в:

14.04.2014 року року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, а 04.06.2014 року з уточненою
позовною заявою в якій просить визнати
за нею право власності в порядку
спадкування за заповітом на жилий
будинок з надвірними будівлями,
розташований по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1,
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її
бабуся ОСОБА_3 Після її смерті
відкрилась спадщина у виді жилого
будинку з надвірними будівлями,
розташованого по АДРЕСА_1, який належав
померлій на підставі рішення виконкому
Готвальдівської районної ради
народних депутатів №289 від 21.08.1990 року,
але свідоцтва про право власності на
будинок ОСОБА_3 за життя не отримувала.
ОСОБА_3 склала заповіт, яким все, що буде
належати їй на час смерті заповідала
своїм онукам - позивачу та ОСОБА_2 До
нотаріальної контори з метою прийняття
спадщини ніхто із спадкоємців не
звертався, але позивач постійно
проживала у будинку, належному
спадкодавці та проживає у ньому по
теперішній час, що вказує на те, що вона
прийняла спадщину. В свою чергу
відповідач ОСОБА_2, спадщину не прийняв,
оскільки одразу після смерті бабусі
виїхав на постійне місце проживання до
Росії і на даний час місце його
перебування не відоме. Тобто,
відповідач ОСОБА_2 не вчинив жодних дій,
що свідчать про прийняття ним спадщини,
а відповідно є таким, що відмовився від
спадкового майна.

Позивач ОСОБА_1 наголосила на тому, що
не має змоги в позасудовому порядку
оформити свої спадкові права, оскільки
спадкодавця за життя не отримувала
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно.

З огляду на те, що вона єдиною
спадкоємицею, що прийняла спадщину
вцілому, у встановленому законом
порядку та невчинення відповідачем
жодних дій, що свідчать про прийняття
ним спадкового майна, просила
задовольнити її позов та в цілому
визнати за нею право власності на
будинок АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилась, довірила представляти свої
інтереси в суді представнику - адвокату
ОСОБА_4, яка подала заяву про розгляд
справи за її відсутності та просила
позов задовольнити у повному з підстав,
викладених у ньому.

Представник відповідача -
Шелудьківської сільської ради у судове
засідання не з'явився, подали заяву про
розгляд справи за відсутності їх
представника, не заперечували проти
задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України
відповідач, зареєстроване місце
проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи якого
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи. На ці випадки
поширюється правило частини четвертої
цієї статті.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час, місце розгляду
справи, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України,
був повідомлений належним чином та
своєчасно, про причини неявки суд не
повідомив, заперечень проти позову не
надавав, тому зі згоди представника
позивача, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України, на підставі наявних у ній
даних і доказів.

Оскільки розгляд справи проводиться
без участі сторін, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, що відповідає
положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, прийшов до
наступного висновку.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 були
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується
відповідними правовстановлюючими
документами. (а.с.9,10,11,12)

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.8)

ОСОБА_3, яка є бабою позивача, померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2. (а.с.
7)

За життя ОСОБА_3, належав житловий
будинок АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою виконавчого комітету
Шелудьківської сільської ради
Зміївського району Харківської
області від 05.12.2013 року про те, що згідно
по господарської книги №2, зазначений
будинок значиться за ОСОБА_3 ( а.с.16)

Відповідно до довідки КП «Зміївське
БТІ» від 20.01.2014 року №30, згідно архівних
матеріалів БТІ, житловий будинок
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, згідно
рішення виконкому Готвальдівської
районної ради народних депутатів №289
від 21.08.1990 року. Свідоцтво про право
власності на житловий будинок не було
оформлено. Дійсна інвентаризаційна
вартість будинку на надвірних
будівель, станом на 20.01.2014 року складає
166262 грн. ( а.с.11)

Технічний паспорт та будинок АДРЕСА_1
виготовлено на ім'я ОСОБА_1 ( а.с.13-15)

За життя, а саме 26.03.1992 року, ОСОБА_3
склала заповіт, яким все, що буде
належати їй на час смерті заповідала
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.17)

У відповідності до довідки Зміївської
державної нотаріальної контори
Харківської області від 05.05.2014 року,
після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини чи відмову від спадщини, у
встановлений шестимісячний термін,
ніхто із спадкоємців не звертався. (
а.с.36)

З огляду на те, що правовідносини, що є
предметом розгляду даної справи, а саме
відкриття спадщини, після смерті
ОСОБА_3 (1992), мало місце до 1 січня 2004
року, суд дійшов висновку про
необхідність застосування чинного на
той час законодавства, зокрема правил
Цивільного кодексу Української РСР. ( в
редакції 1963 року) та положеннями
діючого ЦК України.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 524, 529
ЦК УРСР, чинного на час відкриття та
спадщини після смерті ОСОБА_3
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Для прийняття
спадщини необхідне волевиявлення
спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК
УРСР визнавалося, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Вищевказані дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. В разі неприйняття спадщини
спадкоємцем за законом або за
заповітом або позбавлення спадкоємця
права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього
Кодексу) його частка переходить до
спадкоємців за законом і
розподіляється між ними в рівних
частках.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР,
спадкоємець за законом або за
заповітом в праві був відмовитися від
спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Вважається, що відмовився від спадщини
той спадкоємець, який не вчинив жодної
з дій, що свідчить про прийняття
спадщини.

З огляду на зазначене вище, прийняття
спадщини є правом спадкоємця й
залежить виключно від його власного
волевиявлення. Для прийняття спадщини
необхідне волевиявлення спадкоємця і
здійснення ним певних дій.

Судовим розглядом встановлено та
підтверджується належними доказами, що
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3,
ніхто із спадкоємців з заявою про
прийняття чи відмову від спадщини, у
встановлений законом шестимісячний
термін, не звертався.

Згідно довідки Шелудьківської
сільської ради Зміївського району
Харківської області від 14.11.2013 року за
№31135, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та
була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 1973 року
по час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім ОСОБА_3
на день смерті та по теперішній час
були зареєстровані: онука ОСОБА_1 з 1973
року, онук - ОСОБА_2 з 1973 року по 01.08.1992
року, дружина онука - ОСОБА_10 з 1991 року
по 10.01.1993 року, правнук - ОСОБА_8 з 1991 року
по 10.01.1993 року. Крім них за даною адресою
проживає ОСОБА_9 з 1999 року по теперішній
час. ( а.с.18)

Таким чином, згідно положень статей 526 і
549 ЦК, з місцем відкриття спадщини
визнається останнє постійне місце
проживання спадкодавця, а якщо воно
невідоме - місце знаходження майна
або його основної частини. Діями ж, що
свідчать про прийняття спадщини, є
фактичний вступ заявника в
управління чи володіння спадковим
майном у межах шестимісячного строку з
дня відкриття спадщини або подача ним
протягом цього строку до державної
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяви про її
прийняття.

Отже, з аналізу досліджених доказів,
суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 є
єдиною спадкоємицею, що вступила в
управління та володіння спадковими
майном - будинком АДРЕСА_1, після смерті
- ІНФОРМАЦІЯ_3 своєї баби ОСОБА_3, що
передбачено нормами ЦК України в
редакції 1963 року, оскільки ОСОБА_2 не
вчинив жодної з дій, що свідчить про
прийняття спадщини, його належить
вважати таким, що відмовився від неї.

Аналогічна ситуація викладена в ухвалі
Верховного Суду України від 21 жовтня 2009
року та ухвалі Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 червня 2011
року, при вирішенні справ, що виникли з
подібних правовідносин, де містяться
висновки про те, що вважається, що
відмовився від спадщини також той
спадкоємець, який не вчинив жодної з
дій, що свідчать про прийняття
спадщини.

Таким чином, оскільки судом
встановлений факт належності померлій
ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1, а
спадкоємицею померлої за заповітом,
яка прийняла спадщину шляхом виконання
вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України є ОСОБА_1, з
урахуванням відмови ОСОБА_2 від
спадщини в контексті ст. 553 ЦК України,
суд дійшов висновку про можливість
визнати право власності за ОСОБА_1, в
порядку спадкування за заповітом, на
вищевказаний житловий будинок.

Крім того, приймаючи рішення про
задоволення позову, суд враховує, що
оформити свої спадкові права ОСОБА_1 в
позасудовому порядку змоги не має,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи - свідоцтво про право
власності спадкодавці на нерухоме
майно.

Керуючись ст. ст. 529, 548,549,553 ЦК
України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1216,
1220, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174,
208-209, 212-215 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шелудьківської
сільської ради Зміївського району
Харківської області, ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, розташований
по АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Зміївський районний суд Харківської
області шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Зміївським районним судом Харківської
області за письмовою заявою
відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії відповідачем.

Головуючий: