Головуючий суду 1 інстанції - Ткаченко
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 408/82/14-ц
Провадження № 22ц/782/2251/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого - Фарятьєва
С.О.

суддів - Лісіциної А.І..,
Стахової Н.В.

при секретарі - Соловей
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на
рішення Біловодського районного суду
Луганської області від 28 квітня 2014 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_4, вказавши, що з 28
лютого 1997 року перебуває з ним у шлюбі,
а з 06 листопада 2014 року сімейні
відносини між ними були припинені.

За час сімейного проживання вони з
відповідачем за спільні кошти придбали
таке майно: холодильник «Норд»,
вартістю 3000 гривень, газову піч,
вартістю 2500 гривень, телевізор
«Самсунг», вартістю 1500 гривень, два
комплекти телевізійних супутникових
антен, вартістю 1500 гривень, меблеву
стінку «Інтер», вартістю 3000 гривень,
стіл письмовий, вартістю 300 гривень, 2
дивана «Малютка», вартістю відповідно
1500 гривень та 2000 гривень, тумбочку під
телевізор за 400 гривень, холодильник
«Атлант», вартістю 4700 гривень,
автомобіль «ВАЗ-21112», 2007 року випуску,
вартістю 50000 гривень, держ. № НОМЕР_1. у
підсобному господарстві вони також
мали корову, вартістю 7000 гривень, 8 штук
свиней, вартістю 10000 гривень, 50 штук
гусей, вартістю 6000 гривень, 40 штук
курей, вартістю 2000 гривень. Окрім того,
з належних сім'ї земельних ділянок було
зібрано 9 тон насіння соняшника,
вартістю 22500 гривень, 4 тони кукурудзи,
вартістю 4000 гривень. Фактично
більшість всього рухомого та вище
переліченого майна розділена між ними
у добровільному порядку під час
припинення спільного проживання, але
оскільки автомобіль та гроші , виручені
від продажу насіння соняшника забрав
відповідач, його частка, на її думку,
збільшилася на суму вартості 1/2 частини
автомобіля , яким вони мають право
розпоряджатися спільно за виданою гр.
ОСОБА_5 довіреністю, та на суму 22500
гривень від присвоєних грошей, які є
заробленими та власністю обох з них.

Тому позивачка просила суд стягнути з
відповідача половину від вартості
придбаного за спільні кошти подружжя
автомобіля та половину від виручених
від продажу насіння соняшника грошових
коштів, залишивши все інше майно в їх з
відповідачем користуванні за
варіантом, запропонованому в позовній
заяві, тому що все інше майно вони
фактично добровільно так само
розподілили .

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 28 квітня 2014 року
позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Позивачці зі спільно нажитого у шлюбі
виділено наступне майно: один комплект
телевізійних супутникових антен,
вартістю 750 гривень, меблеву стінку
«Інтер», вартістю 3000 гривень, 2
письмових стола, вартістю по 300 гривень
кожний, або на 600 гривень, 2 дивани(
Малютка), загальною вартістю 3500
гривень, холодильник «Атлант»,
вартістю 4700 гривень, всього на 12550
гривень, а з підсобного господарства 4-х
свиней на 5000 гривень, корову на 7000
гривень, гусей на 3000 гривень, 2 тони
кукурудзи на 2000 гривень, 20 курей на
1000гривень, або ще додатково майна на 18000
гривень або майна загальною вартістю
30550гривень.

Стягнуто з відповідача на користь
позивачки, як грошову компенсацію, 5550
гривень грошових коштів в національній
валюті як виручених з продажу
спільного врожаю соняшника .

Відповідачу виділено: холодильник
«Норд», вартістю 3000гривень, газову піч,
вартістю 2500 гривень, телевізор
«Самсунг», вартістю 1500 гривень,
тумбочку під телевізор, вартістю 400
гривень, один комплекту телевізійних
супутникових антен, вартістю 750
гривень, дві тони кукурудзи, вартістю
2000 гривень, 4-х свиней, вартістю 5000
гривень, 25 штук гусей, вартістю 3000
гривень, 20 штук курей, вартістю 1000
гривень, або всього майна на 19150 гривень
та грошові кошти в національній валюті
в сумі 16950гривень, виручені від продажу
спільного врожаю соняшника за 2013 рік.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити за їх безпідставністю.

Стягнуто з відповідача на користь
позивачки 361 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивачка вважає
рішення суду незаконним, постановленим
з порушенням норм матеріального і
процесуального права, та просить його
скасувати в частині відмови стягнення
з відповідача 2500грн. (1/2 частини
грошових коштів, витрачених на
придбання автомобіля «ВАЗ 21112», 2007 року
випуску) та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Заперечень на апеляційну скаргу до
матеріалів справи не надійшло.

Про місце, день та час слухання справи в
суді апеляційної інстанції позивачка
була повідомлена своєчасно та належним
чином в порядку ч.6 ст.74 ЦПК України
телеграмою.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія не
знаходить підстав для її задоволення.

В силу ст.124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ст.2 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів», суд,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечує кожному
право на справедливий суд та повагу до
інших прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України.

Положеннями ст.4 ЦПК України
передбачено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

У відповідності із ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Крім того, вимогами ст.ст.213,214 ЦПК
України передбачено, що рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання:

Чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин та
інше.

З матеріалів справи вбачається, що
вказані вимоги закону судом першої
інстанції виконано було і всі докази
надані сторонами були досліджені і
оцінені в їх сукупності відповідно до
вимог ст.212 ЦПК України.

У відповідності із вимогами ст.ст. 60,61,
63 цього Кодексу, майно, набуте
подружжям під час шлюбу,належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, об'єктом
права сумісної власності подружжя може
бути будь - яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту,
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння , користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності ,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відмовляючи позивачці у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення на
її користь з відповідача ? частини
вартості автомобіля «ВАЗ-21124», 2007 року
випуску, держ. № НОМЕР_1, суд першої
інстанції виходив з того, що
довіреність, яку було надано ОСОБА_5 на
обох сторін, правовим оформленням
переходу права власності на автомобіль
не є і повноваження, яке виникає у
представника за довіреністю, не
порушує її майнових або особистих
немайнових прав, оскільки ані
позивачка ані відповідач не є
реальними власниками вказаного майна.
Крім того, оформити належний правочин,
на підставі зазначеної довіреності, у
нотаріальному порядку або шляхом
продажу його в інших торговельних
установах, у тому числі за наявністю
повноважень позивачки на
розпорядження автомобілем, який
належить ОСОБА_5, через установи, яким
надавалось право проводити таку
торгівлю, ніщо їм, тобто сторонам, не
заважало, проте вони не скористались
такою можливістю.

Як вбачається з відповіді відділення
Державтоінспекції Біловодського РВ
УМВС України у Луганській області від
17.03.2014 року, станом на вказаний час
автомобіль «ВАЗ-21124», держ. № НОМЕР_1
зареєстрований на гр. ОСОБА_6.

Крім того, з довіреності від 8 жовтня
2012 року, наданої ОСОБА_5 і посвідченої у
нотаріальному порядку вбачається, що
вона надає право обом представникам,
незалежно один від одного, одержувати
необхідні довідки та документи,
дублікати, переганяти чи
транспортувати транспортний засіб за
місцем потреби.

Тому посилання апелянта на те, що
вказаний автомобіль знаходиться в
користуванні і розпорядженні тільки
відповідача і на його придбання у 2012
році були затрачені загальні кошти,
судова колегія до уваги не приймає.

З вказаними висновками суду першої
інстанції вважає за необхідне
погодитись і судова колегія
апеляційного суду, оскільки зроблені
вони на підставі встановлених ним у
судовому засіданнні обставинах справи,
всебічно, повно і об'єктивно
досліджених доказах, наданих
сторонами, та на підставі правильного
застосування норм матеріального і
процесуального права.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції ніким не оскаржується, а тому
підстав для перевірки його
обґрунтованості і законності у судової
колегії немає.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам
ст.ст.213, 214 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене доводи
апеляційної скарги, які містять ті ж
самі твердження, що і заява заявника,
висновків суду 1-ої інстанції не
спростовують та не є підставою для його
скасування. При цьому апеляційним
судом враховується те, що згідно із ч.3
ст.309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду тільки тоді, коли це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого по даній справі
не сталося.

Керуючись
ст.ст.303,304,307ч.1п.1,308,314ч.1п.1,315,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Біловодського районного суду
Луганської області від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно але
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після її проголошення.

Головуючий:

Судді: