Справа № 278/1705/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С.
Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Лабенської Л.І., позивача, її
представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Іванівської сільської ради
Житомирського району (далі - Громада)
про визнання права власності на
земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

У позові проти Громади ОСОБА_1 просить
визнати за нею, як за спадкоємцем
першої черги за законом, право
власності на земельну ділянку НОМЕР_1 у
товаристві «Вікторія» масиву
«Соколова гора» та території
Іванівської сільської ради
Житомирського району. Вимоги
мотивовані тим, що спірну земельну
ділянку спадкодавець ОСОБА_2 набула за
договором дарування, однак державний
акт на неї не отримала.

Позов було підтримано ОСОБА_1 та її
представником у суді. Останні,
покликаючись на роз"яснення, викладені
у п. 10 Потанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7
"Про судову практику у справах про
спадкування" стверджували, що у даному
випадку право власності на земельну
ділянку у позивача виникло за
загальними правилами спадкування,
тобто на підставі договору дарування,
який є правовстановлюючим документом.
Іншим шляхом, аніж через встановлення
судом права власності на спірне майно,
позивач не може реалізувати свої права
як спадкоємця.

Представник Громади звернувся з
клопотанням про розгляд справи без
його участі. У вирішенні спору поклався
на розсуд суду.

З досліджених матеріалів справи,
встановлені обставини, які
відповідають цивільним
правовідносинам Суд розглядає справу в
межах заявлених вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 214 ЦПК України
суд має встановити всі обставини
справи, що мають значення, з огляду на
норми матеріального права, якими
регулюються конкретні правовідносини
сторін, що виникли у конкретній справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_3 (а.с.
8-10). З цих причин відкрилася спадщина
на все належне їй майно. Твердження
позивача, що вона є єдиним спадкоємцем
першої черги за законом, Громада не
оспорює. Обставини, визнані сторонами,
звільнені від доказування(ч.ст.61 ЦПУ
України).

За нотаріально посвідченим договором
дарування від 17.02.2003 ОСОБА_3 отримала в
дар від ОСОБА_4 садовий будинок та
спірну земельну ділянку НОМЕР_1 для
ведення садівництва (а.с.14). Згідно із
чинним на той час Наказом Мінюсту N 7/5
від 07.02.2002 " Про затвердження
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно" договір щодо садового будинку
підлягав реєстрації у Житомирському
обласному державному комунальному
підприємстві по технічної
інвентаризації (далі -БТІ). Тобто
набуття права власності на садовий
будинок, пов"язувалося із реєстрацією
договору у БТІ, що було виконано
спадкодавцем(а.с.15). А тому садовий
будинок в порядку спадкування перейшов
до позивача (а.с. 11)

Поряд з цим ст. 126 ЗК України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом. Ця вимога закону
продублювана і у п.3.1 наведеного
договору дарування (а.с.14). Порядок
видачі державних актів про право
власності на земельну ділянку на той
час регулювався Інструкцією про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності не земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженою Наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
4 травня 1999 року № 43. У роз'ясненнях, що
містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від
16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» також зазначено, що
набуття права власності на земельну
ділянку та перехід права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
має місце за наявності наступних
юридичних фактів у їх сукупності
зокрема, укладення спадкодавцем
правочинів щодо набуття права
власності на земельні ділянки;
виготовлення технічної документації
на земельні ділянки; одержання у
встановленому порядку Державного акта
на землю тощо. Якщо зазначені вимоги
спадкодавцем не дотримано - право
власності на конкретні земельні
ділянки не виникає та відповідно до ст.
1216 ЦК не переходить до спадкоємців у
порядку спадкування.

Зі справи вбачається, що державний акт
спадкодавець не виготовляла, а тому
право власності у останньої на спірну
земельну ділянку не виникло. За таких
обставин посилання позивача на вимоги
ст.1225 ЦК України є помилковим.

Окрім цього, за даними Держземагенства
в Житомирському районі спірна
земельна ділянка дотепер рахується за
дарувальником ОСОБА_4, як за власником,
на підставі Державного акту серії ЖТ
-08-12№001791, який є чинним (а.с. 33-34). Однак
позивач не порушувала питання щодо
його скасування, у відповідності до
ст.33 ЦПК України ОСОБА_4 не залучено в
якості відповідача. А суд не наділений
повноваженнями на залучення до справи
інших осіб, як співвідповідачів. Зміст
положень ст. 33 ЦПК України судом
роз'яснювався.

Враховуючи недотримання як
спадкодавцем, так і спадкоємцем
наведених вимог закону, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає до
задоволення.

Керуючись: ст. ст. 3, 15, 16, 328, 1216, 1225, 1235,
1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 126 ЗК України,
ст. ст. 3, 11, 57, 59, 60, 61, 212, 213, 214, 215,218 ЦПК
України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

У задоволення позову ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Іванівської сільської ради
Житомирського району (далі - Громада)
про визнання права власності на
земельну ділянку - відмовити в повному
обсязі за безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області протягом 10 днів
після проголошення рішення через
Житомирський районний суд.

Суддя:
С.Г. Баренко