Справа № 489/2407/14-ц
Номер провадження 2/489/1338/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3
про усунення перешкод у спілкуванні з
матір"ю та зобов"язання не чинити
перешкод,

встановив

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої
вимоги тим, що вона та відповідач є
доньками ОСОБА_4, 1928 р. н. Вона проживала
із матір'ю за адресою: АДРЕСА_2 до 1995
року, коли разом із чоловіком і дитиною
переїхала до Німеччини, де проживала до
2009 року. В 2009 році по причині хвороби
матері, вона вимушена була покинути
Німеччину і повернутись в Україну, щоб
знаходитись біля матері.

За час її перебування біля хворої
матері інші сестри майже не
турбувались станом матері. Відповідач
приходила до матері тільки по святам та
в день отримання матір'ю пенсії.

Коли стан здоров'я матері
стабілізувався вона повернулась до
дітей у Німеччину, а у 2011 році
відповідач забрала матір до себе
додому.

На теперішній час відповідач позбавила
її права реєстрації в будинку матері та
не дає їй можливості навіть
спілкуватись з матір'ю, вона не
відчиняє їй двері і не повідомляє
матері, що вона знаходиться в Україні.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд усунути перешкоди у її
спілкуванні з матір'ю ОСОБА_4 та
зобов'язати відповідача не
перешкоджати їй у спілкуванні з
матір'ю.

Ухвалою суду від 03.06.2014, занесеною до
журналу судового засідання, до участі у
справі залучено у якості третьої особи
ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач позов не визнала. Вказала,
що вона проти того, щоб позивач
спілкувалася з матір"ю, оскільки вона
не турбувалася про неї.

Третя особа в силу свого похилого віку
не змогла висловити своєї позиції
стосовно позову.

Вислухавши пояснення сторін, свідчення
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено такі
обставини та відповідні
правовідносини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю: ОСОБА_11,
1957 р. н., позивача - ОСОБА_1, 1961 р. н. та
відповідача ОСОБА_2, 1953 р. н.

ОСОБА_3 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2, однак, проживає з донькою
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується Актом обстеження
матеріально-побутових умов життя від
11.10.2013 (а. с. 11).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивач у своєму позові зазначає, що
відповідач ОСОБА_2 не дає їй можливості
вільно спілкуватись з матір'ю.

Факт чинення перешкод у спілкуванні з
матір'ю підтверджується показами
свідків. Сама відповідач в судовому
засіданні пояснила, що коли позивач
приходила зі співробітником міліції,
вона їх не пустила та матері про те, що
позивач хоче з нею спілкуватися не
говорила. Сама відповідач вказала, що
вона проти спілкування позивача з
матір"ю.

У відповідності до вимог ст. 153 СК
України мати, батько та дитина мають на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України якщо
спірні відносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутністю
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи, що у ст. 153 СК України мова
йде про дитину, то суд вважає за можливе
застосувати зазначену норму до даних
правовідносин, які не врегульовані
іншим законом, адже як встановлено в
судовому засіданні мати сторін по
справі є жінкою похилого віку та
потребує стороннього догляду, а тому
бажання позивача на безперешкодне
побачення з матір'ю та бажання
добровільного виконання свого
обов'язку щодо догляду за мамою та
надання їй матеріальної допомоги є
зрозумілим та відповідає встановленим
моральним засадам в громадянському
суспільстві.

Суд виходить з того, що відмовитись від
спілкування з позивачем може виключно
матір.

Мати сторін, ОСОБА_3, в силу свого
похилого віку, не змогла пояснити свого
ставлення до дітей, однак вона не
висловлювала небажання спілкуватись
із дочкою ОСОБА_1

А тому, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача про усунення перешкод
у спілкуванні з матір"ю є обґрунтованою
та підлягають задоволенню із
зобов'язанням відповідача не чинити в
цьому перешкод.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
спілкуванні з матір"ю та зобов"язання
не чинити перешкод задовольнити.

Усунути перешкоди у спілкуванні шляхом
зобов"язання ОСОБА_2 не чинити перешкод
у спілкуванні ОСОБА_1 зі своєю матір"ю
ОСОБА_3, 1928 р. н..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 243,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв