Ухвала

іменем україни

21 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів:Євграфової Є.П., Завгородньої
І.М., Євтушенко О.І.,Іваненко
Ю.Г.,розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом прокурора
Вишгородського району Київської
області до Вишгородської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_6, третя особа - відділ
Держземагенства Вишгородського району
Київської області про визнання
протиправним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державного акта про право власності на
земельну ділянку та скасування його
державної реєстрації, витребування
земельної ділянки з чужого незаконного
володіння, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 28
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 27 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Вишгородського району
звернувся до суду з зазначеним позовом,
в якому просив визнати недійсним
розпорядження Вишгородської районної
державної адміністрації № 2226 від 05.10.2012
року «Про затвердження проекту
землеустрою та передачу земельних
ділянок у власність 57 громадянам
України (згідно з додатком) для ведення
індивідуального садівництва та
території Лебедівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області» в частині передачі у
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,084 га, визнати недійсним
державний акт про право власності на
земельну ділянку серії ЯЙ № 334949
виданий 06.12.2012 року на ім'я ОСОБА_6,
площею 0,0804 га з кадастровим номером
370470332 та скасувати його державну
реєстрацію.

Крім того, позивач просив витребувати
на користь держави з незаконного
володіння ОСОБА_6 спірну земельну
ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що при перевірці додержання вимог
земельного та бюджетного
законодавства, було встановлено, що
спірна земельна ділянка передана
відповідачу в порушення ст. ст. 116, 121
Земельного Кодекс України
Вишгородської районною державною
адміністрацією.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 27 січня 2014 року,
позовні вимоги прокурора задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано розпорядження Вишгородської
районної державної адміністрації від 05
жовтня 2012 року № 2226 «Про
затвердження проекту землеустрою та
передачу земельних ділянок у власність
57 громадянам України.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий 06 грудня 2012 року ОСОБА_6 серії
ЯЙ № 334949 на земельну ділянку з
кадастровим номером 37047332 та
скасовано його державну реєстрацію.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
доведеності та обґрунтованості
позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині витребування земельної
ділянки з чужого незаконного
володіння, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що оскільки визнаються
недійсними державні акти на право
приватної власності на землю на ім'я
відповідача, відновлюється становище,
яке існувало до порушення закону і прав
держави, тобто відновлюється порушене
право власності держави на спірну
земельну ділянку, а тому додаткового
судового захисту не потребується.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з огляду на наступне.

Судами встановлено, що розпорядженням
Вишгородської районної державної
адміністрації № 2226 від 05.10.2011 року «Про
затвердження проекту землеустрою та
передачу земельних ділянок у власність
57 громадянам України (згідно з
додатком) для ведення індивідуального
садівництва на території Лебедівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області» ОСОБА_6 передано у
власність земельну ділянку площею 0,0804
га.

На підставі даного розпорядження було
видано державні акти на право
власність на земельні ділянки, а саме:
на ім'я ОСОБА_6 серії ЯЙ №
334949 (кадастровий номер 370470332),
зареєстрований 06.12.2012 року в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за № 23806.

Прокуратурою Вишгородського району
Київської області на виконання
завдання прокуратури Київської
області від 21.02.2013 року проведено
перевірку додержання вимог земельного
та бюджетного законодавства
територіальними підрозділами
Державного агентства земельних
ресурсів України, органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування при прийнятті рішень
про відведення земель
сільськогосподарського і
лісогосподарського призначення та
встановлено, що на підставі рішення
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області № 93 від 21.11.2001 року ОСОБА_6
отримав державний акт серії І-КВ
№ 056837 на право власності на
земельну ділянку площею 0,0817га, для
садівництва на території Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області, який зареєстрований
в книзі записів державних актів на
право власності на землю 27.08.2002 року за
№ 4255.

Відповідно до ч. 4 cт. 116 Земельного
кодексу України передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути оновлення
становища, яке існувало до порушення,
визнання незаконними рішення, чи
бездіяльності органу державної влади,
їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку виникає з моменту державної
реєстрації цього права.

Згідно зі ч. 1 ст.126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
крім випадків, визначених частиною
другою цієї статті.

Статтею 393 ЦК України передбачено, що
правовий акт органу державної влади,
який не відповідає законові і порушує
права власника, за позовом власника
майна визнається судом незаконним та
скасовується. Власник майна, права
якого порушені внаслідок видання
правового акта органом державної
влади, органом влади Автономної
Республіки Крим або органом місцевого
самоврядування, має право вимагати
відновлення того становища, яке
існувало до видання цього акта. У разі
неможливості відновлення попереднього
становища власник має право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що позовні
вимоги в частині скасування
розпорядження від 05.10.2012 року № 2226 та
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

У частині відмови в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції та
апеляційний суд обґрунтовано дійшов
висновку, що дані вимоги не підлягають
захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 27 січня 2014 року, оскільки
судові рішення законні та
обґрунтовані, а доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області
від 28 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 27 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

Ю.Г. Іваненко