АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/5290/2014
Головуючий в суді 1
інстанції - Тітов М.Ю.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
окрему ухвалу Оболонського районного
суду м. Києва від 21 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визнання права власності,
витребування автомобіля з чужого
незаконного володіння та визнання
договору купівлі-продажу недійсним,

встановила:

В січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності, витребування
автомобіля з чужого незаконного
володіння та визнання договору
купівлі-продажу недійсним. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її син ОСОБА_5, який за життя склав
заповіт на її ім'я. У своїй власності
померлий мав автомобіль «Тoyota», 2006 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2.

Відповідачка ОСОБА_2, дізнавшись про
заповіт розпорядилась даним
автомобілем на власний розсуд. Майже
через півтора місяця після смерті
власника, а саме 01.07.2011 року, відповідач
на підставі довіреності зняла
автомобільзобліку. Після чого, згідно
довідки рахунку серії КІМ № 859999,
виданої ТОВ «Торговий Дім Святослав» 12
серпня 2011 року, відповідач продала
автомобіль своїй матері ОСОБА_7 16.11.2011
року спірний автомобіль було
перереєстровано з тимчасового обліку
на постійно і видано свідоцтво про
реєстрацію серії НОМЕР_3.

Вказує, що даний автомобіль був знятий
з реєстраційного обліку незаконно на
підставі довіреності, дія якої була
припинена в зв'язку зі смертю
довірителя, але відповідач навмисно
приховала цей факт, переслідуючи за
мету заволодіння спірним автомобілем,
таким чином позбавивши спадкоємців
можливості успадкувати належне
спадкодавцеві майно.

Крім того, довіреність, на підставі
якої діяла ОСОБА_2, має протиріччя та
помилки, а саме: у верхній частині
бланку зазначено «Місто Київ, п'ятого
лютого дві тисячі десятого року», в
останньому абзаці першої сторінки
зазначено, що «Довіреність видана з
правом передоручення, з правом виїзду
за кордон (після одержання
відповідного свідоцтва в органах ДАІ)
строком на три роки та дійсна до п'ятого
лютого дві тисячі чотирнадцятого
року». На другій сторінці довіреності
вказано, що вона була посвідчена
п'ятого лютого дві тисячі одинадцятого
року.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 21 січня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано недійсною довідку-рахунок ТОВ
«Торговий Дім «Святослав» серії КІМ
№859999 від 12.08.11 про продаж автомобіля
«Тoyota Prado», 2006 року випуску, номер кузова
НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_5.

Витребувано з чужого незаконного
володіння ОСОБА_4, ОСОБА_2 автомобіль
«Тoyota Prado», 2006 року випуску, номер кузова
НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_6 на
користь спадкоємців померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (спадкова справа
№1377/2011 у П'ятнадцятій київській
державній нотаріальній конторі).

У задоволенні іншої частини позову-
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року апеляційні
скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4- задоволені
частково. Рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 21 січня 2014
року та додаткове рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 12 березня 2014 року - скасовані та
ухвалено по справі нове рішення , яким
позов ОСОБА_3 задоволено частково:

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу, оформлений
довідкою-рахунком серії КІМ №859999,
виданою ТОВ «Торговий дім «Святослав»
від 12.08.2011 року, про придбання ОСОБА_7
автомобіля «Тoyota Prado», 2006 року випуску,
д.н. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_4,
свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5 на 3/8 частини автомобіля «Тoyota
Prado», 2006 року випуску, номер кузова
НОМЕР_4, д.н. НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Окремою ухвалою Оболонського
районного суду м. Києва від 21 січня 2014
року порушено питання перед
Прокуратурою м. Києва щодо провадження
досудового розслідування стосовно
наявності в діях службових осіб ВРЕР-1
УДАІ в м. Києві ознак злочину,
передбаченого 364 КК України, та в діях
ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого ст.
191 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

Вказувала, що у зв'язку тяжкою хворобою
ОСОБА_5, на його лікування необхідні
були в короткий строк значні кошти, які
було взято в борг. Повернути позичені
кошти планувалось з продажу
автомобіля, що було певною мірою
гарантом їх повернення. Про продаж
автомобіля було відомо і позивачу, яка
на той момент проживала з ними.
Вказувала, що кошти від продажу
автомобіля пішли на повернення боргів
за лікування.

В судовому засіданні апелянт
підтримала апеляційну скаргу на окрему
ухвалу та просила скаргу задовольнити.
Позивач та її представник вважали
доводи апеляційної скарги
безпідставними та просили залишити
окрему ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, що з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України, суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону і встановивши причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, може постановити окрему
ухвалу і направити її відповідним
особам чи органам для вжиття заходів
щодо усунення цих причин та умов.

Постановляючи окрему ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що на
час відчуження автомобіля ОСОБА_5
помер, його воля не була направлена на
вчинення правочину, оскільки
довіреність, на підставі якої ОСОБА_2
провела відчуження автомобіля,
припинила дію, тому в діях посадових
осіб ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві суд першої
інстанції вбачає ознаки злочину,
передбаченого ст. 364 КК України, а в діях
ОСОБА_2- ознаки злочину, передбаченого
ст. 191 КК України.

Окрема ухвала оскаржується лише в
частині щодо дій ОСОБА_2, тому в іншій
частині колегія суддів ухвалу не
перевіряє.

Виходячи з наявних у матеріалах справи,
досліджених судом першої інстанції
доказів, висновки суду щодо наявності
підстав для постановлення окремої
ухвали відповідають обставинам справи
та положенням процесуальногозакону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
необхідності продажу автомобіля з
метою погашення боргів - висновків суду
першої інстанції не спростовують,
оскільки матеріалами справи
встановлено, що вчиняючи дії по зняттю
з реєстраційного обліку автомобіля
«Тoyota Prado», 2006 року випуску, номер
кузова НОМЕР_4, зареєстрованого на ім'я
ОСОБА_5, після смерті останнього,
ОСОБА_2 у заяві про зняття з обліку
транспортного засобу зазначала, що діє
від імені ОСОБА_5 на підставі
довіреності від 05.02.2010 року ( а.с.8).
Наявна у неї довіреність містила
посилання, в тому числі на ст. 248 ЦК
України, відповідно до якої
представництво за довіреністю
припиняється у разі смерті особи, яка
видала довіреність.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
правильність постановленої ухвали не
впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
постановлена з додержанням норм
процесуального права, і підстав для її
скасування не вбачається, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 211, 218
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Окрему ухвалу Оболонського районного
суду м. Києва від 21 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: