АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 411/7156/12 22-ц/774/201/К/14
Справа № 411/7156/12
Головуючий в І інстанції
№ 22ц/774/201/к/14
Доповідач - Соколан Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: - Соколан Н.О.,

суддів: - Бондар Я.М., ЗубаковоїВ.П.

при секретарі: Бевзі М.О.

за участю: представників позивача
ОСОБА_5,ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційними скаргами
представника позивача ОСОБА_5,
відповідача ОСОБА_7 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 25 березня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_7 про стягнення боргу за
договором позики,відшкодування
моральної шкоди -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2012 року позивач ОСОБА_8
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7
про стягнення боргу. В обґрунтування
своїх вимог зазначила, що ОСОБА_7 03.11.2009
року взяв у неї гроші в борг у сумі 20000
доларів США, 10000 доларів США мав
повернути через рік-півтора року, а
останню суму на першу її вимогу., про що
написав розписку. Оскільки гроші
позивачу не повернуті, просила
стягнути на її користь з відповідача
борг за розпискою 159 998 грн., 3% річних -
3196 грн., та моральну шкоду в розмірі 20 000
грн.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_7
про стягнення боргу за договором
позики, відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_8 суму боргу в розмірі
79993 грн. В іншій частині в позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_5 просить скасувати
рішення суду та постановити нове про
задоволення позову в повному обсязі,
оскільки вважає, що судом не вірно
трактовано текст розписки щодо
зобов'язання повернути позивачу всю
суму боргу відповідачем;судом не взято
до уваги, що 10000 доларів США відповідач
мав повернути через рік - півтора, а
інші 10000 доларів США надавались в борг
безстроково, тобто до першої вимоги.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_7
просить рішення суду скасувати та
ухвалити рішення про відмову в
задоволенні позову, оскільки при
вирішення справи суд не взяв до уваги,
що розписка написана рукою позивача, а
підпис в розписці не чіткий і до
розписки відповідач ніякого
відношення не має; вважає, що розписка є
неналежним доказам по справі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційних скарг та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
представника позивача ОСОБА_5 підлягає
частковому задоволенню, а апеляційна
скарга відповідача ОСОБА_7 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що 03 листопада 2009 року
відповідач ОСОБА_7 взяв у борг у
позивача ОСОБА_8 кошти у розмірі 20 000
доларів США, з яких 10 000 доларів США,
згідно розписки, зобов'язався
повернути через рік або півтора (а.с. 48).

У відповідності до положень ст.1047 ЦК
України за договором позики, який був
укладений представленою позивачем
письмовою розпискою, одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з висновку
почеркознавчої експертизи, проведеної
за ухвалою суду апеляційної інстанції
(а.с. 179), підпис від імені ОСОБА_7 під
текстом розписки виконаній самим
відповідачем ОСОБА_7, тому доводи
апеляційної скарги відповідача про те,
що розписка не може бути належним
доказом у справі та що він не має
ніякого відношення до розписки, є
безпідставними, оскільки
спростовуються зазначеним експертиним
висновком та матеріалами по справі.

Колегія суддів також вважає
необґрунтованими посилання
апеляційної скарги представника
позивача ОСОБА_5 про те, що за договором
поверненню підлягає сума у розмірі 20 000
доларів США, оскільки суд першої
інстанції вірно встановив, що
відповідач зобов'язався повернути як
борг суму у розмірі 10 000 доларів. Тому
висновок суду є обґрунтованим та
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Рішення суду в цій частині не підлягає
скасуванню та зміні як таке, що
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Однак, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції безпідставно
відмовив у стягненні 3 % річних, що
передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України,
відповідно до якої боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 3%
річних за прострочення виконання
зобов'язання за договором позики в сумі
3196 грн.

Розрахунок 3% річних від простроченої
суми за 03.05.2011 року по 14.09.2012 року
складає 558 днів.

79 993 грн. * 3% = 23 99,79

23 99,79 : 365= 6,5748

6,5748 * 558 = 3669 грн.

Однак, позовні вимоги пред'явлені на
суму 3196 грн., тому колегія суддів не
може вийти за межі позовних вимог, і
вважає, що стягненню підлягає сума 3%
річних, заявлена у позові.

За таких обставин рішення в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про задоволення
позовних вимог про стягнення 3% річних.

Крім того, на користь позивача з
відповідача підлягають стягненню
судові витрати. Згідно положень ч. 1,5 ст.
88 ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,
не передаючи справи на новий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат.

Враховуючи те, що на апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_5,
який діє в інтересах ОСОБА_8, задоволено
в розмірі 3196 грн., з ОСОБА_7 на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у сумі 31,96 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313- 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_7
відхилити.

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2013
року скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення 3% річних скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 3%
річних в сумі 3196 гривень та судовий
збір в сумі 31,96 грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: