У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько О.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Ярмолинецького
районного суду Хмельницької області
від 14 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 23 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
стягнути на свою користь з ОСОБА_5
заборгованість за договором позики.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15
жовтня 2011 року між ним та відповідачем
було укладено договір позики, за
умовами якого останній позичив 120 тис.
грн. з строком повернення до 31 грудня 2011
року, що підтверджується розпискою.
Вказував, що відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконав, борг вчасно не
повернув, а тому просив стягнути на
свою користь заборгованість, яка, з
урахування процентів та 3% річних,
складає 138 937 грн 56 коп.

Рішенням Ярмолинецького районного
суду Хмельницької області від 14
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 23 грудня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про те, що позов є необґрунтованим,
оскільки позивачем не було доведено
позовні вимоги.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду
Хмельницької області від 14 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 23 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.О. Лесько

М.Є. Червинська