АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 600/166/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Кренцель М.І. Провадження №
22-ц/789/544/14 Доповідач - Фащевська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровського М. В., Гурзеля І.
В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю - ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх
представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Козівського районного суду
від 14 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з
позовом до ОСОБА_1 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

Позивачі вказали, що після смерті
їхньої матері ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на земельну ділянку (пай), яка
їй належала на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку частку (пай). Вони в
шестимісячний термін із заявою про
прийняття спадщини не звернулися в
нотаріальну контору, оскільки була
домовленість із ОСОБА_1 в добровільному
порядку розділити спадкове майно,
проте відповідач прийняв повністю
спадщину, зокрема, земельну частку (пай)
та розділити її не бажає. Вважають, що
строк звернення із заявою про
прийняття спадщини пропустили з
поважних причин і просять його
поновити.

Рішенням Козівського районного суду
від 14 березня 2014 року позов ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини задоволено.

Надано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додатковий
строк в три місяці для подання заяви
про прийняття спадщини за законом на
земельну частку (пай), що належав їхній
матері ОСОБА_6, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3, що
знаходиться у колективній власності
селянської спілки "Зірка" смт. Козлів,
Козівського району Тернопільської
області, як пропущений з поважних
причин.

ОСОБА_1 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Козівського районного суду
від 14 березня 2014 року, посилаючись на
те, що при ухваленні рішення суд
неповно з'ясував обставини, які мають
значення для справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи,
зазначені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачі
були непрацездатними, про існування
заповіту на користь брата не знали та
між ними була домовленість в
добровільному порядку розділити
спадкове майно і вказані причини
пропуску строку для прийняття спадщини
є поважними.

Із вказаним висновком колегія
суддів не погоджується, оскільки він є
необґрунтованими і не узгоджується із
вимогами закону, а тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання заяви про прийняття спадщини.

Судом першої інстанції
встановлено, що 18 березня 2008 року матір
сторін по справі ОСОБА_6 склала
заповіт, згідно якого земельну
ділянку, яка їй належала на підставі
державного акту на земельну ділянку
серії ЯГ №024688, виданого 7 квітня 2006 року
Тернопільським обласним головним
управлінням земельних ресурсів в
Козівському районі, заповіла ОСОБА_1

Померла ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, що
стверджується свідоцтвом про смерть.

На час смерті спадкодавця
позивачі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, були повнолітніми
непрацездатними дітьми спадкодавця,
мали право на обов'язкову частку у
спадщині відповідно до ст.1241 ЦК
України, проте у встановлений законом
строк - шість місяців з часу відкриття
спадщини заяву про прийняття спадщини
в нотаріальну контору не подали.

Рішенням Козівського районного
суду від 10 жовтня 2013 року встановлено,
що ОСОБА_6 дійсно заповіла заявнику
ОСОБА_1 земельну ділянку, розміщену на
території Козлівської селищної ради 3,23
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належала ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ №024688 від 7 квітня 2006 року,
згідно заповіту, посвідченого
секретарем Козлівської селищної ради
18 березня 2008 року за реєстром №165.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів
справи позивачі на час смерті
спадкодавця були непрацездатними і
мали право на обов'язкову частку у
спадщині незалежно від змісту
заповіту.

Проте своє право на спадкування
не здійснили у передбачений законом
спосіб та строк - шість місяців з часу
відкриття спадщини у відповідності до
вимог ст.1268-1270 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в
п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
слід також враховувати, що додатковий
строк визначається у разі, якщо суд
визнає причини пропуску строку для
прийняття спадщини поважними. У
зазначеній категорії справ є
обов'язковим обґрунтування в
мотивувальній частині судового
рішення поважності причин пропуску
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Судом не можуть бути визнані
поважними такі причини пропуску строку
для подання заяви про прийняття
спадщини як юридична необізнаність
позивача щодо строку та порядку
прийняття спадщини, необізнаність
особи про наявність спадкового майна,
похилий вік, непрацездатність,
незнання про існування заповіту,
встановлення судом факту, що має
юридичне значення для прийняття
спадщини (наприклад, встановлення
факту проживання однією сім'єю),
невизначеність між спадкоємцями хто
буде приймати спадщину, відсутність
коштів для проїзду до місця відкриття
спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, непрацездатність
позивачів та не знання їх про існування
заповіту на користь брата ОСОБА_1 не є
поважними причинами пропуску строку
для прийняття спадщини відповідно до
п.3 ст.1272 ЦК України.

Посилання позивачів на те, що вони
пропустили строк на прийняття
спадщини, так як між ними та
відповідачем по справі, існувала
домовленість про добровільний
розподіл спадкового майна, також не
може бути поважною причиною для
визначення додаткового строку,
оскільки згідно законодавства України
дана обставина не є поважною
підставою для визначення додаткового
строку для прийняття спадщини.

Той факт, що апелянти перебували
на лікуванні ОСОБА_4 - з 05.12.13 р. по 16.12.13
року, а ОСОБА_3 - з 09.12.13 р. по 23.12.13 року, що
стверджується відповідними довідками
Козлівської районної лікарні, сам по
собі не може бути доказами пропуску
строку для прийняття спадщини
тривалістю в шість місяців.

Інших будь-яких доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску для прийняття спадщини після
смерті матері ОСОБА_6 позивачі не
надали.

За вказаних обставин підлягала
застосуванню ч.1 ст.1272 ЦК України про
наслідки пропущення строку для
прийняття спадщини.

Підсумовуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позивачами не доведено поважність
причин пропуску строку для подання
заяви про прийняття спадщини, оскільки
їх доводи не пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами на
вчинення цих дій.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову та
скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Козівського районного
суду від 14 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська