АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-1442/14
Головуючий у 1 інстанції: Волошин В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

8 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В.,
Усика Г.І.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 2 жовтня 2013 року у справі за
позовом Державного публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Украгролізінг" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
-

В С Т А Н О В И Л А

В лютому 2012 року Державного публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Украгролізінг"
звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2
(далі - відповідач - 1) та ОСОБА_3 (далі -
відповідач - 2), в якому просило
стягнути із відповідача - 1 на свою
користь 15474,02 грн., а з відповідача 2 - 4445,4
грн., посилаючись на те, що Державною
фінансовою інспекцією України
встановлено перерахування позивачем
коштів TOB "Супутник" за фактично не
поставлені зернозбиральні комбайни
КЗС 9-1-01 "Славутич" в загальній сумі3 999
000,0 грн., в порушення вимог ст. 193 ГК
України; статей 525, 526 ЦК України,
допущені з вини колишнього голови
правління позивача - відповідача 1 (з 15
лютого 2007 р. генерального директора),
яким прийнято рішення про
перерахування коштів ТОВ «Супутник»
за фактично не поставлення 7 (сім)
зернозбиральних комбайнів КЗС 9-1-01
"Славутич" та заступника генерального
директора позивача - відповідача - 1,
яким підписані договори
відповідального зберігання та акти
приймання-передачі фактично
непоставлених TOB "Супутник" вказаних
зернозбиральних комбайнів.

На підставі положень статей 132, 133 КЗпП
України, позивач вважає, що за
заподіяну шкоду при виконанні трудових
обов'язків відповідачі - 1 і - 2 мають
понести відповідальність у розмірі
прямої дійсної шкоди, але не більше
свого середнього місячного заробітку,
тобто відповідач - 1 у розмірі
середнього місячного заробітку в
розмірі 15 474,02 грн., а відповідач - 2 - 4
445,40 грн.

Відповідачі із пред*явленим позовом не
погодилися.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 2 жовтня 2013 року позов
ДПАТ "Національна акціонерна компанія
"Украгролізінг" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ДПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" 15 474,02 грн. та судовий
збір у розмірі 166,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" 4 445,40 грн. та судовий
збір у розмірі 47,85 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

В суді апеляційної інстанції апелянт
та його представник підтримали подану
скаргу, із викладених в ній підстав,
представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, просив залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився,
будучи повідомленим належним чином про
час і місце слухання.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи пред*явленй позов суд
першої інстанції виходив із того, що на
виконання умов Договору поставки №
06-2/2 від 20.01.2006 р., позивачем
неодноразово здійснювалось придбання
(оплата) товару для лізингоотримувачів,
згідно з укладеними договорами
фінансового лізину та актами
приймання-передачі до них.

За дорученням відповідача - 1, в
порушення умов п. 7.4.2 Договору поставки,
позивачем перераховано остаточну
оплату за 8 зернозбиральних комбайнів в
розмірі 50 %, що становить 2 255 243,50 грн. без
укладання трьохсторонніх актів
приймання-передачі вказаних комбайнів,
тим самим відповідач - 1 свідомо порушив
умови договору поставки та
безпідставно дав доручення
перерахувати кошти.

В подальшому придбані комбайни, згідно
з договорами зберігання від 31.05.2007 р. №
134, від 31.08.2007 р. № 31-08/1, від 28.09.2007 р. № 28-09
укладеного з TOB "Супутник" та позивачем
в особі відповідача - 2 було передано на
відповідальне зберігання (т.1 а.с. 26-28,
34-36, 40-42).

Як зазначено в Акті ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності позивача від 09.12.2011 р.,
проведеної Державною фінансовою
інспекцією України 7 зернозбиральних
комбайнів КЗС 9-1-01 "Славутич", що
передані позивачем на зберігання,
зареєстровано на праві власності за
суб'єктами господарювання, які
придбали їх самостійно за власні кошти,
а не у позивача. Останнім були
перераховані кошти TOB "Супутник" за
фактично не поставлені зернозбиральні
комбайни КЗС 9-1-01 "Славутич" в загальній
сумі 3 999 000,0 грн., чим порушено вимоги ст.
193 ГК України, статі. 525, 526 ЦК України.
Відповідача - 2 в свою чергу
безпідставно підписав договори
відповідального зберігання та акти
приймання-передачі фактично
непоставлених TOB "Супутник"
зернозбиральних комбайнів.

Але погодитися з таким висновком не
можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КЗпП України, за
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку. і

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 133 цього Кодексу, у
відповідності з законодавством
обмежену матеріальну відповідальність
несуть: керівники підприємств, установ,
організацій та їх заступники, а також
керівники структурних підрозділів на
підприємствах, в установах,
організаціях та їх заступники - у
розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але
не більше свого середнього місячного
заробітку, якщо шкоду підприємству,
установі, організації заподіяно
зайвими грошовими виплатами,
неправильною постановкою обліку і
зберігання матеріальних, грошових чи
культурних цінностей, невжиттям
необхідних заходів до запобігання
простоям, випускові недоброякісної
продукції, розкраданню, знищенню і
зіпсуттю матеріальних, грошових чи
культурних цінностей.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 20.06.2006 р. обіймав посаду Голови
правління позивача, а з 15.02.2007 р. посаду
генерального директора позивача.

ОСОБА_3 з 11.04.2007 р. по 23.07.2008 р. обіймав
посаду заступника генерального
директора позивача.

20.01.2006 р. між BAT "HAK "Украгролізинг",
правонаступником якого є ДПАТ "HAK
"Украгролізинг" та ТОВ «Супутник»,
укладено договір поставки № 06-2/2 (а. с.
5), за умовами кого TOB "Супутник"
зобов'язується передати у встановлені
договором строки сільськогосподарську
техніку, вантажні автомобілі та
обладнання для сільгосппереробки щодо
яких немає обмеження надання її в
лізинг (п. 1.1 договору). Товар
передається у власність позивача
(Покупця) з метою надання його у
користування на визначений строк
третім особам (Лізингоодержувачам) на
умовах договору фінансового лізингу(п.
1.2 договору).

Товар передається згідно акта
приймання-передачі між Постачальником,
Покупцем і Лізингоодержувачем (далі -
Трьохсторонній акт) (п. 2.4).

Пункт 7.4 Договору передбачено, що
оплата вартості товару проводиться
щона1менше двома платежами:

7.4.1. попередня оплата в розмірі до 50%
вартості Товару проводиться не пізніше
15 грудня 2006 року;

7.4.2 остаточний розрахунок за кожну
одиницю Товару, вартість якого не є
оплаченою згідно із п. 7.4.1. цього
Договору, здійснюється в місячний
строк після укладення
Трьохстороннього акту, за умови
надходження бюджетних коштів.

Аналізуючи предмет і підстави
пред*явленого позову, колегія суддів
вважає, що обставини завдання шкоди
відповідачами позивачу, при виконані
ними трудових обов*язків, встановлені в
Акті ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
позивача від 09.12.2011 р., проведеної
Державною фінансовою інспекцією
України.

Наведений акт є по суті єдиним
доказом, на який посилається позивач
на підтвердження своїх вимог щодо
неправомірності дій відповідачів при
виконані своїх трудових обов*язків.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, погодився із доводами
позивача, і задовольнив пред*явлений
позов, посилаючись також лише на дані,
викладені у вказаному акті.

Разом із тим, вирішуючи спір, суд
залишив поза увагою і не дав фактично
ніякої правової оцінки тій обставині,
що відповідач - 1 ще в квітні 2012 року
звернувся із адміністративним позовом
до Окружного адміністративного суду м.
Києва про визнання неправомірними
висновків Державної фінансової
інспекції України зазначених в акті №
07-2155 від 09.12.2011 р. (т.1 а.с. - 140-145).

За наслідками розгляду даного позову,
Окружний адміністративний суд м. Києва
18.07.2012 р. прийняв постанову, якою
задовольнив позов, і визнав
неправомірними дії Державної
фінансової інспекції України в
частині надання висновків в акті
позапланової виїзної ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності позивача від 09.12.2011 р. про
відсутність у НАК «Украгролізинг»
зернозбиральних комбайнів КЗС 9-1-01
"Славутич" із заводськими номерами 766, 70,
773, 774, 775, 776, 889, 890 (т.1 а.с. -165).

Про ці обставини суду першої інстанції
було відомо на стадії перегляду
заочного рішення суду від 11.06.2012 р. за
заявою відповідача - 1, яка була
задоволена судом, у зв*язку із чим
заочне рішення було скасовано ухвалою
від 19.09.2012 р., а справа призначена до
розгляду (т. 1 а.с. - 137, 251).

В подальшому ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
09.07.2013 р. була скасована постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012 р.,
якою була скасована постанова
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 18.07.2012 р., а справу направлено
на новий розгляду до суду апеляційної
інстанції (т. 3 а.с. 9-12).

Ухвалою від 26.11.2013 р. Київський
апеляційний адміністративний суд
залишив без змін постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.07.2012 р.

Вказаними судовими рішеннями
встановлено, що вісім одиниць
сільськогосподарської техніки, а саме
зернозбиральні комбайни КЗС 9-1-01
"Славутич" із заводськими номерами 766, 70,
773, 774, 775, 776, 889, 890, були поставлені ТОВ
«Супутник» до НАК «Украгролізинг»,
однак були передані Компанією
(позивачем) на відповідальне
зберігання ТОВ «Супутник», у зв*язку із
технічними недоліками, що
підтверджується чинними документами,
які не визнавалися не дійсними в
судовому порядку.

Також встановлено, що факти здійснення
господарської діяльності між НАК
«Украгролізинг» та ТОВ «Супутник»
вчинені без будь-яких порушень чинного
законодавства України.

Згідно ч. 3 ст. 213 ЦПК України,
обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з*ясованих
обставин у справі, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскільки акт Державної фінансової
інспекції України від 09.12.2011 р. є
єдиним доказом на підтвердження факту
протиправних дій відповідачів, в
результаті яких позивачу була завдана
шкода в розмірі 3 999 000,0 грн., залишення
судом поза уваги тієї обставини, що
висновки, викладені у вказаному акті
оскаржуються відповідачем -1 в порядку
адміністративного судочинства
свідчить про неповне з*ясування судом
обставин, які мають суттєве значення
для правильного вирішення справи, і які
повинні були бути з*ясовані судом при
вирішенні даної справи, і яким повинна
була бути надана відповідна правова
оцінка, на виконання вимог ст. 213 ЦПК
України, для чого у суду об*єкивно не
було перешкод.

Той факт, що постанова Київського
апеляційного адміністративного суду у
справі за позовом ОСОБА_2 була ухвалена
після ухвалення рішення у даній справі
(23.11.2013 р.) не може бути формальним
приводом для її ігнорування при
перегляді даної справи судом
апеляційної інстанції, оскільки судом
першої інстанції були допущені
порушення вимоги процесуального
закону щодо законності і
обгрунтованості оскаржуваного
рішення, які суд апеляційної інстанції
повинен усунути.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що в матеріалах справи відсутні
докази того, що на час ухвалення
оскаржуваного рішення позивачем
здійснювались дії спрямовані на
визнання недійсними або розірвання,
укладених відповідачем -2 договорів
відповідального зберігання комбайнів,
а також не пред*являлися вимоги до ТОВ
«Супутник» щодо повернення
безпідставно сплачених на думку
позивача бюджетних коштів за фактично
не поставлені комбайни, тобто сам
позивач, як господарюючий суб*єкт, до
цього часу не оспорив правомірність як
факту перерахування коштів на
виконання умов договору поставки, так
і чинність договорів відповідального
зберігання комбайнів.

За таких обставин, колегія судів
вважає, що передбачених статтями 132 і 133
КЗпП України підстав для накладення на
відповідача -1 обов*язків по
відшкодуванню завданої позивачу шкоди
в розмірі його середнього місячного
заробітку відсутні, у зв*язку із
недоведеністю винної неправомірної
поведінки відповідача -1, в результаті
якої позивачу була завдана майнова
шкода в розмірі 3 999 000,0 грн.

Відповідно рішення в частині стягнення
шкоди зі ОСОБА_2 підлягає скасуванню і
ухваленню нового про відмову у
задоволенні позову в цій частині.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3, то
колегія суддів виходила із того, що
останній не оскаржував рішення, а тому
законність і обґрунтованість рішення в
цій частині колегією суддів не
перевірялося.

А тому апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, оскільки
апелянт просить скасувати рішення в
повному обсязі, але доводи його скарги
стосуються необґрунтованості рішення
у задоволенні вимог, пред*явлених лише
до нього.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 2 жовтня 2013 року в
частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь
Державного публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг" 15 474,02 грн. 02
коп. та судового збору у розмірі 166,75
грн. скасувати і ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: