Справа № 742/1305/14 Провадження №
22-ц/795/1302/2014 Головуючий у I інстанції
-Ільченко О. І. Доповідач - Мамонова
О. Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Кузюри Л.В., Зінченко С.П.,

при секретарі: Шкарупа Ю.В.

з участю: відповідача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 23
квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дитини та додаткових витрат, третя
особа - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково; стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно
аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, в
розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку
відповідача, починаючи з 26.03.2014 року і
до закінчення дочкою навчання, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 23 квітня 2014 року і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
і неповне встановлення обставин, які
мають істотне значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд не врахував той факт, що в
даний час позивачка в шлюбі не
перебуває і бюджет сім'ї складається
лише з її невеликої заробітної плати, а
відповідач в змозі сплачувати аліменти
у розмірі 1/4 частини від усіх видів
доходів, який чітко визначений
законодавством. Апелянт зазначає, що
відмовляючи повністю у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
додаткових витрат, суд невірно
витлумачив норми ст. 199 СК України та не
застосував ст. 185 СК України до спірних
правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та його представника, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3
при визначенні розміру аліментів, суд
першої інстанції врахував задовільний
стан здоров'я платника
аліментів-відповідача, його доходи,
наявність у нього на утриманні
малолітньої дитини, непрацездатних
батьків. Відмовляючи у стягненні
додаткових витрат районний суд виходив
з того, що глава 16 СК України не
передбачає правових підстав для
застосування ст. 185 СК України щодо
додаткових витрат на повнолітню
дитину.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам чинного
законодавства.

По справі встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі
(а.с. 9), від якого мають дочку - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на
утриманні матері-позивачки, на даний
час досягла повноліття та є студенткою
1 курсу денної форми навчання
архітектурного факультету
Полтавського національного технічного
університету ім. Ю.Кондратюка (а.с. 11, 12).

Згідно договору № 07.04-13 від 12.08.2013 року,
укладеного між навчальним закладом та
ОСОБА_4, на підготовку фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня
„бакалавр" у Полтавському НТУ ім.
Ю.Кондратюка плата за навчання за кожен
навчальний семестр вноситься в розмірі
5400 грн. та за весь період навчання
складає 48600 грн. (а.с. 13).

Позивачка працює бухгалтером у ТОВ
„Позитив ЛТД", загальна сума її доходу
за період з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року
становить 7800 грн. (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_1 працює майстром НГВУ
„Чернігівнафтогазгелогія", має
стабільний заробіток та згідно довідки
про заробітну плату № 138 з жовтня 2013
року по січень 2014 року сума його доходу
становить 48942,14 грн. (а.с. 29).

На даний час відповідач перебуває у
шлюбі з ОСОБА_5, від якого має
малолітнього сина - ОСОБА_6, 2003 року
народження, який має хворобливий стан
(а.с. 34-35). Також відповідач має двох
батьків-пенсіонерів (а.с. 33).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України у п. 20 постанови від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 цього кодексу. При
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Проаналізувавши зазначені норми права
та оцінивши в сукупності надані докази,
суд першої інстанції правомірно
виходив з того, що повнолітня дочка
сторін ОСОБА_4 навчається на
стаціонарній формі навчання на
контрактній основі і у зв'язку з цим
потребує матеріальної допомоги, та
дійшов вірного висновку про
необхідність стягнення з ОСОБА_1
аліментів на утримання дочки у розмір
1/6 частини всіх видів заробітку з
урахуванням наявності на його
утриманні малолітньої дитини та
непрацездатних батьків.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач в змозі сплачувати аліменти
у розмірі 1/4 частини від усіх видів
доходів, який чітко визначений
законодавством не заслуговують на
увагу, оскільки норми СК України, а саме
ст. 200, не встановлює конкретних
розмірів аліментів на повнолітніх
дітей.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині вимог про стягнення додаткових
витрат на оплату навчання повнолітньої
дочки, суд виходив з їх невідповідності
положенням ст. 199 СК України.

Також не можуть бути прийняті до уваги
апеляційним судом доводи апелянта про
безпідставну відмову у стягненні
додаткових витрат, пов'язаних з
навчанням дочки виходячи з наступного.

Главою 16 СК України, якою врегульовано
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина та його
виконання, не передбачено участі
батьків в додаткових витратах на
повнолітню дитину.

Статтею 201 СК України передбачено, що до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

Наведене свідчить, що ОСОБА_3 не має
права на відшкодування додаткових
витрат, пов'язаних з навчанням
повнолітньої дочки у вищому
навчальному закладі, оскільки
стягнення додаткових витрат, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо), можливе лише
на неповнолітню дитину.

За викладених обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 23
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: