Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1497/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Панасюк І. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.06.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої судді : Франко В.А.,

суддів : Кіселик С.А.., Черненко В.В.

секретар Липа А.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від 15
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4, яка діє і в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 5
серпня 2013 року о 17 год. 30 хв. коли вона
знаходилась в своєму автомобілі ВАЗ-2109
д/з НОМЕР_1 в с.Хащувате по вул.. Леніна
разом з малолітньою донькою, та
виконувала розворот, відповідач
допустив дорожньо - транспортну
пригоду і вдарився мотоциклом Іж 6 д/з
НОМЕР_2 в ліве переднє крило автомобіля.

Постановою Гайворонського районного
суду від 28.08.2013 року відповідача за
скоєне ДТП притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП і застосовано до нього
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн.

Внаслідок ДТП був пошкоджений її
автомобіль, який вона відремонтувала.

Вартість відновлювального ремонту
автомобіля з урахуванням усунення
дефектів становить 5 515 грн., чим їй
спричинена матеріальна шкода на
вказану суму.

Крім того в результаті ДТП їй та її
доньці завдано моральну шкоду так її
донька перенесла сильний стрес,
лікувалась від нього, вона позивач
також переживала за здоров'я доньки, а
також душевні страждання з приводу
пошкодження автомобіля та
неможливість користуватись ним більше
місяця. Моральну шкоду, спричинену її
оцінює в 2000 грн., а донці - 3000 грн.
Вказані суми і просила стягнути з
відповідача а також понесені нею
судові витрати.

Рішенням Гайворонського районного
суду Кіровоградської області від 15
квітня 2014 року позов ОСОБА_4 було
задоволено частково .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
спричинену їй матеріальну шкоду в
розмірі 5515 гривень, спричинену їй
моральну шкоду в розмірі 300 грн. та її
неповнолітній доньці ОСОБА_5, розмірі 500
грн., а також понесені судові витрати по
справі у розмірі 1987 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення ухвали
суду через порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначається, що факт
спричинення будь-яких механічних
пошкоджень автомобілю позивачки у ДТП
мав бути зафіксований, проте позивачка
не надала до суду документів, які б це
підтверджували.

З посиланням на постанову суду від
28.08.2013 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності
зазначає, що в ній вказано, що від
порушення не настало жодних шкідливих
наслідків.

Позивачем не доведено факт спричинення
моральної шкоди їй та її доньці.

Зазначає, що розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. Як
вбачається, з квитанції №75/13 від 15.11.2013
року за надання правової допомоги
сплачено 1500 грн., в той час, як позивач
звернулась до суду 31 березня 2014 року.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_3 підтримав доводи
апеляційної скарги та просив скасувати
рішення і відмовити в позові позивачці.
Зазначив, що ДТП скоєне внаслідок
неправомірних дій позивача, проте він
не оскаржував постанову
Гайворонського районного суду від
28.08.2013 року якою його притягнуто до
відповідальності за скоєне ДТП за ст.124
КУпАП. Зазначив, що внаслідок ДТП
дійсно був пошкоджений автомобіль
позивача - ліве переднє крило, розбита
фара, проте позивач на місце пригоди
експерта не викликала.

Після оголошеної перерви позивач
заперечила проти доводів апеляційної
скарги. Погоджується з рішенням суду.
Пояснила, що винуватцем ДТП є
відповідач, який управляв мотоциклом
Іж не маючи водійського посвідчення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, та не заперечується
відповідачем, що 05 серпня 2013 року о 17
год. 20 хв. в с. Хащувате, Гайворонського
району по вул. Леніна, відповідач,
керуючи мотоциклом ІЖ 6, д/н НОМЕР_2
допустив зіткнення з автомобілем
ВАЗ-2109, д/н НОМЕР_1 під керуванням
позивача.

Викладене та вина відповідача ОСОБА_3
підтверджується постановою
Гайворонського районного суду від
28.08.2013 року, яка вступила в закону силу і
відповідачем не оскаржувалась. (а.с.7).

Встановлено, та підтверджується
доказами, зокрема і адміністративною
справою, що результаті ДТП позивачу
була спричинена матеріальна шкода у
вигляді пошкодження її автомобіля
ВАЗ-2109, д/н НОМЕР_1 а саме часткова
деформація лівого переднього крила,
розбито освітлювальні сигнальні
пристрої(а.с.6 адмін.справи)

Розмір матеріальної шкоди в розмірі 5515
грн. спричиненої відповідачем
підтверджується наявним в матеріалах
справи актом №БГ-00026 здачі-прийняття
робіт, видатковою накладною, товарними
чеками (а.с.9-15) та поясненнями свідка
ОСОБА_7

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог та заперечень, надавши докази
відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК.

За таких обставин суд дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку, з чим погоджується і колегія
суддів, про стягнення з відповідача
матеріальної шкоди 5515 грн. спричиненої
ним в результаті ДТП, а також і
моральної шкоди в розмірі з розмірі 300
грн. та 500 грн. врахуванням вимог
розумності та справедливості. Доводи
апеляційної скарги такого висновку не
спростовують.

Відповідач в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтвердив той
факт, що в результаті зіткнення,
автомобіль позивача було пошкоджено.
Матеріали справи містять докази
звернення позивача до лікарні з
малолітньою донькою у зв'язку з
погіршенням дитини стану її здоров'я
після ДТП(а.с.16,24-25).

Разом з тим, стягуючи з відповідача на
користь позивача судові витрати на
правову допомогу, суд виходив з того, що
їх розмір підтверджується
документально, зокрема, наявною у
матеріалах справи квитанцією від 15
листопада 2013 року №75/13 на суму 1500
грн.(а.с.23).

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.79 та ст.84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, є витратами,
пов'язаними з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.88ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов було задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а
відповідачеві-пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 590" Про граничні
розміри компенсаційних витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави"
установлено, що граничний розмір
витрат, пов'язаних з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, не повинен
перевищувати суму, що обчислюється
виходячи з того, що зазначеній особі
виплачується 40% розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Проте позивачем та її
представником не було надано такого
розрахунку на підтвердження судових
витрат.

Вирішуючи питання про відшкодування
витрат на правову допомогу, суд в
порушення вимог ст. ст.213,214, ЦПК України
на зазначені положення закону уваги не
звернув;

Як вбачається з квитанції №75/13 від
15.11.2013 року за надання правової
допомоги було позивачем сплачено 1500
грн., в той час, як звернення до суду та
відкриття провадження у справі
відбулось у березні 2014 року(а.с.5,.22).

Позивач пояснила у судовому засіданні,
що адвокат їй надавала правову
допомогу і приймала участь у судовому
засіданні по даній справі в листопаді
2013 року, після чого позивач захворіла і
розгляд справи продовжився в березні
2014 року. Проте таке пояснення не
відповідає обставинам справи,
оскільки, як вже вище було зазначено,
15.11.2013 року за надання правової
допомоги було позивачем сплачено 1500
грн., в той час, як звернення до суду та
відкриття провадження у справі
відбулось у березні 2014 року.

Пояснення позивача в тій частині, що
адвокат приймала участь у справі в
листопаді 2013 року дають підстави
колегії суддів вважати, що адвокат
надавала правову допомогу по іншій
справі.

За таких обставин ухвалене у справі
апеляційним судом рішення в частині
стягнення судових витрат на правову
допомогу підлягає скасуванню як таке,
що постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а в задоволенні позову в цій частині
слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 15 квітня
2014 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 понесені судові витрати
по справі у розмірі 1987 грн. 60 коп.
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення. В задоволенні позову
ОСОБА_4 в частині стягнення судових
витрат - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: