АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1265/2014
інстанції Стамбула Н.В.
Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати з розгляду в
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючої від імені ОСОБА_6 на
рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 07 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_6, треті особи: Відділ
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції, орган опіки і піклування
виконавчого комітету Комсомольської
районної у місті Херсоні ради про
захист порушеного права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з вище зазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилалася на те,
що у період шлюбу з ОСОБА_8 і за їх
спільні кошти 08 лютого 1995 року ними
було придбано у ОСОБА_10, від імені якої
при укладені договору діяв ОСОБА_9, 12/100
частин домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1. Даний правочин було оформлено
під виглядом договору дарування.

Підтвердженням укладення договору
купівлі-продажу частини будинку є
передача нею та чоловіком його
вартості 3000 дол. США ОСОБА_9, як
представнику власника нерухомого
майна та його розписка про отримання
коштів.

За наполяганням чоловіка було
оформлено дану угоду як договір
дарування з метою понесення менших
витрат. Вона ж, як юридично не обізнана
з даного питання, не розуміла наслідків
укладення саме такого договору -
відсутності у неї права власності на
придбане нерухоме майно.

Наразі, вона позбавлена права
власності на 6/100 частин домоволодіння,
як спільної сумісної власності,
оскільки в рамках виконавчого
провадження про стягнення з її
чоловіка - ОСОБА_8 боргу на користь
ОСОБА_6 04 листопада 2011 року складено акт
опису і арешту 12/100 частин належного їм
домоволодіння з метою його подальшої
реалізації. Від вказаної дати вона
дізналася про її порушене право
власності у домоволодінні, як спільній
сумісній власності подружжя, тому
вважає строк позовної давності
звернення з позовом до суду пропущено
нею з поважних причин. У разі
реалізації вказаного домоволодіння,
будуть порушені житлові права їх
неповнолітніх дітей, для яких воно є
єдиним житлом. Уточнивши та збільшивши
позовні вимоги, ОСОБА_7 просила суд
поновити їй строк звернення з позовом
до суду, визнати договір дарування від
08 лютого 1995 року,
укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_8
недійсним, застосувати до нього
правила купівлі-продажу, визнавши 12/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 і
ОСОБА_7. Визнати укладеним між ОСОБА_10
та ОСОБА_8 договір купівлі-продажу
умов володіння АДРЕСА_1. Визнати за
нею, відступивши від засад рівності
часток подружжя з урахування інтересів
дітей, які проживають з нею і
знаходяться на її утримання, право
власності на 9/100 частин вказаного
домоволодіння, виключити з опису та
звільнити з-під арешту належну їй
частку у домоволодінні.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 07
березня 2014 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_7 строк позовної
давності звернення до суду.

Визнано недійсним договір дарування
12/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1,
укладений 08.02.1995 року між ОСОБА_9, який
діяв від імені ОСОБА_10, та ОСОБА_8,
посвідчений приватним нотаріусом
м.Херсона ОСОБА_11, зареєстрованого у
реєстрі за №1676.

Визнано укладеним між ОСОБА_9, який
діяв від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_8
договір купівлі-пролажу 12/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_7 право власності на
9/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Виключено з акту опису і арешту майна
9/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_5, діюча в інтересах ОСОБА_6,
посилаючись на те, що суд безпідставно
поновив позивачці строк позовної
давності, не взявши до уваги, те що про
вчинення договору дарування їй було
відомо при його вчиненні, неправильно
застосував норми матеріального права -
ст.235 ЦК щодо удаваності правочину,
оскільки позивачка не була стороною в
оспорюваному договорі, та безпідставно
визнав цей правочин недійсним,
вийшовши за межі позовних вимог,
задовольнив позовну вимогу про
визнання договору укладеним у спосіб,
що не передбачений законом,
безпідставно застосував до
правовідносин, що склалися положення
ст.70 СК про визнання за позивачкою
права власності на 9/100 частин
домоволодіння та не звернув уваги на
пропуск позивачкою строку на
оскарження дій державного виконавця
щодо складення акту опису і арешту
майна.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, апеляційну скаргу
підлягаючою задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 у
повному обсязі, суд І інстанції виходив
з того, що позивачка з поважних причин
пропустила строк звернення з позовом
до суду, оскільки про порушення її
права власності на будинок, останній
стало відомо 04.11.2011 р. при складанні
акту опису і арешту, фактично 08.02.1995
року між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 було укладено
договір купівлі-продажу, належної
останній частини домоволодіння, за
яким подружжя ОСОБА_8 сплатили 3000 дол.
США, тому укладений між вказаними
особами договір дарування є удаваним, і
як майно набуте подружжям у період
шлюбу є спільною сумісною власністю
останнього, а їх частки у ньому є
рівними.

При поділі спірного домоволодіння, суд
вважав необхідним застосувати
положення ч.2,3 ст.70 СК і відступити від
засад рівності часток подружжя,
зваживши на інтереси їх дітей,
доньки-інваліда-дитинства і
неповнолітнього сина, які проживають і
знаходяться на утриманні позивачки,
збільшивши частку позивачки у майні з
6/100 частин до 9/100 частин та виключити
належну їй частку у домоволодінні з
акту опису і арешту майна, враховуючи
положення ч.1 ст.73 СК про звернення
стягнення за зобов'язанням одного з
подружжя, на частку у праві спільної
сумісної власності , яка виділена йому
в натурі.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, і це
встановлено судом, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
07.08.1993 року (а.с.13) і мають двох дітей:
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - інваліда
дитинства (а.с.15) і неповнолітнього сина
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

08 лютого 1995 року ОСОБА_10, від імені якої
діяв ОСОБА_9 і ОСОБА_8 уклали
нотаріально посвідчений договір
дарування житлового будинку,за умовами
якого ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_8,
належні їй на праві власності 12/100
частин домоволодіння, розташованого у
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 495
кв.м (а.с.7).

04 листопада 2011 року державним
виконавцем ВДВС Комсомольського РУЮ
при примусовому виконанні виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_6 545332, 31 грн. описано і накладено
арешт на 12/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с.9-12).

Колегія суддів вважає, що виходячи з
часу виникнення спірних правовідносин
між сторонами - дати укладення договору
дарування частини домоволодіння (1995 р.),
вони регулюються нормами ЦК УРСР у
редакції 1963 року.

Відповідно до ч.2 ст.58 ЦК УРСР, угода є
удаваною, якщо укладаючи її, сторони
свідомо приховували укладення іншої
угоди. Удавана угода своєю формою
прикриває реальну угоду, яку мали на
меті укласти сторони.

Тобто, за удаваною угодою обидві
сторони свідомо, з певною метою,
документально оформлюють правочин, але
насправді між ними встановлюються інші
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом та не оспорюється
апелянтом, 08 лютого 1995 року між ОСОБА_9,
який діяв від імені ОСОБА_10 - власниці
нерухомого майна , і ОСОБА_8 було
досягнуто домовленості щодо продажу
належних ОСОБА_10 12/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 за ціною 3000 дол.
США, які ОСОБА_8 і ОСОБА_7 передали
ОСОБА_9, про що було складено розписку
(а.с.8). Однак, внаслідок неможливості
отримати письмову згоду інших
співвласників домоволодіння на
відчуження належної ОСОБА_9 частки у
майні та як наслідок, неможливості
укладення нотаріально договору
купівлі-продажу цієї частки у
домоволодінні, сторони: ОСОБА_9 і ОСОБА_8
погодили оформити дану угоду як
договір дарування, тобто сторони
свідомо приховали укладення договору
купівлі-продажу нерухомого майна, хоча
насправді між ними встановилися
правовідносини щодо купівлі-продажу
спірного майна. Оскільки фактично мала
місце угода купівлі-продажу частки
домоволодіння, яку придбали ОСОБА_8 і
ОСОБА_7 у період перебування у
зареєстрованому шлюбі, дане майно,
відповідно до положень ст.22 КпШС УРСР
та ч.1 ст.60 СК України є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_7, а
відтак, як співвласник майна, позивачка
є стороною в угоді купівлі-продажу. З
огляду на зазначене доводи апеляційної
скарги адвоката ОСОБА_5 про те, що
позивачка не була стороною у спірних
договорах, тому до цих правовідносин не
можуть бути застосовані положення ст.235
ЦК України, які стосуються лише сторін
договору є безпідставними і підлягають
відхиленню.

Враховуючи обставини, на які
посилалася позивачка обґрунтовуючи
позовні вимоги та зазначені у позові
правові підстави - ст.58 ЦК УРСР, ст.235 ЦК
України, колегія суддів погоджується з
доводами апеляційної скарги про
відсутність підстав і незаконність
висновків суду щодо визнання договору
дарування недійсним.

Враховуючи вище викладене, рішення
суду у зазначеній частині підлягає
зміні з зазначенням, що договір
дарування, укладений між сторонами є
удаваним.

Доводи апеляційної скарги стосовно
безпідставності поновлення судом
позивачці строку звернення з позовом
до суду та не задоволення заяви
відповідача ОСОБА_6 про застосування
строку позовної давності не
ґрунтуються на законі, спростовуються
встановленими судом обставинами
справи і доказами, тому підлягають
відхиленню.

Так, підстави, на які посилається
апелянт щодо застосування судом
позовної давності - ч.3 ст.267 ЦК України,
з'явилися у законодавстві з введенням в
дію ЦК України з 01.01.2004 року, і згідно п.6
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України не застосовуються до спірних
правовідносин.

Крім того, слід зазначити, що позивачка,
хоча і була обізнана з оформленням
договору дарування, однак враховуючи
його фактичну природу - договір
купівлі-продажу та проживання і
користування домоволодінням з моменту
набуття права власності і до
теперішнього часу, вона дізналася про
своє порушене право, як співвласника
майна після вчинення ВДВС дій щодо його
опису і арешту - 04.11.2011 року, тому
колегія суддів погоджується з
висновком суду у зазначеній частині
про те, що позивачка з поважних причин
пропустила строк звернення з позовом
до суду за захистом свого невизнаного
права і тому він підлягає поновленню.

Також колегія суддів погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
визнання судом укладеним між ОСОБА_9 і
ОСОБА_8 договору купівлі-продажу 12/100
частин домоволодіння не відповідає
вимогам ст.16 ЦК України щодо способу
захисту цивільного права і інтересу, а
тому рішення суду у зазначеній частині
підлягає скасуванню з ухвалення нового
про відмову у задоволенні вказаної
позовної вимоги.

Колегія суддів також погоджується з
доводами апеляційної скарги про
відсутність правових підстав для
визнання за позивачкою права власності
на 9/100 частин домоволодіння.

Відповідно до приписів ст.28 КпШС УРСР,
ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, їх частки визнаються рівними.
Отже частка позивачки у домоволодінні
становить 6/100.

Обставини, з якими закон пов'язує право
суду відступити від засад рівності
часток подружжя: ст.28 КпШС, ст.70 СК
України судом не встановлені, доказів
на їх підтвердження позивачкою суду не
надано, тому висновок суду у вказаній
частині, щодо визнання за ОСОБА_7 права
власності на 9/100 частин домоволодіння є
незаконним, тому рішення суду в
зазначеній частині та в частині
виключення 9/100 частин домоволодіння - з
акту опису і арешту майна підлягає
зміні з зазначенням права власності
ОСОБА_7 на 6/100 частин домоволодіння і
виключення цієї частки з акту опису і
арешту майна.

З доводами апеляційної скарги в
частині пропуску позивачкою 10-ти
денного строку на оскарження дій
державного виконавця вчинених 04.11.2011
року щодо опису і арешту майна, колегія
суддів погодитися не може як з такими,
що не ґрунтуються на законі, оскільки
право обрання способу захисту
порушеного права належить позивачу, і у
разі звернення особи до суду з вимогами
про визнання права власності на майно,
заняття з нього арешту, вони
вирішуються у порядку позовного
провадження, що зроблено позивачкою, а
не оскарження дій державного
виконавця.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в
інтересах ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 07 березня 2014 року в
частині визнання недійсним договору
дарування 12/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, укладений 08.02.1995 року між
ОСОБА_9 який діяв від імені ОСОБА_10 та
ОСОБА_8, посвідчений приватним
нотаріусом м.Херсона ОСОБА_11,
зареєстрованого в реєстрі за №1676
змінити, вказавши про визнання
вказаного договору удаваним.

Це ж рішення в частині визнання
укладеним між ОСОБА_9, який діяв від
імені ОСОБА_10 та ОСОБА_8 договору
купівлі-продажу 12100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 скасувати,
ухвалити нове. У задоволенні позову
ОСОБА_7 про визнання укладеним договору
купівлі-продажу 12/100 частин
домоволодіння - відмовити.

Це ж рішення в частині визнання за
ОСОБА_7 права власності на 9/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 та виключення з
акту опису і арешту майна 9/100 частин
вказаного домоволодіння змінити,
зменшивши вказану судом частку з 9/100
частин до 6/100 частин у домоволодінні
АДРЕСА_1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: