№ 2-39-14
(№ 760-3559-13-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації - про
визначення місця проживання
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації - про
визначення місця проживання
Позивач при зверненні до суду мотивує
свої вимоги тим, що він сумісно
проживав з відповідачем, від якого
сторони мають спільну дитину,
малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач зазначає, що на даний час
сторони спільно не проживають.
Також позивач зазначає, що між
сторонами була досягнута усна
домовленість щодо проживання
малолітнього ОСОБА_3 з позивачем,
тимчасово в м. Суми.
Дитина була влаштована в ДНЗ в м. Суми,
поставлена на облік в дитячу лікарню,
влаштована на танцювальний гурток та
пройшла відбір до музичної школи.
Позивач зазначає, що з особистих
суб'єктивних міркувань відповідач
приїхала о 5.00 год. ранку до м. Суми,
забрала сонну дитину і поїхала до м.
На даний час дитина знаходиться з
матір'ю і до ДНЗ невлаштована.
Подальше місце проживання
неповнолітньої дитини сторони
визначити не можуть.
В зв'язку із зазначеним позивач просив
суд визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
сумісно з батьком ОСОБА_1, за адресою:
Позивач в судовому засіданні позовну
заяву підтримав та просив суд про
Відповідач в судове засідання не
з'явилась, свого представника до суду
не направила, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином,
про причини неявки суду не повідомила,
жодних заяв чи клопотань до суду не
Представник Органу опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, надавши в судовому
засіданні висновок Органу опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації від 06. 03.
2014 року № 108-2198/01 про доцільність
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
присутніх в судовому засіданні,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
проживали спільно однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

Вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 63).

Позивач при зверненні до суду зазначав,
що сторони не можуть самостійно дійти
згоди щодо проживання неповнолітньої
дитини, в зв'язку з чим просив суд про
задоволення позову, а саме визначити
місце проживання малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем, на що слід
зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року №16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спори між батьками,
які проживають окремо (в тому числі в
одній квартирі), про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини,
прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН
20.11.1959 року, проголошено, що дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Вона має, коли це можливо,
рости під опікою і відповідальністю
своїх батьків і в усякому випадку в
атмосфері любові і моральної та
матеріальної забезпеченості.
Малолітня дитина не повинна, крім
виняткових обставин, відокремлюватися
від матері. Суспільство і органи влади
повинні забезпечити необхідний догляд
за дітьми, які залишилися без
піклування сім'ї або без адекватних
засобів підтримки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства», сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Право дитини на
отримання належного сімейного
виховання виникає у неї з моменту
народження.

В процесі розгляду справи,
представником Органу опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації було
надано до суду висновок Органу опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації від 06. 03.
2014 року № 108-2198/01 про доцільність
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
матір'ю, ОСОБА_2

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного вище, обставин,
встановлених судом та з урахуванням
висновку Органу опіки та піклування
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації від 06. 03. 2014
року № 108-2198/01 про доцільність
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
матір'ю, ОСОБА_2, суд приходить до
висновку, що проживання малолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю, ОСОБА_2
відповідає інтересам дитини, в зв'язку
з чим вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст.
160, 161 СК України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року №16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», ст. 11 ЗУ «Про охорону
дитинства», ст. ст. 3, 4 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215,
224-226, 228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: