Дата документу 04.06.2014 Справа № 554/6364/14-ц
Провадження № 2/554/2303/2014
Єдиний унікальний номер: 554/6364/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2014 року суддя Октябрського
районного суду м. Полтави Тімошенко
Н.В., розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК»
в особі Полтавського регіонального
відділення ПАТ «ФІНРОСТБАНК» про
стягнення коштів (повернення депозиту),

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«ФІНРОСТБАНК» в особі Полтавського
регіонального відділення ПАТ
«ФІНРОСТБАНК» про стягнення коштів
(повернення депозиту), посилаючись на
те, що 22 квітня 2014 року між ними
укладено депозитний договір № 17718-Д на
суму 15000 доларів США на термін дії
вкладу до 06.05.2014 року, відповідно до
якого відповідач зобов'язався
нараховувати та сплачувати відсотки за
використання депозиту, виходячи з 9%
річних. Однак, після закінчення строку
дії даного договору, позивачу кошти
повернуті не в повному обсязі. Позивач
просив стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за депозитним
договором в сумі 15048,08 доларів США в
гривневому еквіваленті на день
винесення рішення.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, направивши до
суду заяву з проханням розглядати
справу у його відсутність, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове
засідання не з»явився, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
слухання справи, причини своєї неявки
суду не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечував
проти розгляду справи у відсутність
представника відповідача.

Суд вважає можливим ухвалити заочне
рішення на підставі ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Встановлено, що 22 квітня 2014 року між
ОСОБА_1 та ПАТ «Фінростбанк» в особі
Полтавського регіонального відділення
було укладено строковий депозитний
договір.

06 травня 2014 року настав час повернення
депозитного вкладу та виплати
відсотків, але відповідач ухиляється
від виконання своїх обов'язків та не
повертає гроші позивачу, що є підставою
для звернення до суду.

Відповідно до умов договору про
строковий вклад № 17718-Д «Миттєвий» зі
сплатою процентів в кінці строку
позивач передав відповідачу на депозит
грошові кошти в розмірі 15 000
(п'ятнадцять тисяч) доларів США. Вклад
розміщений на строк з 22.04.2014р. по 06.05.2014р.
включно. Проценти на суму первинного
внеску нараховуються з розрахунку 9%
річних. Сплата процентів здійснюється
по закінченні строку дії цього
договору. Для виконання умов договору
відповідач відкрив позивачу
депозитний рахунок № НОМЕР_1.
Відповідач зобов'язався повернути суму
вкладу і нараховані відсотки після
закінчення строку дії договору на
вимогу позивача.

Факт зарахування грошових коштів
позивача на депозитний рахунок
підтверджується валютним платіжним
дорученням № TR.85372.213.136 від 23 квітня 2014
року.

Позивач звернувся до відповідача та
зареєстрував заяву з вимогою повернути
депозитний вклад та нараховані
відсотки за вказаним вище депозитним
договором.

Однак, на даний час позивачу сума
вкладу разом із сумою нарахованих за
користування ним процентів
Відповідачем не повернута, що є
порушенням умов Договору.

Станом на 04.06.2014 року офіційний курс
гривні до долара США складає 11,83 грн. за
1 долар США.

Отже, станом на 04.06.2014 року
заборгованість відповідача складає
178018,79 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509
Цивільного кодексу України та зміст
Договору, останній є зобов'язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Оскільки, Відповідач не повернув
позивачу у визначений Договором строк
суму Внеску та не сплатив суму
нарахованих за користування ним
процентів, то відповідач порушив умови
Договору, оскільки такий його обов'язок
був ним передбачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа зобов'язана
повернути майно, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала, а тому
сума Внеску разом з сумою нарахованих
за користування ним процентів може
бути стягнута з Відповідача Позивачем
у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст.
16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Ураховуючи вищевикладене, позов
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 16, 509, 526, 530, 610-612, 1212 ЦК
України, суддя

вирішила:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК»
в особі Полтавського регіонального
відділення ПАТ «ФІНРОСТБАНК» про
стягнення коштів (повернення депозиту),
- задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «ФІНРОСТБАНК» в особі
Полтавського регіонального відділення
ПАТ «ФІНРОСТБАНК» на користь ОСОБА_1
заборгованість за депозитним
договором № 17718-Д від 22 квітня 2014 року в
сумі 178018,79 грн..

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «ФІНРОСТБАНК» в особі
Полтавського регіонального відділення
ПАТ «ФІНРОСТБАНК» на користь держави
судовий збір в сумі 1780,18 грн..

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

СуддяН. В. Тімошенко