АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Заводян К.І.,
Бреславського О.Г.

секретаря Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції Чернівецької області з участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_2 про визнання рішення
незаконним за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 15 травня
2014 року,

встановила:

ОСОБА_1 у березні 2014 року звернувся до
суду з позовом до Реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції Чернівецької області з участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_2 про визнання рішення
незаконним.

Ухвалою Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 15 травня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
просить ухвалу Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 15 травня
2014 року скасувати та передати питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції керувався
положеннями п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України та
виходив з того, що зазначений спір не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства.

Одночасно суд першої інстанції
послався на те, що зазначений спір
належить до адміністративної
юрисдикції.

При цьому суд першої інстанції
керувався ч.1 ст.17 КАС України, за

№22ц-943 2014 рік
Головуючий у І інстанції Федіна А.В.

Категорія: 57
Суддя-доповідач Половінкіна Н.Ю.

змістом якої юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Згідно із п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникли із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою) відповідно
до п.1 ч.1 ст.3 КАС України є переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб»єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до абз.1, 2 п.3 постанови
Пленум Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №3 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ" вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі, суди
повинні виходити з того, що відповідно
до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
Кодексом адміністративного
судочинства України (стаття 17),
Господарським процесуальним кодексом
України (статті 1, 12), Кримінальним
процесуальним кодексом України або
Кодексом України про адміністративні
правопорушення віднесено до
компетенції адміністративних,
господарських судів, до кримінального
провадження чи до провадження в
справах про адміністративні
правопорушення. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Із матеріалів справи вбачається, що
предметом позову є вимога ОСОБА_1
визнати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції
Чернівецької області від 25 лютого 2013
року про внесення запису про державну
реєстрацію права власності ОСОБА_2 на
5625/10000 частки квартири АДРЕСА_1
незаконним та скасувати.

Будь-яких інших вимог щодо захисту
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання
ОСОБА_1 не заявлено.

Згідно ч.1 ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

На підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор прав у межах
своїх повноважень здійснює державну
реєстрацію прав власності, інших
речових прав на нерухомість, їх
обмежень, правочинів щодо нерухомого
майна або відмовляє в такій реєстрації.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у п.8 постанови №8 від 20 травня
2013 року №8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів"
роз'яснив, що відповідно до абзацу
другого частини першої статті 2 Закону
України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону
державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються (делегуються) функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 30
цього Закону дії або бездіяльність
державного реєстратора, державного
кадастрового реєстратора, нотаріуса,
державного виконавця можуть бути
оскаржені до суду. Суди повинні мати на
увазі, що під діями також слід розуміти
рішення, прийняті зазначеними
суб'єктами владних повноважень з
питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах,
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції
Чернівецької області про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від 25
лютого 2013 року є реалізацією владних
повноважень посадової особи органу
виконавчої влади.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 пов»язані з
оскарженням рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень, тому зазначений спір є
адміністративним.

Отже, на цей спір поширюється
компетенція адміністративних судів,
визначена ст.17 КАС України.

Враховуючи викладене, ухвала
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 15 травня 2014 року
постановлена з додержанням вимог
закону.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 15 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: