Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:
головуючого - судді Максимчук З.М.,
суддів - Собіни І.М.,
при секретарі судового засідання -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Рівненського міського суду
Рівненської області від 28.10.2013 року за
поданням відділу державної виконавчої
служби Рівненського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника по виконавчому
провадженні , колегія суддів,-
Ухвалою Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2013
подання задоволено. Тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон ОСОБА_1
до виконання зобов»язань по сплаті
податкової заборгованості на користь
Державної податкової інспекції у місті
Рівному в сумі 1 169 724,02 гривень
за рішенням Рівненського окружного
адміністративного суду.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 порушує
питання про скасування ухвали суду,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нової ухвали, якою у
поданні державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
Зазначає, що він є керівником ППФ
«Юнарс» і відповідно до п.18 ч.3 ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження" визначає, що тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон може
бути застосоване у випадку ухилення
керівника підприємства боржника від
виконання зобов»язань з погашення
боргу. Вказує на те, що відповідно до
положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність
умислу та обставини, які є предметом
посилання суб»єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов»язання.
Зазначає, що в ухвалі суду першої
інстанції взагалі відсутні будь-які
посилання на докази, які свідчили б про
те, що він як керівник підприємства
ухилявся від виконання зобов»язань з
________________________________________________________________________
Головуючий суддя 1
інстанції - Панас О.В.
Провадження 22-ц/787/508/2014
суддя - доповідач Максимчук З.М.
Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
Задовольняючи подання відділу
державної виконавчої служби, суд
першої інстанції виходив з того, що ПП
фірма «Юнарс» на підставі виконавчого
листа № 2а-6398/09/1770 від 28.03.2013 року
Рівненського окружного
адміністративного суду зобов»язана
сплатити на користь Державної
податкової інспекції у місті Рівне
Рівненської області податкову
заборгованість у сумі 1 169 724, 02
гривень. Керівником ПП Фірма «Юнарс» є
ОСОБА_1 У визначений державним
виконавцем строк для добровільного
виконання за виконавчим листом боржник
ПП Фірма «Юнарс» борг не сплатив.
Постанова про арешт коштів боржника
повернута державному виконавцю без
виконання у зв»язку з тим, що рахунки
боржника ПП Фірма «Юнарс» у обласному
відділенні ПАТ «Промінвестбанку» в м.
Рівне закриті.

Проте, колегія суддів не погоджується з
даним висновком суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в»їзду в Україну громадян
України" від 21.01.1994 року регулює порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в»їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює порядок
розв»язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 п.2 Закону
передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов»язань, але лише до моменту
виконання зобов»язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі ухилення боржника від виконання
зобов»язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов»язання за рішенням.

Встановлено, що 17.06.2013 року державним
виконавцем органу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2а-6398/09/1770 виданим Рівненським
окружним адміністративним судом на
підставі рішення суду про стягнення із
ПП фірми «Юнарс» податкової
заборгованості в сумі 1169724,02 гривень.

За змістом ст. 377-1 ЦПК України вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзді за межі України
вирішується у порядку, передбаченому
ЦПК України щодо боржників у
виконавчому провадженні, за будь-якими
виконавчими документами,
передбаченими ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання яких здійснюється державною
виконавчою службою.

Відповідно до роз»яснень Верховного
Суду України, викладених у листі від
01.02.2013 року»Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», ухилення від виконання
зобов»язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння /дії або бездіяльність/
боржника, спрямовані на виконання
відповідного обов»язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов»язок у нього є всі реальні
можливості /наявність майна, грошових
коштів тощо/ і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього
об»активні обставини /непереборної
сили, події тощо/.

Звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України державний виконавець не
надав доказів того, що ним вчинено всі
дії, передбачені Законом України «Про
виконавче провадження». Не надано
доказів і того, що керівник
підприємства - боржника вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що керівник
підприємства - боржника за час
виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до виникнення
заборгованості.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до переконання про
недоведеність факту ухилення
керівника підприємства - боржника від
виконання зобов»язань за виконавчими
документами. За таких обставин, суд
першої інстанції прийшов до невірного
висновку щодо задоволення подання
державного виконавця та тимчасового
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Згідно п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, колегія суддів рахує
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, скасувати ухвалу
Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2013
року по даній справі, в задоволенні
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон громадянина України ОСОБА_1
відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України колегія
суддів

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити .

Ухвалу Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 жовтня 2013
року скасувати.

В задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції
Скринського М.Ю. про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання ним зобов»язань -
відмовити.

Виконання ухвали доручити
Адміністрації Державної прикордонної
служби України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді