Справа № 461/5783/14-ц
Провадження № 6/461/183/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2014 року
Галицький районний суду м.
Львова у складі:

головуючого- судді
- Стрельбицького В.В.

при секретарі -
Тарапацькому Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Львова подання
головного державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Дзень В.М.
про тимчасове обмеження виїзду за межі
України, -

в с т а н о в и в:

державний виконавець Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління Дзень
В.М. звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження директора ТзОВ ТФ
«Тримбіта» ОСОБА_2 у праві виїзду за
межі України до сплати заборгованості
за виконавчим документом
Господарського суду Львівської
області №5015/6692/11 від 08.02.2012 року про
стягнення з ТзОВ «Трембіта» на користь
ТзОВ «Щирецький завод залізобетонних
виробів» 17318,94 грн. заборгованості та за
виконавчим документом Господарського
суду Львівської області №914/117/13 від
01.03.2013 року про стягнення з ТзОВ
«Трембіта» на користь ПАТ
«Укртранснафта» в особі філії
Магістральні нафтопроводи «Дружба» 22452
грн. основного боргу, 1735,09 грн. пені, 2519,25
грн. інфляційних витрат, 1839,61 грн. 3%
річних, мотивуючи тим, що станом на
сьогоднішній день, боржником
заборгованість згідно вищесказаного
виконавчого документу не погашено, що є
підставою для обмеження особи у праві
виїзду за межі України.

Представник Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції у судове засідання не з'явився,
подав до суду заяву, в якій просить
розглядати подання у його відсутності.

Перевіривши матеріали подання, суд
вважає, що його задоволенні слід
відмовити з наступних підстав.

Згідно положень ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України" встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України»,
громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантується свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування
визначені статтею 12 цього Закону, а
саме: у прикордонній смузі; на
територіях військових об'єктів; у
зонах, які згідно із законом належать
до зон з обмеженим доступом; на
приватних земельних ділянках; на
територіях, щодо яких введено воєнний,
або надзвичайний стан; на окремих
територіях і в населених пунктах, де у
разі небезпеки поширення інфекційних
захворювань і отруєнь людей введені
особливі умови і режим проживання
населення та господарської діяльності.

Свобода пересування обмежується щодо:
осіб, до яких відповідно до
процесуального законодавства
застосовано запобіжні заходи,
пов'язані з обмеженням або
позбавленням волі; осіб, які за вироком
суду відбувають покарання у вигляді
позбавлення або обмеження волі; осіб,
які згідно із законодавством
перебувають під адміністративним
наглядом; осіб, які згідно із
законодавством про інфекційні
захворювання та психіатричну допомогу
підлягають примусовій госпіталізації
та лікуванню; шукачів притулку та осіб
які звернулися за наданням їм статусу
біженця до прийняття відповідного
рішення компетентним органом (про
надання цим особам притулку чи статусу
біженця); іноземців та осіб без
громадянства, які не мають законних
підстав для перебування на території
України; осіб, яких призвано на дійсну
строкову службу до Збройних Сил
України та інших, утворених відповідно
до законів України, військових
формувань; іноземців, які перебувають у
складі військових іноземних
підрозділів і які мають статус
військового. Свобода пересування може
бути обмежена і в інших випадках,
передбачених законом.

Преамбулою Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» встановлено, що він
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері. Статтею
6 цього закону зазначено, що тимчасовим
обмеженням у праві виїзду громадян
України за кордон є саме відмова у
видачі паспорта, а не заборона свободи
пересування.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишити
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Право особи на вільне пересування є
основоположною Конституційною
гарантією людини.

Як вбачається з матеріалів подання,
державним виконавцем не надано
документів, що підтверджують факт
перебування ОСОБА_2 на посаді директора
ТзОВ «Трембіта» та доказів, які б
давали суду підстави вважати, що
боржник може виїхати за кордон на
постійне місце проживання не виконавши
зобов'язань, а також не надано жодного
доказу, який би свідчив про те, що
боржник дійсно ухиляється від сплати
заборгованості, оскільки відсутні
докази того, що останній отримував
постанови державного виконавця та
попередження про необхідність
погашення заборгованості.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, Законом
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзд в Україну громадян України»,
суд, -

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні подання.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Львівської області
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бути
подана протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя:
Стрельбицький
В.В.