АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/7924/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Сухомлінов
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду
міста Києва

В складі : головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.

- Оніщука М.І.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року про
повернення позовної заяви позивачу в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди батька

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач звернулася в
суд з позовом до відповідача про
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди батька.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року позовну
заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу та повернути
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції .

Зазначає, що ухвала суду постановлена з
порушенням норм процесуального права,
а саме ст.110 ЦПК України, оскільки суд
мав процесуальну можливість прийняти
її позов до провадження та викликати
сторін в судове засідання, в якому вона
мала б можливість надати докази щодо
розгляду справи саме Дарницьким
районним судом м. Києва.

Вважає необґрунтованим посилання суду
на ч.1 ст.109 ЦПК України, оскільки вона
мешкає одна з двома малолітніми дітьми,
а Солом'янський суд м. Києва
знаходиться на великій відстані від її
місця проживання, й залишити хвору
дитину без її догляду вона не може.

Крім того, суд в порядку ст.116 ЦПК
України мав можливість передати справу
за підсудністю до Солом'янського
районного суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву позивачу суд
першої інстанції підставно виходив з
того, що справа не підсудна Дарницькому
районному суду м. Києва з огляду на
таке.

У силу ч.1 ст. 109 ЦПК України, позови до
фізичної особи пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Отже, пред'явлення позову за
місцезнаходженням відповідача можливе
лише в суд за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
його перебування.

Згідно з ч.3 ст. 122 ЦПК України, у разі
якщо відповідачем у позовній заяві,
поданій і оформленій у порядку,
встановленому цим Кодексом, вказана
фізична особа, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності, суд не
пізніше двох днів з дня надходження
позовної заяви до суду звертається до
відповідного органу реєстрації місця
перебування та місця проживання особи
щодо надання інформації про
зареєстроване місце проживання
(перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом
інформації буде встановлено, що справа
не підсудна цьому суду, суд повертає
позовну заяву на підставі пункту 4
частини третьої статті 121 цього
Кодексу.

Позивачем в позовній заяві зазначено,
що відповідач зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, що територіально
відноситься до Солом'янського
районного суду м. Києва.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтвердила, що відповідач
зареєстрований за адресою, зазначеною
у позовній заяві.

Враховуючи те, що відповідач в
Дарницькому районі м. Києва
зареєстрованого місця проживання не
має, тому суд першої інстанції вірно
повернув позовну заяву ОСОБА_2 для
звернення до належного суду на
підставі п.4 ч.3 ст.121 та ст.115 ЦПК України.

Не є підставою для скасування ухвали
посилання позивача на те, що суд міг
відкрити провадження на підставі ст.110
ЦПК України, оскільки даною статтею
визначено конкретне коло випадків,
коли позивачеві надається можливість
на його власний розсуд звертатися в суд
за правилом територіальної
підсудності в порядку ст.109 ЦПК України,
або ж за правилами альтернативної
підсудності на підставі конкретного
пункту ст.110 ЦПК України.

Разом з тим, колегією суддів не
встановлено жодної підстави для
застосування вимог альтернативної
підсудності.

Також необґрунтованим є посилання
ОСОБА_2 на те, що суд мав відкрити
провадження, а потім направити справу
за підсудністю, оскільки такий порядок,
передбачений ст.116 ЦПК України,
застосовується в тих випадках, коли
зареєстроване місце проживання
відповідача не було відоме до
відкриття провадження, або ж після
відкриття провадження виявилося, що
заяву було прийнято з порушенням
правил підсудності.

Враховуючи те, що зареєстроване місце
проживання відповідача, яке не
відноситься до Дарницького району м.
Києва, суду було відоме, тому підстав
для відкриття провадження з порушенням
правил підсудності у суду першої
інстанції не було.

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з
дотриманням норм процесуального
права, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав до її
скасування.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть постановленої ухвали не
впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :