У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Одеської обласної дирекції публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», ОСОБА_6, третя особа:
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання договору іпотеки недійсним,
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного
суду Одеської області від 02 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», в особі Одеської обласної
дирекції Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» про
визнання договору іпотеки недійсним.

В ході розгляду справи 28 серпня 2013 року
уточнив свої позовні вимоги та просив
визнати недійсним договір іпотеки від
29 вересня 2006 року,
укладений між ОСОБА_6 та Акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль» ( на
теперішній час - Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»),
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського нотаріального округу 29
вересня 2006 року, зареєстровано в
реєстрі № 19772, з послідуючим
застосуванням наслідків недійсності
правочину.

Позивач посилався на те, що 25 січня 2006
року за договором купівлі-продажу він
придбав у ОСОБА_9 нежилі приміщення, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ,
загальною площею 653,6 кв.м.

У 2012 році йому стало відомо, що в той час
коли він був власником приміщень, а
саме 29 вересня 2006 року, між невідомою
йому особою ОСОБА_6 та ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» було укладено договір
іпотеки, за яким ОСОБА_6 передала банку
в іпотеку належні йому на праві
власності приміщення без його згоди.

На даний час позивач обмежений у
здійсненні свого права власності щодо
цих приміщень і вважає, що оспорюваний
договір іпотеки від 29 вересня 2006 року
суперечить ст. 5 Закону України «Про
іпотеку», згідно якої предметом
іпотеки може бути об'єкт нерухомості за
умови, що такий об'єкт належить
іпотекодавцю на праві власності, а
ОСОБА_6 не була власником майна,
зазначеного як предмет іпотеки.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 02 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», в особі Одеської обласної
дирекції Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
визнання договору іпотеки недійсним
задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним договір іпотеки від
29 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_6
та Акціонерним поштово-пенсійним
банком «Аваль», посвідчений приватним
нотаріусом Одеського нотаріального
округу 29 вересня 2006 року, зареєстровано
в реєстрі № 19772.

Скасовано заборону відчуження
нерухомого майна № 126 - нежилих
приміщень, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 653,6 кв.м,
накладену ОСОБА_7, приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу 29 вересня 2006 року за реєстровим
№ 19773, у зв'язку з посвідченням нею
іпотечного договору 29
вересня 2006 року за реєстровим № 19772.

Виключено з Державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис № 3811201 про заборону відчуження
нежилих приміщень, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 653,6
кв.м, внесений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу 29 вересня 2006 року, у зв'язку з
посвідченням нею договору іпотеки від
29 вересня 2006 року за реєстровим № 19772.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 02 квітня 2014 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 02 грудня 2013 року скасовано,
ухвалено нове. яким відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

У касаційній скарзі заявник просить
рішення апеляційного суду, посилаючись
на порушення норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін судового
рішення, оскільки воно законне та
обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 02 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Ю.Г.Іваненко

Н.А. Горелкіна

І.М. Завгородня