Справа № 527/1122/14-ц
номер провадження 2/527/349/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 травня 2014 року Глобинський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Марущак Р.М.,

при секретарі - Проценко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Глобине
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Пронозівської сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями в
порядку спадкування за заповітом, ІІІ
особи без самостійних вимог щодо
предмету спору - Глобинська районна
державна адміністрація, відділ
Держземагенства у Глобинському
районі, Глобинське районне управління
юстиції в особі реєстраційної служби,
Градизька державна нотаріальна
контора,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 14.05.2014 року звернулася
до суду з зазначеним позовом.

Обґрунтувала його наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її мати -
ОСОБА_2, після смерті якої залишилось
спадкове майно - житловий будинок з
господарськими будівлями,
розташований в АДРЕСА_1. Вона є
спадкоємицею майна померлої за
заповітом.

В зв'язку з оформленням спадщини
виявилося, що при житті ОСОБА_2 не
оформила правовстановлюючий документ
на домоволодіння, хоча згідно записів в
по господарських книгах Пронозівської
сільської ради воно значилося за нею,
як за власником. Через відсутність
правовстановлюючого документу на
спадковий будинок Градизька
держнотконтора відмовила їй (позивачу)
у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Посилаючись на викладене, позивач
прохала суд визнати за нею в порядку
спадкування за заповітом померлої
ОСОБА_2 право власності на вказане
нерухоме майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з»явилася, направила до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності.
Вказала, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача -
Пронозівської сільської ради,
представники третіх осіб - Глобинської
районної державної адміністрації,
відділу Держземагенства у
Глобинському районі, Глобинського РУЮ
в особі реєстраційної служби,
Градизької держнотконтори в судове
засідання не з'явилися. Належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи. Заперечень на позов не
надіслали. Направили заяви про розгляд
справи у їх відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши надані
письмові докази з точки зору їх
належності, допустимості,
достовірності, достатності і взаємного
зв'язку встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_2. За
життя - 2 листопада 1990 року, ОСОБА_2
склала заповіт, посвідчений
Пронозівською сільською радою за
реєстровим № 165, згідно якого усе
належне їй майно заповіла - ОСОБА_1.
Заповіт на день смерті не змінено та не
скасовано. Згідно повідомлення
Градизької держнотконтори № 446 від
20.05.2014 року, позивач в установлений
законом строк прийняла спадщину після
померлої ОСОБА_2. Осіб, які мають право
на обов»якову частку у спадщині немає.

Градизька державна нотаріальна
контора 07.05.2014 року відмовила ОСОБА_1 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок з господарськими
будівлями, розташований в АДРЕСА_1 у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
нього.

Згідно технічного паспорту, житловий
будинок літ. «А», літню кухню літ. «Б»
було побудовано в 1959 році, сарай літ.
«В», сарай літ. «Г» - в 1965 році, сарай літ.
«г» - у 1970 році, прибудову літ. «а» - у 1975
році, погріб з шийкою літ. «Е»,
убиральню літ. «Д» - в 1980 році, веранду
літ. «а2» - в 1985 році.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів
СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування
Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року»
побудовані громадянами на відведених
їм земельних ділянках будинки є їх
особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків
та господарських будівель і споруд, а
також домоволодіння в містах та
селищах міського типу був
врегульований на Україні Інструкцією
про порядок реєстрації будівель в
містах, робочих, дачних і курортних
селищах України від 23/25.12.1947 року,
Інструкцією про порядок реєстрації
будинків і домоволодінь в містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом
УРСР.

Запис в реєстраційній книзі про
належність домоволодіння на праві
особистої власності певній особі, є
офіційним доказом права власності
даної особи на це домоволодіння.

Згідно Закону «Про сільську Раду
депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968
року, кожна сільська рада вела
погосподарські книги, в яких
відповідним записом посвідчувалося
право землекористування всіх громадян
на території сільської ради, в
особовому рахунку вказувались
прізвище, ім'я та по батькові глави
сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий
рахунок, він і був власником будинку.

Згідно записів в погосподарських
книгах Пронозівської сільської ради
ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 і
проживала у ньому до смерті. З 1959 року
за нею, останнім часом під № 1206-5,
значилося належне на праві приватної
власності нерухоме майно - житловий
будинок з господарськими будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, на
неприватизованій земельній ділянці
площею 0,25 га з цільовим призначенням -
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до
висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 за
свого життя набула право власності на
назване нерухоме майно відповідно до
закону, що діяв на час створення даного
майна, проте, за життя не провела
державну реєстрацію права власності на
нього, відповідно до закону, що діє на
час прийняття позивачем спадщини, в
зв'язку з чим і виник спір. Його
вирішення можливе лише в судовому
порядку, оскільки відповідно до ч.4 ст. 25
ЦК України, цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті, а тому оформлення права
власності на нерухоме майно за
померлою неможливе.

Згідно висновку відділу регіонального
розвитку, містобудування та
архітектури Глобинської РДА від 12.05.2014
року № 91/02-03, житловий будинок літ. «А»,
погріб з шийкою літ. «Е», прибудова літ.
«а», веранда літ. «а2», літня кухня літ.
«Б», сарай літ. «В», сарай літ. «г»,
сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д»,
огорожа № 1, які розташовані в АДРЕСА_1
збудовані без істотних порушень діючих
будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

За ч.1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Ч.1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_2
за життя на передбачених законом
підставах набула право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями, розташований в АДРЕСА_1, суд
прийшов до висновку, що позивач , як
спадкоємець, яка прийняла спадщину по
заповіту, має право на успадкування
названого майна.

Визнання права власності за ОСОБА_1 на
спадковий житловий будинок з
господарськими будівлями не
оспорюється відповідачем та не порушує
прав чи інтересів інших осіб.

Позов ґрунтується на законі, доведений
належними доказами, а тому підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1223,1268 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 30, 60, 212-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою с. Мозоліївка Глобинського
району Полтавської області, в порядку
спадкування після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2, право
власності на нерухоме майно: житловий
будинок літ. «А», прибудову літ. «а»,
веранду літ. «а2», погріб з шийкою літ.
«Е», літню кухню літ. «Б», сарай літ.
«В», сарай літ. «г», сарай літ. «Г»,
убиральню літ. «Д», огорожу № 1, які
розташовані в АДРЕСА_1 на
неприватизованій земельній ділянці
площею 0.25 га.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Р. М. Марущак