АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/7899/2014
Головуючий у 1 інстанції: Клочко І.В.
Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Болотова Є.В.,
Кулікової С.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю

представника позивача СисоєнкоІ.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в
інтересах якого діє ОСОБА_2 на підставі
Договору про надання правової
допомоги, на рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 23 квітня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Атлант-МДніпровська набережна» до
ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій
за договором та повернення автомобіля,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ТОВ «Атлант-М
Дніпровська набережна» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
штрафу в розмірі 10000 грн., пені в розмірі
2782,47 грн., 3% річних від простроченої
суми в розмірі 642,11 грн.; зобов»язання
повернути автомобіль Volkswagen Tiguan.

В ході розгляду справи позивач
доповнив позовну заяву вимогою про
визнання права власності на
автомобіль.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18
травня 2013 року між сторонами укладено
Договір №1126035/2013 купівлі-продажу
автомобіля Volkswagen Tiguan за ціною 339345 грн. з
передоплатою у розмірі 50000 грн. та
доплатою у строк до 31 грудня 2013 року 289345
грн.

Проте, відповідач доплати вартості
автомобіля не здійснив, у зв»язку із
чим позивач просить повернути
автомобіль, визнати на нього право
власності та стягнути з відповідача
передбачені договором штраф, пеню та 3%
річних за прострочення сплати вартості
автомобіля.

Рішенням Деснянського районного суду
м.Києва від 23 квітня 2014 року позовні
вимоги задоволено, вирішено стягнути з
відповідача штраф в розмірі 10000 грн.,
пеню в розмірі 2782,47 грн., 3% річних від
простроченої суми в розмірі 642,11 грн.;
зобов»язано відповідача повернути
автомобіль Volkswagen Tiguan; визнано за
позивачем право власності на
автомобіль. Вирішено питання щодо
судового збору.

Не погодившись із рішенням суду,
ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на
підставі Договору про надання правової
допомоги, подано апеляційну скаргу, у
якій просить скасувати рішення суду в
частині стягнення штрафу в розмірі 10000
грн., пені в розмірі 2782,47 грн., 3% річних
від простроченої суми в розмірі 642,11
грн. та судового збору в розмірі 3527,70
грн. та ухвалити в цій частині нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на
безпідставність стягнення з нього 3%
річних, оскільки судом не ураховано, що
вказана величина це не є санкцією та
підлягає застосуванню тільки у
кредитних правовідносинах сторін .

Посилається на те, що вимоги позивача
про стягнення штрафу та пені фактично є
подвійною відповідальністю, що судом
не ураховано.

Також звертає увагу на те, що позивачем
не повернуто відповідачу 50000 грн., що
становить часткову оплату автомобіля
та які не є завдатком.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримала.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції.

З урахуванням вимог ст.305 ЦПК України
колегія суддів ухвалила слухати справу
за відсутності відповідача, який не
з»явився в судове засідання, за участю
його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
справу в межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що
18 травня 2013 року між сторонами укладено
Договір №1126035/2013 купівлі-продажу
автомобіля Volkswagen Tiguan за ціною 339345 грн. з
передоплатою у розмірі 50000 грн. та
доплатою у строк до 31 грудня 2013 року 289345
грн. шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок позивача будь-якими
частинами у розмірі, визначеному на
власний розсуд.

Зобов»язання сторін з приводу
передоплати автомобіля та передачі
його у власність відповідачу виконані
сторонами належним чином, проте в
подальшому відповідачем прострочено
здійснення повної оплати вартості
автомобіля.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення штрафу в розмірі 10000 грн.,
пені в розмірі 2782,47 грн. та 3% річних від
простроченої суми в розмірі 642,11 грн.
суд першої інстанції виходив з того, що
обов»язок сплати зазначених сум
передбачений сторонами у п.п. 5.4 та 5.5
укладеного між сторонами Договору від
18 травня 2013 року.

Проте, повністю погодитися з такими
висновками суду не можна, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.695 ЦК України
договором про продаж товару в кредит
може бути передбачено оплату товару з
розстроченням платежу. Істотними
умовами договору про продаж товару в
кредит з умовою про розстрочення
платежу є ціна товару, порядок, строки і
розміри платежів. Якщо покупець не
здійснив у встановлений договором
строк чергового платежу за проданий з
розстроченням платежу і переданий йому
товар, продавець має право відмовитися
від договору і вимагати повернення
проданого товару. До договору про
продаж товару в кредит з умовою про
розстрочення платежу застосовуються
положення частин третьої, п»ятої та
шостої статті 694 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно
установлено, що між сторонами склалися
правовідносини з приводу придбання
автомобіля з розстроченням платежу.

З матеріалів справи убачається, що
звертаючись до суду за захистом
порушеного права, позивач (продавець)
скористався своїм правом на обрання
способу захисту та вимагав не оплату
товару , а повернення проданого товару.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
повернення проданого автомобіля, суд
першої інстанції застосував положення
ч.2 ст. 695 ЦК України, яка дає право
позивачу у разі не здійснення покупцем
у встановлений договором строк
чергового платежу за проданий з
розстроченням платежу і переданий йому
товар, відмовитись від договору і
вимагати повернення проданого товару.
При цьому, сам факт відмови від
договору призводить до повного
припинення зобов»язання. При
односторонній відмові від договору
договір слід вважати розірваним з
моменту одержання контрагентом
повідомлення про відмову.

Рішення суду першої інстанції в
частині зобов»язання відповідача
повернути автомобіль Volkswagen Tiguan, а також
визнання за позивачем права власності
на автомобіль, сторонами не
оскаржується, а відтак, апеляційний
суд, виходячи із наданих йому
повноважень, не перевіряє законність
рішення суду в цій частині.

Відповідно до п. 5.4. Договору сторони
домовились, що за прострочення оплати
ціни Автомобіля по будь-якому платежу
відповідно до положень Статті 3 «Ціна і
порядок розрахунків» цього Договору
Покупець зобов»язаний сплатити
Продавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який розраховується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, 3% річних, інфляційні
втрати Продавця на суму прострочення.
При цьому Покупець одночасно зі
сплатою штрафних санкцій на користь
Продавця, передбачених в даному пункті,
зобов»язується на першу вимогу
Продавця відшкодувати понесені ним
збитки та втрачену вигоду/прибуток у
зв»язку з невиконанням/неналежним
виконанням Покупцем своїх грошових
зобов»язань за цим Договором.

Відповідно до п.5.5 у разі порушення
строків оплати ціни Автомобіля,
передбачених п.3.2.2. Договору понад 10
календарних днів, Покупець
зобов»язаний сплатити Продавцю штраф у
розмірі 10 000 грн., повернути Автомобіль,
який є предметом даного Договору, а
також оформити та підписати документи,
необхідні для перереєстрації
Автомобіля на Продавця.

Системний та логічний аналіз
зазначених умов договору у їх зв»язку
із вимогами законодавства свідчить про
неможливість одночасного застосування
п.п.5.4 та п.5.5, оскільки продавцю надано
право вимагати або оплату товару, або
повернення проданого товару. Оскільки
продавець не вимагає виконання
грошового зобов»язання, відсутні
підстави для застосування п.5.4 Договору
та стягнення з відповідача пені, 3%
річних, які застосовуються як
відповідальність за порушення
грошового зобов»язання та полягають у
відшкодуванні матеріальних втрат
(збитків) кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отримання компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

З огляду на наведене, колегія суддів
уважає такими, що не відповідають
обставинам справи, висновки суду про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача пені в розмірі 2782,47 грн. та 3%
річних від простроченої суми в розмірі
642,11 грн. , у зв»язку із чим рішення в цій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову в
задоволенні таких позовних вимог.

Разом з тим, стягнення штрафу в сумі 10000
грн. передбачено п.5.5 Договору, за
умовами якого застосовується
одноразово з настанням факту відмови
продавця від договору та вимогою
повернення проданого товару. Відтак, в
цій частині рішення суду є
обґрунтованим, таким, що відповідає
вимогам законодавства, та доводами
апеляційної скарги висновки суду в цій
частині не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги в частині
неповернення позивачем відповідачеві
50000 грн. колегією суддів відхиляються,
оскільки такі вимоги не були предметом
розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до правил ст.. 88 ЦПК України
розмір судового збору, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, підлягає зменшенню з 3527 грн. 70
коп. до 3493 грн. 45 коп.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_2 на підставі Договору
про надання правової допомоги,
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
м.Києва від 23 квітня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлант-М
Дніпровська набережна» пені в сумі 2782
грн. 47 коп. та 3% річних від простроченої
суми в розмірі 642 грн. 11 коп. скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні цих позовних
вимог.

Розмір судового збору, що підлягає
стягненню з ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлант-М
Дніпровська набережна», зменшити з 3527
грн. 70 коп. до 3493 грн. 45 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
Є.В. Болотов

С.В. Кулікова