Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2773/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ
ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК», про поділ спільного
майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА :

07 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, який у подальшому
уточнював, до ОСОБА_5, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,
про поділ спільного майна подружжя.

Посилався на те, що з 26 жовтня 1985 року
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5 У період спільного проживання
та за спільні кошти 30 вересня 2005 року
ними був придбаний житловий будинок
АДРЕСА_1. Право власності на будинок
зареєстроване за ОСОБА_5 На теперішній
час він бажає поділити придбаний у
шлюбі будинок, тому на підставі статей
60,69,70 СК України просив визнати за ним
право власності на ? його частку.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 квітня 2014 року позов
задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
який зареєстрований на праві власності
за ОСОБА_5

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну
скаргу, в якій просить рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 23 квітня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову.
Скаргу обґрунтовує тим, що спірна
квартира за договором іпотеки,
укладеним між банком та ОСОБА_6,
передана у забезпечення виконання
зобов'язання ОСОБА_6 по кредитному
договору від 18 лютого 2008 року на суму 60
000 доларів США. Тому, до виконання умов
кредитного договору, без згоди банку не
може змінюватися власник предмету
іпотеки або його частки.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення представника ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК», перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у відповідності
до статті 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

За змістом вимог частини 1 статті 60,
частини статті 70 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. У разі
поділу майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Визнаючи за позивачем право власності
на 1/2 частку спірного житлового
будинку, суд першої інстанції
правильно виходив із зазначених вимог
закону і встановлених обставин справи.

В ході вирішення спору з'ясовано, що з 26
жовтня 1985 року ОСОБА_4 перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 У
період спільного проживання та за
спільні кошти 30 вересня 2005 року ними за
нотаріально посвідченою угодою був
придбаний житловий будинок АДРЕСА_1.
Право власності на будинок
зареєстроване за ОСОБА_5 ( а. с. 7-9 ).

18 лютого 2008 року ОСОБА_5 на підставі
кредитного договору № 21М отримала у
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у сумі 60 000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення кредиту 19 лютого 2018 року. У
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, 18 лютого 2008 року
між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_5 був
укладений договір іпотеки, предметом
якого є житловий будинок АДРЕСА_1 ( а. с.
10-14,95-115 ).

07 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», третя особа приватний
нотаріус Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання недійсним договору іпотеки
від 18 лютого 2008 року та визнання за ним
права власності на ? частку житлового
будинку АДРЕСА_1. Посилався на те, що не
давав дружині згоду на передачу
будинку в іпотеку ( а. с. 3-5 ).

03 березня 2014 року від ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» надійшли заперечення
проти позову, до яких додано ксерокопію
заяви ОСОБА_4 до приватного нотаріуса
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про його
згоду на укладання договору іпотеки
спірного житлового будинку ( а. с. 50-60 ).

04 квітня 2014 року ОСОБА_4 уточнив позовні
вимоги, просив поділити будинок, який є
спільним сумісним майном його і
дружини ОСОБА_5, визнати за ним право
власності на ? частку будинку ( а. с. 127 ).

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 07 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
іпотеки від 18 лютого 2008 року залишено
без розгляду. Змінено коло
відповідачів ( а. с. 118 ).

За змістом статей 60,69,70 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Аналогічні приписи містяться у статтях
368,372 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов ОСОБА_4, повно з'ясував фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
доказам та правильно виходив з того, що
спірний будинок належить подружжю на
праві спільної сумісної власності і
кожний з них має право на ? його частку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний будинок не підлягає поділу,
оскільки являється предметом іпотеки,
не узгоджуються з нормами
матеріального права.

Частинами 1,2 статті 23 Закону України
"Про іпотеку" передбачено, що у разі
переходу права власності (права
господарського відання) на предмет
іпотеки від іпотекодавця до іншої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва,
іпотека є дійсною для набувача
відповідного нерухомого майна, навіть
у тому випадку, якщо до його відома не
доведена інформація про обтяження
майна іпотекою.

Спостерігається, що апеляційний суд не
може прийняти до уваги доводи скарги
про неможливість поділу будинку,
оскільки перебування нерухомості в
іпотеці не означає, що в судовому
порядку не можна поділити спільне
сумісне майно подружжя шляхом визнання
права власності на нього, тому що право
володіння та користування майном не
заборонено, а поділ майна подружжя не є
розпорядженням ним.

Не можуть бути взятими до уваги
посилання в апеляційній скарзі на
порушення судом прав ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» визнанням права
власності на 1/2 частку будинку за
позивачем, оскільки його право на
половину спільного з відповідачкою
майна передбачено законом, а у третьої
особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» право
власності на це майно відсутнє. До того
ж наявність у ОСОБА_4 права власності на
половину спірного житлового будинку не
впливає на обсяг прав банку як
іпотекодержателя, оскільки позивачем
надана у встановленому законом порядку
згода на укладення договору іпотеки.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують висновків суду та не
дають підстав вважати, що справа
вирішена неправильно.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що заявлений позов ОСОБА_4
обґрунтовано задоволений судом і за
ним правильно визнано право власності
на ? частку будинку.

Разом з тим, з метою уникнення в
подальшому проблем, які можуть
виникнути при виконанні судового
рішення, при реєстрації прав власності
на спірний будинок, колегія суддів
вважає за необхідне доповнити
резолютивну частину рішення і
зазначити, що на іншу половину будинку
право власності визнається за ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 23 квітня 2014 року змінити.

Резолютивну частину рішення
доповнити наступним: Визнати за ОСОБА_5
право власності на ? частку житлового
будинку АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: