АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 674/1812/13-ц
Провадження № 22-ц/792/962/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Харчука В.М.,

при секретарі: Кошельнику В.М.,

з участю апелянта та представника
відповідача,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дунаєвецького районного суду від 20
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1, звертаючись
до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2,
вказував, що він проживає в будинку
АДРЕСА_1, а по сусідству з ним проживає
ОСОБА_2 У відповідачки є сарай, в якому
вона тримає свині і домашню птицю. В
порушення санітарних норм ДБН цей
сарай знаходиться в санітарній зоні
від його будинку на відстані 9,60 м, 3,50 м
від літньої кухні позивача. Через те, що
з сараю розповсюджується неприємний
запах, позивач не має можливості ні
провітрити будинок, ні вийти на вулицю.
В добровільному порядку відповідач не
бажає облаштувати інше місце для
утримання тварин та птиці на
необхідній відстані, а тому позивач був
змушений звернутись до суду. Також
позивач зазначив, що в зв'язку з
переживаннями, та тривалими
незручностями, викликаними цим
обставинами, йому була завдана
моральна шкода в розмірі 5000 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду
від 20 березня 2014 року в позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод
відмовлено.

Додатковим рішенням Дунаєвецького
районного суду від 10 квітня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов
повністю. Посилається на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.
На думку апелянта суд неналежно оцінив
акт від 18.03.2014 р., яким зафіксовано
відсутність на той час в сараї
відповідача свиней, проте стверджує,
що птиця продовжує утримуватися в тому
ж сараї. Суд не зважив, що предметом
вимог позивача було усунути перешкоди,
забрати свині та птицю на відстань не
менше 15 м від будинку. Вважає висновок
суду про недоведеність факту
протиправних дій відповідача щодо
нього необґрунтованим. Суд не врахував,
що попередніми актами було встановлено
порушення відповідачем норм ДБН при
утриманні домашніх тварин та птиці, а
отже, і права позивача на безпечне і
здорове довкілля, належні і здорові
умови проживання. Суд не врахував
істотну тривалість порушення його
права, що спричинило йому душевні
страждання.

Вважає висновок санітарного лікаря
Дунаєвецького міжрайонного відділу
лабораторних досліджень
Держсанепідслужби України (протокол №
274 дослідження повітря населених місць
від 21 листопада 2013 року) на селітебній
території ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 про те, що
вміст аміаку не перевищує гранично
допустимих норм, упередженим і
необ'ктивним, тому що відбір повітря
проводився на території відповідача, а
не позивача і за його ж відсутності.

В засіданні апеляційного суду апелянт
підтримав апеляційну скаргу з
викладених у ній мотивів.

Представник відповідача просив
відхилити скарну як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 309 ч.1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення сторін, не застосував
закон, який підлягав застосуванню, у
зв'язку з чим оспорюване рішення щодо
відмови у позові в частині усунення
перешкод підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
добровільно усунула перешкоди
позивачу в користуванні житловим
будинком, припинивши утримання свиней
на своєму господарстві, а позивачем не
доведено факт порушення його права та
заподіяння внаслідок цього моральної
шкоди.

Проте з таким висновком не можна
погодитися в повному обсязі.

Відповідно до ст. 50 Конституції
України, кожен має право на безпечне
для життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди. Аналогічну норму
встановлено ч.1 ст. 293 ЦК України.

Праву кожної людини на безпечне для
життя та здоров'я довкілля кореспондує
обов'язок всіх інших осіб утримуватись
від негативного впливу на нього.
Аналогічне положення закріплено у ч. 2
ст. 293 ЦК: діяльність фізичної та
юридичної особи, що призводить до
нищення, псування, забруднення
довкілля, є незаконною.

У відповідності з ч. 1 ст. 103 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Крім цього, згідно із ст. 104 ЗК
України власники та землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
припинення діяльності на сусідній
земельній ділянці, здійснення якої
може призвести до шкідливого впливу на
здоров`я людей, тварин, на повітря,
земельні ділянки та інше.

Згідно з п.3.25а*
"Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень ДБН-360-92**
відстань між житловими будинками та
господарськими будівлями і спорудами
слід приймати відповідно до санітарних
норм за таблицею 3.2а, але не менше
протипожежних норм згідно з таблицею 1
додатку 3.1.

Згідно з таблицею 3.2а відстань
у метрах між житловими будинками,
літніми кухнями та господарськими
будівлями (сараями) для свійських
тварин та птахів має бути не менше 15 м.

Встановлено, що позивач є власником
житлового будинку та земельної ділянки
площею 0,416 га по АДРЕСА_1. Відповідач
ОСОБА_2 є власником житлового будинку з
надвірними будівлями на суміжній
земельній ділянці по АДРЕСА_2.

В порушення п.п. 3.25а*, 3.35 та таблиці 3.2а
"Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень ДБН-360-92**"
відповідач на своїй земельній ділянці
по АДРЕСА_2, має сарай, де тривалий час
утримує свині та домашню птицю із
порушенням санітарно-будівельних
розривів, оскільки сарай розташований
на відстані менше ніж 15 метрів (9,6 м) від
житлового будинку позивача. Станом на
18.03.2014 року ОСОБА_2 припинила
утримувати у себе на господарстві
свині.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
оспорюються сторонами.

Таким чином обґрунтованим є
висновок суду, що відповідач
добровільно усунула перешкоди
позивачу в користуванні житловим
будинком, припинивши утримання свиней
на своєму господарстві.

Разом з тим, суд в порушення ст.ст. 212, 213,
214 ЦПК України суд не дав оцінки факту
визнання відповідачем в судовому
засіданні 26.11.2014 року, що у сараї,
розташованому на відстані менш як 15
метрів від житлового будинку позивача,
утримується і птиця (кури).

Водночас суду не були представлені
докази того, що на час ухвалення
рішення утримання відповідачем птиці в
зазначеному сараї було припинено.

За таких обставин підлягає
задоволенню вимога про зобов'язання
відповідача усунути перешкоди
позивачу в користуванні житловим
будинком та земельною ділянкою, шляхом
утримання птиці в господарських
будівлях, що розташовані на відстані
не менше 15 м від житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість висновку суду щодо
відмови у позові в частині стягнення
моральної шкоди є безпідставними.

Так, в силу ч.1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Попри встановлене порушення
відповідачем санітарних норм при
утриманні свійський тварин та птиці,
позивач в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК
України не довів достатніми та
допустимими доказами, що внаслідок
цього було порушене його право на
безпечне і здорове довкілля та
заподіяна внаслідок цього моральна
шкода.

За висновком санітарного лікаря
Дунаєвецького міжрайонного відділу
лабораторних досліджень
Держсанепідслужби України (протокол №
274 дослідження повітря населених місць
від 21 листопада 2013 року) на селітебній
території ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 про те, що
вміст аміаку не перевищує гранично
допустимих норм згідно вимог ИР 2.2.6 -
004-98, що свідчить про відсутність
небезпеки шкідливого впливу аміаку та
про відсутність загрози здоров'ю, життю
позивача.

Твердження позивача про
необ'єктивність цього доказу є
безпідставним з огляду на те, що цей
висновок не спростований іншими
належними та допустимими доказами.

Водночас свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому
засіданні ствердили, що на
господарстві відповідача не
відчувався неприємний запах внаслідок
утримання тварин, що спростовує
твердження позивача про створення йому
дискомфортних умов проживання через
розповсюдження цього запаху.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують цього висновку суду.

В решті рішення суду ґрунтується на
повно, всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги в цій
частині не вбачається.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача понесені ним витрати
в сумі 229,40 грн. - судовий збір, сплачений
ним в мінімальному розмірі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 20 березня 2014
року щодо відмови у позові в частині
усунення перешкод скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні житловим
будинком та земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, шляхом утримання птиці в
господарських будівлях, що розташовані
на відстані не менше 15 м від житлового
будинку ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229,40
грн. понесених судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
________

Головуюча у першій інстанції: Артемчук
В.М., Провадження №
22-ц/792/962/13

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 57