№ 336/2690/14-ц
пр. № 2/336/1645/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя, у складі головуючого судді
Дацюк О.І.

при секретарі Прохорові Р.С.

за участі представника позивача
Даценко В.С., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк» звернулось з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, вказавши, що
17.12.2007 року між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 34.2/АА-149.07.2, в який згодом вносилися
зміни додатковими угодами. Відповідно
до умов кредитного договору ПАТ
«Родовід Банк» відкрив ОСОБА_2
відновлювальну кредитну лінію на суму
9297 доларів США строком до 17.12.2012 року
включно, надав грошові кошти у вказаній
сумі, а позичальник у свою чергу
зобов'язався повернути кредитні кошти,
сплатити відсотки. В забезпечення
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором 17.12.2007 року
укладені договори поруки зі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Зважаючи, що відповідач ОСОБА_2
порушив умови кредитного договору,
повернувши кредитні кошти та сплативши
відсотки 14.01.2013 року, позивач просив
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість в загальній сумі 13595,58
гривень, яка складається з пені за
прострочення кредиту в сумі 12758,45
гривень, пені за прострочені проценти в
сумі 708,6 гривень, 3% річних за
прострочення сплати кредиту в усі 116,78
гривень та 3% річних за прострочення
процентів в сумі 11,75 гривень.

Представник позивача в судовому
засіданні на позовних вимогах
наполягала на заявлених в позовній
заяві підставах.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково в сумі
196,87 гривень, яку складають пеня та
відсотки за один рік відповідно до
наданого представником позивача
розрахунку, та просив застосувати
строк позовної давності, відмовивши у
позові в іншій частині з цієї підстави.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явились, про місце та час
розгляду справи повідомлялись
судовими повістками, направленими
ОСОБА_4 за зареєстрованим місцем
проживання, ОСОБА_3 за адресою,
зазначеною в договорі поруки в якості
місця проживання та в копії паспорту в
якості зареєстрованого місця
проживання, у зв'язку з відсутністю
актуальних на час розгляду справи
відомостей про зареєстроване місце
проживання.

При дослідженні матеріалів справи
встановлено таке.

17.12.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 34.2/АА-149.07.2, за умовами якого ОСОБА_2
відкрито відновлювальну кредитну
лінію на суму 9297 доларів США терміном
по 17.12.2012 року для придбання автомобілю.
Процентна ставка за договором
встановлена на рівні 12,5% річних п. 1.5
договору. У свою чергу позичальник
зобов'язався щомісяця до 10 числа
кожного місяця сплачувати банку 155
доларів США, повернути одержаний
кредит до 17.12.2012 року.

Додатковою угодою від 05.08.2008 року
процентну ставка за договором
збільшено до 14,5% річних. Додатковими
договорами № 1 від 10.06.2009 року та № 2 від
06.10.2009 року встановлювалися графіки
погашення заборгованості.

Відповідно до договорів поруки від
10.06.2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
солідарному порядку відповідають за
зобов'язаннями ОСОБА_2

Можливість забезпечення виконання
зобов'язання укладенням договору
поруки передбачено ст. 553 ЦК України.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
субсидіарну відповідальність
поручителя. При цьому поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

При вирішенні справи суд виходить з
наступного.

Згідно із ст. 256, 257 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Частиною 2 статті 259 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлено позовну давність в один
рік.

Згідно зі ст. 261 ч. 1, 5 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вказує стаття 267 ч. 4 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Згідно із наданими позивачем
документами та поясненнями
представника позивача в судовому
засіданні ОСОБА_2 14.01.2013 року повністю
повернуто кредит та сплачені відсотки
за користування кредитними коштами.

З позовом до суду ПАТ «Родовід Банк»
звернувся 07.04.2014 року, про поновлення
строку не заявляв.

Таким чином, позивачем пропущено строк
позовної давності за вимогами про
стягнення пені за прострочення кредиту
12758,45 гривень та пені за прострочені
відсотки в сумі 708,60 гривень, що є
підставою для відмови у позові в цій
частині.

Водночас суд враховує положення статті
11 ЦПК України, яка вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2
визнав позовні вимоги в частині
нарахованих 3% річних, а також визнав
позовні вимоги в частині пені в межах
одного року відповідно до наданого
позивачем 05.06.2014 року розрахунку,
самостійно розпорядившись на власний
розсуд своїми правами, суд вбачає
підстави для задоволення позову в
межах, в яких він визнаний відповідачем
по справі.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково. Також,
відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідачів підлягає стягненню
судовий збір пропорційно сумі
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково та стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" 196,87 гривень
(сто дев'яносто шість гривень 87 коп.) в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 34.2/АА-149.07.2 від
17.12.2007 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" 1,18 гривню (одну гривню 18
коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" 1,18 гривню (одну гривню 18
коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" 1,17 гривню (одну гривню 17
коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

11.06.2014