інстанції Петришин Н.М.Провадження №
22-ц/780/3407/14 Доповідач у 2
інстанції Гуль В.В.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Гуль В.В.,

суддів Антоненко В.І,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 лютого 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а:

у листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з даним позовом, посилаючись на
те, що 22.05.2008 року між ПАТ «Банк
«Київська Русь» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір за № 20065-34-08-2,
відповідно до якого, відповідач
отримала кредит на споживчі цілі у
розмірі 25 000,00 (двадцять п'ять тисяч) грн.
строком з 22 травня 2008 року по 22 травня
2011 року з процентною ставкою 25 % річних
та зобов'язалася погашати отриманий
кредит щомісячно згідно з графіком
його погашення.

Оскільки банк свої зобов'язання перед
ОСОБА_3 виконав в повному обсязі, а
відповідач в свою чергу взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконала, в результаті чого за
кредитним договором виникла
заборгованість в розмірі 43 179,86 грн,
тому ПАТ «Банк «Київська Русь» просив
стягнути з відповідача на свою користь
вищезазначену заборгованість за
кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 лютого 2014
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь» заборгованість
за кредитним договором в розмірі 43 179,86
грн та судові витрати в розмірі 431,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з причин пропуску строку
позовної давності, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2008 року
між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3
укладено Кредитний договір за №
20065-34-08-2, відповідно до п. 1.1. якого Банк
надав відповідачу кредит у розмірі 25
000,00 (двадцять п'ять тисяч) грн. строком з
22.05.2008 року по 22.05.2011 року.

Згідно п. 1.3-1.5. Кредитного договору за
користування кредитом позичальник
зобов'язується сплачувати відсотки
(встановлюється в розмірі 25.00 % на рік)
та фіксовану плату за користування
кредитом (встановлюється в розмірі 12.00 %
від суми кредиту).

У порушення умов договору відповідач
свої зобов'язання належним чином не
виконала, в результаті чого за
кредитним договором виникла
заборгованість, яка станом на 05.11.2013
року становить в розмірі 43 179,86 грн, з
яких: 18 019,24 грн - заборгованість за
сумою кредиту, 21 402,04 грн -
заборгованість за відсотками, 24 24,81 грн
- штраф за прострочення погашення
кредиту,13 33,77 грн -штраф за прострочення
погашення відсотків.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_3 добровільно взяті на
себе зобов'язання за даним кредитним
договором не виконує і доводи на які
посилається відповідач щодо
застосування строку позовної давності
є необгрунтованими.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору;
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, а зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу України.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що Позичальник
зобов'язаний повернути Кредитору
надані грошові кошти (кредит) та
сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач взяті на себе зобов'язання
згідно кредитного договору № 20065-34-08-2
від 22 травня 2008 року не виконує, докази
про виконання вищевказаного
зобов'язання відповідачем не надано та
в матеріалах справи не містяться.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог, який зроблений відповідно до
наданих позивачем розрахунків
заборгованості (а.с.9-10), які
відповідачем, у встановленому
законодавством порядку не спростовані,
є правильним і відповідає вимогам
законодавства.

Посилання відповідача на те, що судом
першої інстанції безпідставно не
застосовано строк позовної давності є
необгрунотаваними і надуманими.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Оскільки, споживчий кредити
відповідно до п.1.1 даного кредитного
договору надавався строком з 22.05.2008
року по 22.05.2011 року, то перебіг
трирічної позовної давності
закінчується 22.05.2014 року, а позов до
відповідача пред'явлено 08.11.2013 року,
тобто в межах строку позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відповідно до п.3.3 та п.3.4 за одне й те
саме порушення зобов'язання
передбачена подвійна відповідальність
одного види і згідно ст. 61 Конституції
України, ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення не відповідають
обставинам справи, тому що п.3.3
передбачена санкція щодо строків
повернення кредиту, а п.3.4 - щодо строків
погашення відсотків за користування
кредиту.

Крім того, при укладенні кредитного
договору № 20065-34-08-2 відповідач була
належним чином ознайомлена з його
змістом про, що свідчать підписи на
трьох аркушах даного кредитного
договору (а.с.6-8).

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що відсутній допустимий доказ про
отримання грошей не має правового
значення, оскільки сам факт отримання
грошей, часткове погашання кредиту,
відповідачем не заперечується.

Інших доводів на спростування
правильних висновків суду першої
інстанції апеляційна скарга в собі не
містить, тому підлягає відхиленню як
необґрунтована.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: