інстанції Кошель Л.М.Провадження №
22-ц/780/3027/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського
М.А.,

суддів:
Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі:
Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 13 березня 2014 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи: Білоцерківська
міська рада Київської області,
Комунальна установа Білоцерківської
міської ради «Інспекція із благоустрою
м. Біла Церква» про усунення перешкод у
користуванні орендованою земельною
ділянкою та відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ФОП ОСОБА_1
звернувся до суду із вказаним позовом
та просив у відповідності до норм ст.152
Земельного кодексу України із
врахуванням зменшення позовних вимог
зобов'язати відповідачів знести
незаконно встановлені металеві гаражі
із орендованої ним земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з
відповідачів солідарно в рахунок
відшкодування матеріальних збитків 22670
грн., з яких 20000 грн. упущена вигода, 2670
грн. реальні збитки та 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
має у користуванні на правах оренди
земельну ділянку площею 0,0210 га за
адресою: АДРЕСА_1. Дана земельна ділянка
була передана йому в оренду
Білоцерківською міською радою на
підставі договору №86 від 04.06.2009 р.
строком на п'ять років під будівництво
магазину з продажу продовольчих
товарів з кафетерієм. За період
підготовки ОСОБА_1
проектно-кошторисної документації
об'єкта будівництва, мешканцями
прилеглих будинків відповідачами
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на орендованій
позивачем земельній ділянці було
самовільно встановлені металеві
гаражі. Неодноразові звернення
позивача до компетентних органів з
вимогою вжити заходів до власників
самовільно встановлених гаражів
результату не дали, тому вважає, що
металеві гаражі, самовільно
встановлені відповідачами на
орендованій ним земельній ділянці,
перешкоджають йому використовувати її
за цільовим призначенням, порушують
його права як землекористувача, що в
свою чергу, призвело до понесення ним
збитків.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 березня 2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 березня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі, посилаючись на
те, що суд послався на обставини, що
вважав встановленими, однак які
виявились недоведеними та законодавчо
необґрунтованими, тому рішення
ухвалено з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

Не погоджуючись із доводами
апеляційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали заперечення на
апеляційну скаргу, які мотивували тим,
що матеріали справи не містять жодних
доказів, які б свідчили про те, що
металеві гаражі, знаходяться на
орендованій земельній ділянці
позивача і тим самим заважають
будівництву магазину, тому просять
апеляційну скаргу відхилити, рішення
міськрайонного суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, що з'явилися до
судової зали, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору оренди землі №
86 від 04.06.2009 р. між Білоцерківською
міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, останньому
надано у строкове платне користування
земельну ділянку площею 0,0210 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 під
будівництво магазину з продажу
продовольчих товарів з кафетерієм
(а.с.7-9).

Даний договір було укладено на
підставі рішення Білоцерківської
міської ради № 970 від 18.02.2009 р. «Про
затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
надання земельних ділянок в оренду
терміном на п'ять років» (а.с.233).

Позивач стверджував, що станом на 2009
рік на орендованій ним земельній
ділянці розміщувалося близько 3-5
самовільно встановлених металевих
гаражів, на даний час їх кількість
зросла до 16. У 2011 р. він закінчив
виготовлення та підписання всіх
необхідних документів і був готовий
розпочати будівництво на орендованій
земельній ділянці магазину з
кафетерієм відповідно до цільового
призначення даної земельної ділянки,
однак, через розміщення на ній
незаконних металевих гаражів він не
мав змоги розпочати будівництво і у
квітні 2011 р. він звернувся до
виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради з приводу вжиття заходів
до власників цих гаражів та захисту
його прав як землекористувача (а.с.14-16).

Також встановлено, що протягом 2012-2014
років ФОП ОСОБА_1 неодноразово
звертався до різних компетентних
органів, як то КУ БМР «Інспекція з
благоустрою м. Біла Церква» та
управління житлово-комунального
господарства Білоцерківської міської
ради з вимогою виявити власників
металевих гаражів, встановлених на
орендованій ним земельній ділянці,
спонукання їх до демонтажу цих гаражів
та вивезення з території, виділеної під
забудову. Яких-небудь дієвих заходів по
заявах ОСОБА_1 вищевказаними
виконавчими органами Білоцерківської
міської ради вчинено не було, позивачу
було рекомендовано звернутися до суду
за захистом своїх прав (а.с.11,12,13,17,19,82).

Позивач посилався на той факт, що
металеві гаражі, самовільно
встановлені відповідачами на
орендованій ним земельній ділянці,
перешкоджають йому використовувати її
за цільовим призначенням, тобто для
будівництва магазину з кафетерієм,
порушують його права як
землекористувача, спричинили
матеріальні збитки через нездійснення
підприємницької діяльності в
запланованій торговій точці (упущена
вигода) та збитків, пов'язаних зі
сплатою орендної плати за землю
(реальні збитки).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не було надано суду
доказів, що гаражі відповідачів
знаходяться саме на орендованій ним
земельній ділянці.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.06.2009 р. між Білоцерківською міською
радою та ФОП ОСОБА_1 укладено договір
оренди землі № 86, згідно якого
останньому надано у строкове платне
користування земельну ділянку площею
0,0210 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 під будівництво магазину з
продажу продовольчих товарів з
кафетерієм (а.с.7-9).

Згідно п. 6 договору оренди землі № 86
від 04.06.2009 р. земельна ділянка не
містить жодних недоліків, що можуть
перешкоджати її ефективному
використанню, що підписано особисто
позивачем.

Одні з перших металевих гаражів були
встановлені на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_2 ще у 1996 році,
що аж ніяк не могли бути не заміченими
перешкодами на орендованій земельній
ділянці (а.с.147).

За незаконне встановлення гаражів на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_2 на відповідачів були складені
адміністративні протоколи, згідно яких
вони сплатили штраф на користь держави
в розмірі 340 грн кожний, в яких ні слова
не сказано, що їхні гаражі знаходяться
на орендованій землі позивача (а.с.83-88).

Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду
землі» орендареві забезпечується
захист його права на орендовану
земельну ділянку на рівні із захистом
права власності на земельну ділянку
відповідно до закону. Орендар в
установленому законом порядку має
право витребувати орендовану земельну
ділянку з будь-якого незаконного
володіння та користування. На усунення
перешкод у користуванні нею,
відшкодування шкоди, заподіяної
земельній ділянці громадянами і
юридичними особами України,
іноземцями, особами без громадянства,
іноземними юридичними особами, у тому
числі міжнародними об єднаннями та
організаціями.

Статтею 95 ЗК України забезпечено права
землекористувачів на відновлення їх
порушених прав у порядку,
встановленому законом.

Відповідно ст. 396 ЦК України особа, яка
має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Статтею 376 ЦК України регулюються
правовідносини щодо самочинно
збудованого нерухомого майна
(самочинного будівництва).

У відповідності до ч.7 ст.376 ЦК України
право на звернення до суду з позовом
про знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування.

Згідно п.5 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України» № 6 від 30.03.2012 року у випадку
порушення прав інших осіб, право на
звернення до суду належить і таким
особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Отже, вимагаючи від відповідачів
знесення самовільно встановлених
гаражів, позивач мав довести в суді
факт порушення його прав як орендаря
земельної ділянки власниками гаражів,
самочинно встановлених на цій
земельній ділянці, однак, позивачем не
було надано суду доказів, що гаражі
відповідачів знаходяться саме на
орендованій ним земельній ділянці. На
підтвердження даного факту позивачем
було представлено суду протоколи про
адміністративне правопорушення за
ст.152 КУпАП, складені відносно
відповідачів КУБМР «Інспекція з
благоустрою м. Біла Церква» 19.07.2013 р.
(а.с.52-57) та постанови адміністративної
комісії про притягнення їх до
адміністративної відповідальності за
цією статтею (а.с.83-88). Однак сам по собі
факт притягнення відповідачів до
адміністративної відповідальності є
підставою стверджувати про самовільне,
тобто без дозвільних документів,
встановлення ними гаражів на
прибудинковій території буд. № 3 по вул.
П.Коновальця.

Слід також зазначити, що постановами
адміністративної комісії
Білоцерківського міськвиконкому про
притягнення відповідачів до
адміністративної відповідальності
встановлено, що гаражі встановлені за
адресою вул. П.Коновальця, буд. 3, тоді як
адреса земельної ділянки позивача:
АДРЕСА_1.

Крім того, з договору оренди землі № 86
від 04.06.2009 р. слідує, що в оренду
надавалася земельна ділянка вільна від
забудов, що суперечить поясненням
самого позивача про наявність станом
на 2009 рік 3-5 гаражів, а також поясненням
відповідачів, що гаражі були зведені у
1996-1997 роках, коли здавалися житлові
будинки по вул. П.Коновальця. Інших
доказів на підтвердження порушення
відповідачами прав позивача як
орендаря земельної ділянки до суду
надано не було.

Також слід взяти до уваги доводи
начальника Комунальної установи
Білоцерківської міської ради
«Інспекція з благоустрою м. Біла
Церква» з приводу того, що договір
оренди землі № 86 від 04.06.2009 р. закінчує
свою дію 04.06.2014 р., а продовження чи
поновлення строку дії договору
позивачем не здійснювалося, з чого
випливає відсутність предмету спору.

Тому, враховуючи викладені обставини,
колегія суддів вважає рішення суду
законним та таким, що ухвалене з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального законодавства, отже
апеляційна скарга підлягає відхиленню
у зв'язку із відсутністю доводів для її
скасування, а рішення - залишенню без
змін.

Керуючись ст.27 ЗУ «Про оренду землі»,
ст.95 Земельного кодексу України, ч.7
ст.376, ст.396 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 10, 57, 60, 61, 307, 308, 313-314, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 13 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.А.Яворський

судді:

Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв