АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/404/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Багрова А.Г. Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Волошина
М.П.,

суддів - Куценко
Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2013 року по справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю "Вердикт
Фінанс" до ОСОБА_2, товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансові
Перспективи" про стягнення
заборгованості та звернення стягнення,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ТОВ "Вердикт Фінанс"
звернулося з позовом до ОСОБА_2, ТОВ
"Фінансові Перспективи" про стягнення
заборгованості та звернення стягнення.

В позовній заяві посилалось на те, що 19
грудня 2006 року між АКБ "ТАС- Комерцбанк",
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_2, укладено
кредитний договір, згідно якого
відповідач отримала 7150,00 доларів США на
строк до 18 грудня 2013 року. Одночасно з
укладенням кредитного договору між
сторонами укладено договір застави,
згідно якого відповідач передав
позивачу в заставу автомобіль марки
Chevrolet; модель: АVEО; рік випуску: 2006; номер
кузова: НОМЕР_1; державний
реєстраційний номер: НОМЕР_2.

02 лютого 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступило ТОВ «Вердикт Фінанс» свої
права вимоги заборгованості за
кредитними договорами до боржника у
зв'язку з укладенням договору
факторингу.

23 липня 2013 року між ТОВ «Вердикт
Фінанс» та ТОВ «Фінансові Перспективи»
укладено договір поруки, згідно якого
ТОВ «Фінансові Перспективи»
поручилося перед позивачем за
виконання зобов'язань за договорами
ОСОБА_2

Відповідачі зобов'язання за договорами
не виконали, тому позивач просив
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 2000 грн. та в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 2621/1206/64-135 від 19.12.2006 року звернути
стягнення на предмет застави:
автотранспортний засіб автомобіль
марки; модель: АVEО; рік випуску: 2006;
номер кузова: НОМЕР_1; дн НОМЕР_2,
вартість якого згідно договору застави
складає 60240 (шістдесят тисяч двісті
сорок), 00 грн., що на праві власності
належить ОСОБА_2, шляхом продажу
вказаного автомобіля ТОВ «Вердикт
Фінанс» з укладанням від його імені
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України по свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням ТОВ
«Вердикт Фінанс» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Передати у володіння ТОВ «Вердикт
Фінанс» предмет застави автомобіль
марки; модель: АVEО; рік випуску: 2006;
номер кузова: НОМЕР_1; дн НОМЕР_2, а також
комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, що на
праві власності належить ОСОБА_2 та
знаходиться у неї або інших осіб.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 жовтня 2013 року позовні
вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
19 грудня 2006 року між АКБ
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 2621/1206/64-135.

Відповідно до вищевказаного договору,
АКБ "ТАС- Комерцбанк" зобов'язався
надати ОСОБА_2 кредит у сумі 7 150,00
доларів США в строк до 18 грудня 2013 року.

19 грудня 2006 року АКБ "ТАС-Комерцбанк" та
ОСОБА_2 уклали договір застави №
2621/1206/64-135-2-1 відповідно до якого
забезпечення предметом застави за
кредитним договором є -
автотранспортний засіб марки: Chevrolet;
модель: АVEО; рік випуску: 2006; номер
кузова: НОМЕР_1; дн НОМЕР_2.

При укладенні договору забезпечення
сторони визначили вартість предмета
застави у розмірі - 60 240,00 грн.

02 лютого 2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступило ТОВ «Вердикт Фінанс»
відповідно до договору факторингу № 11
свої права вимоги заборгованості за
кредитними договорами до боржника.
Разом з правом вимоги заборгованості
за кредитними договорами до боржника
ПАТ«Сведбанк» уступило права
заставодержателя за договорами
забезпечення відступлених кредитних
зобов'язань уклавши договор про
відступлення прав за договорами
застави від 02 лютого 2012 року.

23 липня 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» та
ТОВ «Фінансові Перспективи» уклали
договір Поруки № 2621/1206/64-135-П.

Відповідно до договору поруки ТОВ
«Фінансові Перспективи», як
поручитель, поручається за виконання
ОСОБА_2 обов'язків, які виникли на
підставі кредитного договору №
2621/1206/64-135 в обсязі 2000,00 грн.

У порушення умов договору відповідачі
свої зобов'язання за договором
належним чином не виконали, в
результаті чого станом на 31 липня 2013
року виникла заборгованість за
кредитом у розмірі 12 534,77 дол. США, що в
національній валюті, станом на 15 жовтня
2013 року складає 100 190,41 грн.

Судом встановлено, що 03 липня 2013 року
позивач зареєстрував в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
зобов'язання ОСОБА_2, у відповідності до
ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрації обтяжень», що
підтверджується Витягом про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна, однак
відповідач відмовляється повертати
предмет застави, чим порушує свої
зобов'язання передбачені договорами.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідачі належним
чином зобов'язання за договорами не
виконали, тому з них повинно бути
солідарно стягнуто на користь позивача
2000,00 грн. заборгованість за кредитними
зобов'язаннями, а також звернуто
стягнення на предмет застави
транспортний засіб марки Chevrolet; модель:
АVEО; рік випуску: 2006; номер кузова:
НОМЕР_1; дн НОМЕР_2, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим у справі
обставинам, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 509 ЦК України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

В силу ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
відсотки, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрат на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
заставу», заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором. Звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що
предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога). Майбутня
вимога вважається переданою фактору з
дня виникнення права вимоги до
боржника. Якщо передання права
грошової вимоги обумовлене певною
подією, воно вважається переданим з
моменту настання цієї події. У цих
випадках додаткове оформлення
відступлення права грошової вимоги не
вимагається.

Відповідно до ст. 1080 ЦК
України передбачено, що договір
факторингу є дійсним незалежно від
наявності домовленості між клієнтом та
боржником про заборону відступлення
права грошової вимоги або його
обмеження. У цьому разі клієнт не
звільняється від зобов'язань або
відповідальності перед боржником у
зв'язку із порушенням клієнтом умови
про заборону або обмеження
відступлення права грошової вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України
клієнт відповідає перед фактором за
дійсність грошової вимоги, право якої
відступається, якщо інше не
встановлено договором факторингу.
Грошова вимога, право якої
відступається, є дійсною, якщо клієнт
має право відступити право грошової
вимоги і в момент відступлення цієї
вимоги йому не були відомі обставини,
внаслідок яких боржник має право не
виконувати вимогу. Клієнт не
відповідає за невиконання або
неналежне виконання боржником
грошової вимоги, право якої
відступається і яка пред'явлена до
виконання фактором, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що
до нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

В силу ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який
ініціює звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» від 26 листопада
2003 року, з відповідними змінами та
доповненнями, передбачено, якщо
протягом 30 днів з моменту реєстрації в
Державному реєстрі відомостей про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача. До
закінчення процедури звернення
стягнення обтяжувач зобов'язаний
вживати заходи щодо збереження
відповідного рухомого майна згідно з
вимогами, встановленими статтею 8 цього
Закону.

Згідно вимог ч. 3 ст. 28 Закону 24 ЗУ "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" - якщо боржник, у
володінні якого знаходиться предмет
забезпечувального обтяження, не
виконує обов'язок щодо передачі
предмета забезпечувального обтяження
у володіння обтяжувача, звернення
стягнення здійснюється на підставі
рішення суду.

Виходячи з викладеного, надавши
належної оцінки представленим у справі
доказам у їх сукупності, приймаючи до
уваги, що ТОВ "Вердикт Фінанс" є
належним позивачем за даним позовом,
має право відповідної вимоги до
відповідачки ОСОБА_2 та поручителя,
враховуючи, що позивач зареєстрував в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження, суд першої інстанції дійшов
до правильного висновку про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу також на
те, що на час розгляду справи у судовому
порядку договори факторингу та
відступлення права за договором
застави від 02 лютого 2012 року, а також
договір поруки від 23 липня 2013 року - не
оспорені; апеляційна скарга
відповідачки не містить доводів щодо
неправильності встановленого у
договорі факторингу та в оскаржуваному
рішенні розміру заборгованості ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги зводяться до
незгоди з висновками суду щодо оцінки
доказів, і не враховують положення ст.
212 ЦПК України про належність права
оцінки наданих доказів безпосередньо
суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з
повним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи, у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 15
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Судді: