АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження:22-796-6841 Головуючий у суді
першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Левенець Б.Б., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 7 квітня 2014 року в справі за
позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 7 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" заборгованість за
кредитним договором № від 17.10.2006
р. в сумі 533 125 грн. 68 коп., вирішене
питання щодо стягнення судових витрат.

В задоволені інших позовних вимог
відмовлено.

ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу на рішення суду, в
якій просить рішення змінити,
розстрочивши суму заборгованості на 61
місяць та визначити порядок його
виконання, починаючи з дня набрання
рішенням суду чинності шляхом
стягнення суми заборгованості рівними
частками щомісячно в розмірі 8811 грн. 02
коп. протягом 60 місяців, та в останній
місяць - 4464 грн. 48 коп., вважаючи, що
судом порушені норми матеріального та
процесуального права, не враховано
обставини, які мають суттєве значення
для справи.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про час та місце розгляду
справи належним чином.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає за можливе
слухати справу у відсутність особи, яка
не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до суду з даним позовом до
відповідачки, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що
08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі - продажу прав вимоги за
кредитами та забезпечувальними
договорами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених договором, за яким до ПАТ
«Дельта Банк» переходить право
вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Одним з таких боржників є ОСОБА_4

17.10.2006 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступник - ПАТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_4 був укладений кредитний договір
№ 0, за яким банк надав
позичальнику кредитні кошти в розмірі
59 000,00 доларів США з розрахунку 10,3 %
річних на строк з 17.10.2006 року по 17.10.2027
року.

Позичальник порушив умови кредитного
договору, про що відповідно до умов
договору був повідомлений шляхом
направлення письмової вимоги.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за
кредитним договором станом на 11.07.2013
року у відповідача утворилася
заборгованість у сумі 508 901,69 грн., з
яких: сума заборгованості за кредитом -
422 881,73 грн., сума заборгованості за
відсотками - 86 019,96 грн.

Під час судового розгляду справи
представник позивача подала до суду
заяву про збільшення позовних вимог, та
просив стягнути з відповідачки
заборгованість станом на 04.04.2014 р. в
розмірі 586 997,04 грн.

Судом встановлено, що 17.10.2006 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» (правонаступником
якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № ,
згідно з умовами якого банк надав
позичальнику кредитні кошти в розмірі
59 000,00 доларів США з розрахунку 10,3 %
річних на строк з 17.10.2006 року по 17.10.2027
року.

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» отримав право вимоги до боржника
ОСОБА_4

Факт отримання кредиту та порушення
відповідачем умов договору в частині
своєчасного повернення кредиту та
сплати процентів за його користування
сторонами визнається, тому не підлягає
доказуванню згідно зі ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушення
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язань настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на 04.04.2014 року у ОСОБА_4
утворилась заборгованість в сумі 586 997,04
грн., що складається з основної суми
заборгованості розмірі 575 256,04 грн. та
заборгованості за відсотками в розмірі
11 740,93 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та стягуючи з відповідачки 533 125 грн. 68
коп., суд першої інстанції врахував
оплату, здійснену ОСОБА_4 05.04.2014р. згідно
квитанції №33980168 в сумі 4000 дол. США, що є
еквівалентом 44 892, 80 грн. та квитанції
№33980119 в сумі 800 дол. США, що є
еквівалентом 8 978, 56 грн.

Відповідачка проти суми боргу не
заперечувала і рішення суду в цій
частині в апеляційному порядку не
оскаржує.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
про надання розстрочки виконання
рішення суду, суд першої інстанції
виходив з того, що підстави надання
розстрочки у порядку, передбаченому ст.
217 ЦПК України, відсутні.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги, що судом
не прийнято до уваги важкий стан членів
сім'ї відповідачки, хвороба брата,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 зареєстрована та
проживає у АДРЕСА_1, в той час як її
батьки та брат зареєстровані та
проживають АДРЕСА_2.

Крім того, з наданих відповідачкою
документів також вбачається, що її брат
ОСОБА_5 хоча і є інвалідом дитинства Ш
групи, але працює юрисконсультом
консалдінгової компанії «Статус-Д»,
має самостійний заробіток.

Мати відповідачки - ОСОБА_3 перебуває на
обліку в Деснянському районному
управління ПФУ м. Києва та отримує
пенсію за віком багатодітним матерям і
матерям (батькам) інвалідів з
дитинства.

Доказів, що ОСОБА_5 перебуває на
утриманні відповідачки ОСОБА_4 та
доказів, що витрати на придбання ліків
здійснювала саме відповідачка, суду не
надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для розстрочення виконання
рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
дають підстав вважати, що судом
допущені порушення норми
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 7 квітня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді