У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Максимчук З.М., Григоренко М.П.,

секретаря судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_3 його представника
ОСОБА_4,

представників виконавчого комітету
Рівненської міської ради Андреєва Р.В.,
Мірошник Д.В.,

представника Рівненського міського
відділу Державної міграційної служби
України Марчук Х.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
представників виконавчого комітету
Рівненської міської ради на рішення
Рівненського міського суду від 24 січня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Рівненської міської ради,
Рівненського міського відділу
Державної міграційної служби України
про визнання прав користування
житловим приміщенням та права на
реєстрацію у житловому приміщенні.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, учасників судового
розгляду, що з'явились у судове
засідання, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду
від 24 січня 2014 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право постійного
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1, з право реєстрації в
даному житловому будинку.

Представники виконавчого комітету
Рівненської міської ради вказують на
незаконність рішення суду першої
інстанції з обставин порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права. Вказують, що суд вирішив питання
щодо прав та обов'язків виконавчого
комітету Рівненської міської ради, з
порушенням Житлового кодексу України
та положень Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні", без
залучення в якості відповідача
виконавчий комітет. Доводять, що
позивач в порушення встановленого
порядку не звертався до виконавчого
комітету з питань надання права на
проживання у квартирі. Покликаються на
те, що останній квартиронаймач, з яким
укладеного договір найму на
користування квартирою ОСОБА_8 померла
в 2007 році, з іншими особами договір не
переукладався. Доводять, що позивач не
довів своє право на користування
вказаною квартирою. За викладених
обставин просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі службово-посадового ордеру
№257 від 17 січня 1972 року, виданого КЄЧ
Рівненського району Прикарпатського
військового округу ОСОБА_9 з дружиною
ОСОБА_8 та двома дітьми: ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 отримав право та вселився в
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею
25,45 кв.м.

25 лютого 1972 року керуючий управління
будинками №2 житлового управління
комунального господарства м.Рівне та
ОСОБА_9 уклали договір найму житлового
приміщення на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, площею 25,45 кв.м.

Даний договір найму житлового 25 серпня
1987 року був переукладено із ОСОБА_8, в
зв'язку зі смертю в 1987 році ОСОБА_9

На час смерті квартиронаймача ОСОБА_8,
яка померла в 2007 році, позивач ОСОБА_3 не
був прописаний квартирі АДРЕСА_1, а з
іншими особами договір найму житлового
приміщення не укладався.

Вказані обставини свідчать про те, що
зазначена квартира не вийшла з відання
фонду Рівненської міської ради.

Відповідно ч.1ст.303 ЦПК України
визначено, що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

За приписами ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що на
період вселення позивача в 1996 році в
квартиру АДРЕСА_1 до батька ОСОБА_11
(який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року) та
квартиронаймача ОСОБА_8, яка
приходилась бабою позивачу, ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_1) був неповнолітнім, а
відповідно письмова згода від інших
членів сім'ї не вимагалась.

Під час апеляційного розгляду справи,
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 підтвердили факти проживання
позивача ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 по
даний час, після смерті баби та батька.

Свідок ОСОБА_17, повідомив про те, що він
як класний керівник ОСОБА_3 відвідував
його за місцем проживання в АДРЕСА_1,
йому відомо, що він проживає там же і в
даний час.

Колегія суддів дійшла висновку, що
позивач ОСОБА_3 проживаючи з бабою та
батьком набув рівного права на
користування квартирою АДРЕСА_1, а
відповідно до ст.6 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання" набув права на
реєстрацію за місцем постійного
проживання.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови
у позові з тих підстав, що позивач не
звертався з відповідною заявою до
виконавчого комітету Рівненської
міської ради з приводу права
користування житлом та прописки, чим
порушені його права як розпорядника
житлом, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно.

Право позивача ОСОБА_3 на користування
квартирою та проживання не порушує
повноважень виконавчого комітету
Рівненської міської ради щодо
володінням та розпорядження житловим
фондом, як державного майна до кого
входить зазначена квартира.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представників
виконавчого комітету Рівненської
міської ради відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
24 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
З.М. Максимчук

М.П. Григоренко