Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2232/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Боєвої
В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,
При
секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 24 березня
2014 року в справі за заявою ОСОБА_2,
заінтересована особа Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із заявою про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу.

В заяві зазначав, що згідно нотаріально
посвідченому договору купівлі-продажу
від 21.06.1994 року він є власником будинку
по АДРЕСА_1. 04.02.1999 року він отримав
Державний акт на право приватної
власності на землю серії 1-ЗП № 026936. Цей
державний акт був виданий для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1. Під час оформлення державного
акту була допущена описка та зазначено
по-батькові Кузьмич, тобто, російською
мовою, замість Кузьмович, як то
зазначено в усіх інших документах,
зокрема, у вказаному договорі
купівлі-продажу та у паспорті.

Зазначені обставини перешкоджають
йому отримати декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації,
оскільки в Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області йому відмовили в
оформленні необхідних документів саме
із-за цієї помилки. В зв'язку з чим
просив суд встановити факт
приналежності йому Державного акту на
право приватної власності на землю
серії 1-ЗП № 026936 від 04.02.1999 року на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0479
га.

Вказана в заяві в якості зацікавленої
особи Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області надала суду першої
інстанції письмове пояснення по
справі, зі змісту якого вбачається, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області є неналежним
відповідачем і що суд в силу вимог
статті 33 ЦПК України вправі замінити
відповідача або залучити до участі в
справі іншу особу як співвідповідача
(а. с. 33).

При розгляді справи представник
заявника не погодився з вищевказаним,
зазначивши, що інтереси заявника
ОСОБА_2 порушуються саме в зв'язку з
неможливістю за даним Державним актом
на право приватної власності на землю
серії 1-ЗП № 026936 оформити в Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
необхідні документи щодо узаконення
споруджених на земельній ділянці
будівель.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 24 березня
2014 року заява задоволена.

Встановлено факт належності ОСОБА_2
правовстановлюючого документа:
Державного акту серії 1-ЗП № 026936 на
право приватної власності на землю, а
саме на земельну ділянку площею 0,0479 га
в межах згідно з планом, яка передана
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, виданого Бердянською
міською радою 04.02.1999 року за
реєстраційним № 1884 на ім'я «Гетало
Віктора Кузьмича».

В апеляційній скарзі Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, справу направити на
новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольнивши заяву ОСОБА_2, суд
першої інстанції вірно посилався на
положення статей 256-259 ЦПК України,
якими передбачено розгляд судом справ
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення.

Так, пунктом 6) частини 1 статті 256 ЦПК
України передбачено, що суд розглядає
справи про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Згідно частини 1 статті 257 ЦПК України
заява фізичної особи про встановлення
факту, що має юридичне значення,
подається до суду за місцем її
проживання.

За змістом статті 258 ЦПК України у заяві
повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити
та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або
відновлення документів, що посвідчують
цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

У відповідності до вимог статті 259 ЦПК
України у рішенні суду повинно бути
зазначено відомості про факт,
встановлений судом, мету його
встановлення, а також докази, на
підставі яких суд установив цей факт.
Рішення суду про встановлення факту,
який підлягає реєстрації в органах
державної реєстрації актів цивільного
стану або нотаріальному посвідченню,
не замінює собою документів, що
видаються цими органами, а є тільки
підставою для одержання зазначених
документів.

Задовольнивши заяву ОСОБА_2, суд
виходив з того, що в судовому засіданні
було доведено факт належності
заявнику правовстановлюючого
документу - Державного акту на право
приватної власності на землю серії 1-ЗП
№ 026936 від 04.02.1999 року на земельну
ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0479 га.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи,
належним чином оціненим доказам, а
також узгоджуються з нормами
матеріального та процесуального права,
які судом правильно застосовані.

Основний довід апеляційної скарги
полягає в тому, що Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області не є належним
відповідачем, але суд не звернув на це
уваги та не здійснив заміну
відповідача або залучення до участі в
справі в якості співвідповідача
Бердянської міської ради, оскільки
Державний акт на право приватної
власності на землю серії 1-ЗП № 026936 від
04.02.1999 року було видано з помилкою саме
цим органом.

Такий довід апеляційної скарги є
неспроможним - з огляду на те, що дана
справа розглянута в порядку окремого
провадження. Дане провадження не є
позовним, оскільки відсутні як
предмет спору, так і сам по собі спір.
За таких обставин неможливо
застосувати положення статті 33 ЦПК
України, на яку посилається
заінтересована особа в своїй
апеляційній скарзі, оскільки в
окремому провадженні відсутні такі
сторони, як позивач та відповідач, а
лише в справі беруть участь заявник
(ОСОБА_2) та зацікавлена особа - та
особа, яка на думку заявника за
відсутності спору про право
перешкоджає йому в певній мірі
здійснювати свої права та інтереси в
якості власника земельної ділянки та
споруд, побудованих на цій земельній
ділянці.

В апеляційній скарзі зазначено вимогу
щодо скасування судового рішення та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції. Проте, такі
вимоги апеляційної скарги суперечать
положенням статей 307, 309 ЦПК України,
оскільки згідно діючого законодавства
суд апеляційної інстанції позбавлений
права в разі скасування судового
рішення вирішувати питання про
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Із апеляційної скарги вбачається, що
інші доводи не мають належного
обґрунтування у чому полягає порушення
вимог матеріального і процесуального
права, не містять посилань на те, які
саме права або інтереси апелянта
порушено оскаржуваним судовим
рішенням, а за змістом є формальними,
відтак судова колегія вважає, що в
силу вимог частини 3 статті 308 ЦПК
України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області
відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 24 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: