02 червня 2014 року
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого - судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні, заочно, в залі суду
м.Добропілля цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок та
земельну ділянку в порядку
Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом до ОСОБА_2, в якому
просить визнати за ним право власності
в порядку спадкування на ? частину
житловий будинку АДРЕСА_1 та на ?
частину земельної ділянки. Свій позов
обґрунтовує тим, що 12 частина житлового
будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка
площею 0,0585 гектарів, яка розташована на
території АДРЕСА_1 на праві власності
належить ОСОБА_3, який є його батьком.
Останній помер в 2004 році і за життя
заповідав своє майно своєму онуку
ОСОБА_2, який є сином позивача. ОСОБА_2
прийняв спадщину після смерті
діда-ОСОБА_3., так як був неповнолітнім
за віком на день відкриття спадщини.
Обов»язковою спадкоємицею після
смерті ОСОБА_3 також була його дружина
(мати позивача) - ОСОБА_4, померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, яка спадщину
прийняла після смерті чоловіка як така,
що на час відкриття спадщини постійно
проживала та була зареєстрована в
спадковій ? частині вищевказаного
житлового будинку, але не оформила
своїх спадкових прав. Після смерті
матері - ОСОБА_5, шляхом подання заяви до
нотаріуса, позивачка прийняла спадщину
і просила видати їй свідоцтво про право
на спадщину за законом на відповідну їй
частину, але нотаріус відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на відповідну їй частину з ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1 так
як визначити обов»язкову частку, з
урахуванням вартості всього
спадкового майна, неможливо. Тому,
позивачка звернулась до суду і просить
визнати за нею право власності в
порядку спадкування, після смерті її
матері - ОСОБА_5, на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та на ? частину
В судове засідання позивачка не
з»явилась, надавши заяву про розгляд
справи за її відсутності. З заяви також
вбачається, що остання не заперечує
проти винесення заочного рішення.
В судове засідання відповідач не
з»явився. Про час і місце розгляду
справи належним чином був
повідомлений. Будь-яких заяв від
останнього до суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
У зв»язку з викладеним, враховуючи те,
що позивачка, не заперечувала проти
розгляду справи у відсутність
відповідача, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
відповідача по матеріалам, які є в
наявності в справі і постановити
заочне рішення, направивши відповідачу
копію рішення суду для відома.
Вивчивши матеріали справи суд
вважає позовні вимоги позивача
підлягають задоволеню виходячи з
В судовому засіданні встановлено.
З копії свідоцтва про народження (а.с.73)
вбачається, що батьками ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3.
З довідки відділу РАЦС по м.Шахтарську
від 26.09.2007 року (а.с.74) вбачається, що
ОСОБА_1. уклавши шлюб з ОСОБА_8 змінила
прізвище на «ОСОБА_1» і після
розірвання шлюбу з останнім залишила
прізвище «Бірюкова», що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу НОМЕР_1, яке видано
02.10.1990 року відділом ЗАЦС м.Добропілля
З копії договору купівлі-продажу від
25.10.1990 року, посвідченого державним
нотаріусом Добропільської державної
нотаріальної контори Олейніковою Л.С.
(а.с.94) вбачається, що власником ?
частини житлового будинку, житловою
площею 33,7 кв.м. з відповідною частиною
надвірних споруд, який розташований в
АДРЕСА_1, на земельній дільниці 800
кв.м.(землі міського фонду) є ОСОБА_3. На
вказаній земельній ділянці
розташовані: 1 одноетажний житловий
будинок шлакоблочний житловою площею
67,2 кв.м. та надвірні споруди - сарай,
вбиральня, вбиральня, літня кухня,
паркан. У власніть ОСОБА_3 перейшли: І-І -
кухня, І-2 - ванна, І-3, І-4,І-5 - житлові
кімнати, І - коридор, ІІ - коридор.
З копії технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.38-52)
вбачається, що ОСОБА_3 належить 12
частина вказаного будинку, яка уявляє
собою квартиру № 1. Загальна площа
квартири № 1 у вказаному будинку
становить 54,3 кв.м.
Державним актом на право приватної
власності на землю серії ДН, який
видано головою Білицької міської Ради
народних депутатів 14.11.1997 року на
підставі рішення виконкому Білицької
міської Ради народних депутатів № 215
від 29.10.1997 року (а.с.95) підтверджується,
що земельна ділянка площею 0,0585
гектарів, яка розташована на території
АДРЕСА_1, на праві власності належить
ОСОБА_3 і була передана останньому для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що
свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_2
З матеріалів спадкової справи
вбачається, що за заповітом,
посвідченим 22.10.1998 року секретарем
виконкому Білицької міської Ради
Донецької області, який зареєстровано
в реєстрі під № 294, ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1, власник цього будинку
- ОСОБА_3, заповідав онуку - ОСОБА_2 1988
року народження (а.с.72,8).
Зазначений заповіт не оспорений, не
скасований та не визнаний недійсним.
Згідно зі ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
Відповідно до ст..1268 ЦК України,
малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа, цивільна
дієздатність якої обмежена, вважаються
такими, що прийняли спадщину, крім
випадків, встановлених частинами
другою - четвертою статті 1273 цього
Будь-яких доказів, які б свідчили про
те, що існував відказ батьків ОСОБА_2
від належної йому спадщини, в судовому
засіданні не встановлено.
Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_2 - відповідач по
справі, після смерті діда - ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року, спадщину
прийняв, як неповнолітній за віком на
день відкриття спадщини, що
передбачено ст..1268 ЦК України.
Відповідно до ст..1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).
З копії спадкової справи вбачається, що
ОСОБА_3 був одружений і його дружиною
була ОСОБА_4, 1924 року народження (а.с.76,89).
Станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 року, дружині-
ОСОБА_5 померлого спадкодавця ОСОБА_3
було 80 років, тобто вона була
непрацездатною і мала право на
обов»язкову частку у спадковому майні,
відповідно до вимог ст..1241 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст 1268 ЦК Укаїни
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
Матеріалами справи (копією домової
книги а.с.77-82) підтверджується, що
ОСОБА_5 на день відкриття спадщини
(тобто на ІНФОРМАЦІЯ_6 року) проживала
та була зареєстрована разом із своїм
чоловіком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1,
тобто є такою, що прийняла обов»язкову
частку спадщини після ОСОБА_3, але не
оформила своїх спадкових прав.
При визначенні розміру обов'язкової
частки слід враховувати, що частиною
першою статті 1241 ЦК встановлено, що
обов'язкова частка у спадщині
визначається, незалежно від змісту
заповіту, у розмірі половини частки,
яка належала б кожному із спадкоємців у
разі спадкування за законом.
В судовому засіданні встановлено, що
спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_3 були його дружина - ОСОБА_5 та
Враховуючи наведене, суд вважає, що
якби не було заповіту ОСОБА_3, кожен із
спадкоємців (ОСОБА_5 та ОСОБА_1.) мали би
право на 1/2 частку спадкового
майна(житлового будинку). Обов'язкова
частка у цьому випадку дорівнює 1/4
частки такого майна. Отже, ОСОБА_5 після
смерті ОСОБА_3 мала право на
обов»язкову частку спадкового майна у
вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1, яку
вона прийняла, але на яку, за життя, не
оформила своїх спадкових справ.
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, ОСОБА_4, померла, про
що свідчить свідоцтво про смерть
Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді обов»язкової частки на
житловий будинок АДРЕСА_1.
Після смерті своєї матері, позивачка -
ОСОБА_1, звернулась до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері і видачу їй свідоцтва про
право на спадщину за законом як
спадкоємець першої черги.
З копії матеріалів спадкової справи
(а.с.98) вбачається, що ОСОБА_1 23.02.2014 року
звернулась до нотаріуса з заявою щодо
видачі на її ім.»я свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_5 року матері ОСОБА_5 на
обов»язкову частку з 12 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, належну
чоловіку спадкодавці - ОСОБА_3,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 року, після
смерті якого вона спадщину прийняла,
але не оформила своїх спадкових прав.
Постановою від 17.01.2014 року, ОСОБА_1, яка є
спадкоємицею ОСОБА_5, нотаріус у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на відповідну їй обов»язкову
частку з ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1 відмовив, так як визначити
обов»язкову частку, з урахуванням
вартості всього спадкового майна (а
саме з урахуванням речей звичайної
домашньої обстановки та вжитку),
Відповідно до ч.2 ст.1241 ЦК України, до
обов'язкової частки у спадщині
зараховується вартість речей
звичайної домашньої обстановки та
вжитку, вартість заповідального
відказу, встановленого на користь
особи, яка має право на обов'язкову
частку, а також вартість інших речей та
майнових прав, які перейшли до неї як до
В судовому засіданні, з письмової заяви
позивачки вбачається, що вона, як
спадкоємець після смерті своєї матері
ОСОБА_5 не претендує на спадкове майно у
вигляді предметів домашньої
обстановки та вжитку, які її мати
фактично прийняла як обов»язку частку
спадкового майна після смерті ОСОБА_3.
Будь-яких заперечень з боку
відповідача до суду не надходило.
Враховуючи викладене, а також те, що
позивач прийняв спадщину, шляхом
подання заяви в нотаріальну контору,
після смерті ОСОБА_5, якій, як
встановлено судом належала
обов»язкова частка у вигляді ? частини
з ? частини житлового будинку АДРЕСА_1,
суд вважає можливим визнати за
позивачем право власності в порядку
спадкування на ? частини з ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1, яка складає
з себе квартиру № 1.
Згідно технічному паспорту від
23.11.1990 року та звіту з оцінки майна від
23.01.2014 року, ринкова вартість ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1
кв. м., житлова площа 33,7 кв.м (а.с.27-35,38-52).
Що стосується вимог позивача щодо
визнання за ним права власності в
порядку спадкування на земельну
ділянку, то суд з цього приводу
Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України (в
редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 року),
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст..131 ЗК України (в
редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 року),
громадяни мають право набувати у
власність земельні ділянки на підставі
міни, дарування, успадкування та інших
цивільно-правових угод. Укладення
таких угод здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України з
урахуванням вимог цього Кодексу.
Право власності на земельну ділянку,
відповідно до ст..1295 ЦК України,
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені. До спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
яка необхідна для їх обслуговування,
якщо інший її розмір не визначений
Вимогами частини першої статті 1297 ЦК
України встановлено, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування зі збереженням її
цільового призначення, при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
Порядок та умови отримання спадщини
регулюється главами 84 - 90 ЦК України,
Законом України «Про нотаріат» та
іншими підзаконними актами. У
відповідності до п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року роз'яснено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину, в порядку,
встановленому цивільним
законодавством ( ст. 1268 - 1269 ЦК України).
Судом, за позивачкою, визнано право
власності в порядку спадкування за
законом спадщини після смерті
ОСОБА_3.(яка прийняла обов»язкову
частку спадщини після смерті свого
чоловіка), а саме на 14 частину з ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка
складає з себе квартиру № 1.
В судовому засіданні встановлено, що
вказаний будинок знаходиться на
земельній ділянці площею 0,0585 га, яка
перебувала у власності ОСОБА_3, і була
передана останньому для будівництва
та обслуговування саме жилого будинку
і господарських будівель, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1.
Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розмішені,
без зміни її цільового призначення. У
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду кількома
особами право на земельну ділянку
визначається пропорційно до часток
осіб у праві власності жилого будинку,
будівлі або споруди.
З витягу № 64 технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 23.01.2014 року
вбачається, що нормативна грошова
вартість земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, що знаходиться за адресою
Враховуючи наведене, те, що позивач у
справі - ОСОБА_1, у встановленому
законодавством порядку, набула
права власності на 14 частину житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1, в порядку
спадкування, тому, суд вважає, що
відповідно до норм ст. 120 ЗК України,
ст. 1225 ЦК України до позивача перейшло
право власності на ? частину земельної
ділянки площею 0,0585 га, яка належить
ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ДН, який видано головою Білицької
міської Ради народних депутатів 14.11.1997
року на підставі рішення виконкому
Білицької міської Ради народних
депутатів № 215 від 29.10.1997 року.
Приходячи до вказаного висновку суд
бере до уваги саме той факт, що цільове
призначення всієї земельної ділянки -
для будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель, а тому позовні вимоги ОСОБА_1
в частині визнання за нею права
власності на ? земельної ділянки
підлягають до задоволення, як такі що
ґрунтуються на вимогах ст. 120 ч.1 ЗК
України та 377 ч.1 ЦК України.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 88, 208, 209, 212-215, 224,
294 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок та
земельну ділянку в порядку спадкування
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності на майно, в порядку
спадкування за законом, після смерті її
матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5
року, а саме право власності на 14 частки
з ? частини житлового будинку АДРЕСА_1,
житловою площею 33,7 кв.м. та загальною
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, після
смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5
року, право власності в порядку
спадкування, на ? частину земельної
ділянки, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, площею 0,0585 гектарів і
виділена для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель, яка згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії ДН, який
видано головою Білицької міської Ради
народних депутатів 14.11.1997 року на
підставі рішення виконкому Білицької
міської Ради народних депутатів № 215
від 29.10.1997 року, належала ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд Донецької області протягом 10 днів з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію заочного рішення направити
відповідачу рекомендованим листом із
повідомленням для відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Суддя
О.В.Здоровиця

02.06.2014