Справа № 1328/7952/12
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/2800/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Ясиновській Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
державний нотаріус третьої Львівської
державної нотаріальної контори про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину та визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини. В подальшому позивач
уточнила свої вимоги та просила
визнати за нею право власності на ?
будинку АДРЕСА_1, визнати недійсним в
частині ? свідоцтво про право власності
на будинок АДРЕСА_1 видане на ім"я
ОСОБА_3, визнати недійсним свідоцтво
про право власності на спадщину за
законом від 14 жовтня 2003 року видане
ОСОБА_3 на спірний будинок в ? частині,
та зобов'язати державного нотаріуса
видати нові свідоцтва про право на
спадщину з врахуванням вищенаведеного
та зареєструвати в державному реєстрі
про право власності на частину в
спірному будинку за позивачем.

Рішенням Шевченківського районного
суду Львівської області від 03 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах
справи, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Покликається на те, що після смерті
батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
вона прийняла спадщину, оскільки
вступила в управління спадковим
майном. Натомість її сестра - ОСОБА_3
приховавши в нотаріальній конторі
даний факт, та наявність її як
спадкоємця, отримала свідоцтво про
право на спадщину після смерті батька
на все майно (спірне будинковолодіння).
На підставі даного свідоцтва отримала
свідоцтво про право власності на
згадане майно. Як на час смерті батька,
так і на даний час вона користується
майном, яке прийнято у спадщину. Про те,
що сестра обманним шляхом оформила
право власності на все майно,
довідалась лише в 2012 році. Дані
обставини не були враховані судом при
ухваленні рішення.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом ОСОБА_4 набув у
власність будинковолодіння по АДРЕСА_1
під час перебування в шлюбі з ОСОБА_5,
право власності на яке було оформлено
на ОСОБА_4

ОСОБА_4 (батько сторін) помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2003 році ОСОБА_3 звернулася в
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини після смерті
батька.

При наявності заяви ОСОБА_5, яка не
претендувала на спадкове майно і
відмови від спільно нажитого майна з
чоловіком, а також заяви брата ОСОБА_6,
який теж не претендував на спадкове
майно, ОСОБА_3 було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4 на все його майно.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом виданого на ім"я ОСОБА_3,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності та визнання за позивачем
права власності на ? спірного
будинковолодіння, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено факту прийняття нею спадщини
після смерті батька, оскільки така, як
на час смерті батька, так і після,
проживала за кордоном, в нотаріальну
контору з заявою не зверталась, дій які
би свідчили про прийняття нею спадщини
не вчиняла.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 діяли норми ЦК УРСР
(в редакції 1963 року).

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину; якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Судом беззаперечно встановлено, що ще
за життя спадкодавця,
будинковолодіння, яке належало йому на
праві власності було фактично поділено
між сторонами, в будинку є три окремі
кухні та три входи в будинок. ОСОБА_2 з
1972 року зареєстрована і проживає в
даному будинку разом із своєю сім"єю
користуються відокремленою частиною
будинку. Даною частиною будинку разом з
синами вона користується і на даний
час.

Тобто після смерті батька - ОСОБА_4 вона
вступила в управління і володіння
спадковим майном - будинковолодіння по
АДРЕСА_1. Це є єдине її житло в якому
знаходяться як її особисті речі так і
меблі та інше майно. В спірному будинку
вона проживає та користується таким на
даний час.

Факт перебування її тимчасово на
заробітках за кордоном не може
позбавляти її права на спадкове майно,
при тому, що спадщину вона прийняла у
визначений законом спосіб.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4, спадкоємцями першої черги було
четверо осіб: його дружина ОСОБА_5, син -
ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_3, ОСОБА_2

Так як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подала в
державну нотаріальну контору заяви про
те, що на оформлення своїх спадкових
прав не претендують, крім того ОСОБА_5
зазначила, що не претендує і на майно,
яке було спільно придбане під час шлюбу
з ОСОБА_4, то спадкоємцями залишилися
дві особи - сторони по справі, які і
успадкували спірне будинковолодіння в
рівних частках по ? частині на кожного.

При оформленні спадкових прав ОСОБА_3
після смерті батька, останньою було
приховано від нотаріуса наявність
іншого спадкоємця за законом - позивача
по справі. В своїй заяві в нотаріальну
контору ОСОБА_3 вказала, що крім дружини
померлого ОСОБА_5 та сина померлого -
ОСОБА_6 інших спадкоємців немає. (а.с. 142)

При таких обставинах державним
нотаріусом безпідставно було видано
ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_4 на все
його спадкове майно. А відтак таке
підлягає визнанню недійсним в частині ?
спадкового майна, на яке і слід визнати
право власності за позивачем по справі
- ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції не можна
вважати законним та обґрунтованим і
таке підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
в частині визнання частково недійсним
в ? частині свідоцтво про право на
спадщину і свідоцтво про право
власності на спірне майно, яке видане
на ім'я ОСОБА_3, та визнання за ОСОБА_2
права власності на ? частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4

Що ж стосується позовних вимог про
зобов'язання нотаріуса вчинити певні
дії по видачі нових свідоцтв та
реєстрації права власності на спірне
майно за позивачем, то такі задоволенню
не підлягають, оскільки такий спосіб
захисту порушеного права не
передбачений ст. 16 ЦК України. А відтак
дані позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4
, 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 лютого 2014 року -
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - державний нотаріус третьої
Львівської державної нотаріальної
контори про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину та
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини -
задовольнити частково.

Визнати недійсним в частині ? частини
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 14 жовтня 2003 року посвідчене
державним нотаріусом Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори Семенюк О.Е. та зареєстроване в
реєстрі №2-3079 і видане на ім"я ОСОБА_3.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно належне
ОСОБА_3, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 в частині права власності
ОСОБА_8 на ? частину майна померлого
ОСОБА_4

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину нерухомого майна, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: