АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1641/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу Мельник
І. О. Доповідач в апеляційній
інстанції Вініченко Б. Б. УХВАЛА
19 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченко Б. Б.
суддівНовіков О. М. , Дмитренко М. І. при
секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 30 січня 2013
року у цивільній справі за поданням
державного виконавця Придніпровського
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Сидорчук А.В., про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
в с т а н о в и л а :
Старший державний виконавець
Придніпровьского відділу ДВС
Черкаського МУЮ Сидорчук А.В. звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_6, посилаючись на те, що на
виконанні у Придніпровському відділі
ДВС Черкаського МУЮ перебуває
виконавчий лист Соснівського
районного суду м. Черкаси № 2-3057/11 від 20
вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_6
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у
розмірі 17 592, 19 доларів США і 250 грн.
Станом на 30 січня 2013 року боржником не
вчинено дій, спрямованих на виконання
рішення суду.

Державним виконавцем Стрелець О.А.
попереджена про необхідність сплати
заборгованості та виконання рішення
суду, проте боржник ігнорує вимоги
державного виконавця та не вживає
ніяких заходів щодо повного або
часткового погашення заборгованості.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 30 січня 2014 року подання
державного виконавця Придніпровського
відділу державної виконавчої служби
Черкаського МУЮ Сидорчук
А.В.задоволено та тимчасово обмежено
виїзд за межі України громадянки
України - ОСОБА_6 до виконання нею своїх
зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Заборонено відділу у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України в
Черкаській області видачу громадянці
України ОСОБА_6 паспорта/проїзного
документа, у разі наявності іншого
паспорту/проїзного документа.

Копію ухвали направлено для виконання
до Відділу у справах громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
УМВС України в Черкаській області,
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, Міністерства
внутрішніх справ України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 23 січня 2014
року та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні подання у
повному обсязі, вказуючи на неповне
з'ясування та недоведеність всіх
обставин, що мають істотне значення для
справи.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання
зобов'язань, покладених рішенням суду,
слід розуміти будь-які свідомі діяння
(дії або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 7 постанови від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства про вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснив, що питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» та ст. 377' ЦПК
України, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Слід зауважити, що законом передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, викладених у Листі від
01.02.2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Колегія суддів також звертає увагу, що
подання про тимчасове обмеження права
особі на виїзд за межі України має
містити, крім іншого, обґрунтування
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань, що в заяві відсутнє, як
відсутнє таке обґрунтування в ухвалі
суду від 30 січня 2013 року.

Посилання представника органу ДВС, як
на доказ ухилення боржника від
виконання покладених на нього
зобов'язань тільки на наявну
заборгованість, та його намагання
уникнути зобов'язання по погашенню
заборгованості та переховування
останнього від представників
стягувача та виконавчої служби є
необґрунтованими і не підтверджені
жодними доказами.

Сама лише констатація факту наявності
у ОСОБА_6 заборгованості не може
слугувати достатньою правовою
підставою для обмеження даної особи у
праві виїзду за межі України.

Крім того, колегією суддів,
встановлено, що заборгованість ОСОБА_6
була погашена до моменту пред'явлення
виконавчого листа Соснівського
районного суду м. Черкаси по справі №
2-3057, виданого 20 вересня 2011 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
об'єктивних та переконливих доказів
ухилення ОСОБА_6 від виконання
покладених на неї судовим рішенням
зобов'язань, тому суд першої інстанції
передчасно прийшов до висновку про
необхідність задоволення подання
державного виконавця Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м.
Черкаси від 30 січня 2013 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні подання державного
виконавця Придніпровського відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Сидорчук А.В. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :