Справа № 539/1325/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді -
Волювача О. В.

при секретарі - Джадан І.В.,

з участю: представника позивача за
довіреністю - Лисенка А.Ф.,

представника відповідачки - адвоката
ОСОБА_2,

представника третіх осіб за
довіреностями - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лубнах цивільну справу
за позовом Лубенського комунального
підприємства фірми «Житло» до ОСОБА_4
про виселення з гуртожитку, -

В С Т А Н О В И В :

Лубенське КП фірма «Житло»
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
про виселення з гуртожитку.

В позові вказали, що у власності
територіальної громади м. Лубен
перебуває п'ятиповерхова будівля
гуртожитку по АДРЕСА_1. Даний
гуртожиток перебуває на балансі та
обслуговуванні КП фірми «Житло».

В кімнаті НОМЕР_1 вказаного
гуртожитку на підставі договору №60
найму житлового приміщення, укладеного
01 червня 2008 року з КП фірмою «Житло»,
проживає відповідачка.

Згідно умов договору житло було надано
відповідачці у тимчасове користування
на строк до 28 травня 2013 року. Після
закінчення встановленого терміну
наймач зобов'язаний звільнити надане
житлове приміщення або продовжити
термін дії договору за згодою сторін.

ОСОБА_4 з пропозицією поновити
договір найму на наступний термін не
зверталася.

Договір найму від 01 червня 2008 року
втратив свою чинність 28 травня 2013 року,
продовжений не був, а тому на думку
позивача ОСОБА_4 втратила право на
проживання в зазначеному житлі і
підлягає виселенню.

На звернення з проханням звільнити
житлову кімнату в добровільному
порядку відповідачка не реагує,
продовжує проживати в ній.

Позивач прохає виселити ОСОБА_4 з
кімнати АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю - Лисенко А.Ф.
заявлені позовні вимоги підтримав,
прохає їх задовольнити. При цьому
вказав, що відповідачка була
зареєстрована та проживала в
гуртожитку. Спір з ОСОБА_4 неодноразово
розглядався в судовому порядку.
Апеляційний суд Полтавської області
визнав за ОСОБА_4 право проживання у
кімнаті гуртожитку на строк дії
договору найму. Відповідачка
періодично проживає в кімнаті
гуртожитку, сплачує всі необхідні
платежі, однак нею не надано
документів, на підставі яких вона
проживає у вказаному приміщенні
(зокрема, ордер). За таких обставин
представник позивача вважає, що ОСОБА_4
продовжує проживати в кімнаті
гуртожитку без достатніх правових
підстав.

Відповідачка - ОСОБА_4 надала
заперечення проти позову. В
запереченнях вказала, що вважає
позовні вимоги незаконними та
необґрунтованими. Зокрема, позивачка
спростовує посилання позивача про те,
що вона не зверталася з пропозицією
поновити договір найму на наступний
термін. Вказала, що 23 травня 2013 року
направляла на ім'я начальника ЛКПФ
«Житло» Кулініча С.В. заяву з проханням
продовжити термін дії договору найму
кімнати АДРЕСА_1 на три роки, однак їй
було відмовлено в цьому. Відмова
мотивована відкриттям 30.04.2013 року
касаційного провадження. Після
скасування Вищим спеціалізованим
судом України попередніх судових
рішень, справа розглядалася судами
першої та апеляційної інстанцій.
Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 21 січня 2014 року
було скасовано рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 29 листопада 2013 року та
ухвалено нове рішення, яким визнано за
ОСОБА_4 право проживання у кімнаті
АДРЕСА_1 на строк дії договору найму від
1 червня 2008 року, тобто до 28 травня 2013
року. При цьому визнано неправомірним
пункт 3 рішення виконавчого комітету
Лубенської міської ради від 31 жовтня 2012
року №268 в частині відмови ОСОБА_4 в
подальшому проживанні в гуртожитку, як
особі, яка порушує Правила
користування житловими приміщеннями з
фондів житла для тимчасового
проживання. В подальшому у відкритті
касаційного провадження було
відмовлено. На думку ОСОБА_4 єдина
підстава для відмови ЛКП фірми «Житло»
у продовженні терміну договору найму
житлового приміщення відпала. Однак, 6
березня 2014 року ЛКПф «Житло» направило
ОСОБА_4 листа з вимогою негайного
звільнення займаної кімнати в
гуртожитку, посилаючись на закінчення
терміну дії договору найму. 9 квітня
ОСОБА_4 направила відповідь, в якій
послалась на відсутність підстав для
виселення її з кімнати, вказала, що
продовжує в ній проживати, сплачує
необхідні платежі, та прохала укласти з
нею новий договір найму. ОСОБА_4 вважає,
що єдиною підставою для її виселення з
найманого помешкання є розірвання
договору найму. Однак, укладений між
нею та позивачем договір не розривався.
Строк дії договору закінчився, ОСОБА_4
має намір його продовжити, але ЛКПф
«Житло» відмовляє їй в цьому з
надуманих підстав.

В судове засідання ОСОБА_4 не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням.

Представник відповідачки - адвокат
ОСОБА_2 проти задоволення позову
заперечив. При цьому вказав, що в своєму
рішенні апеляційний суд Полтавської
області зробив висновок про законність
вселення та проживання ОСОБА_4 у
кімнаті гуртожитку. Правові підстави
для виселення ОСОБА_4 із займаного
приміщення відсутні. Відповідачка
продовжує проживати в гуртожитку, там
знаходяться її речі, вона сплачує всі
необхідні платежі. Крім того, ОСОБА_4
має намір продовжити строк дії
договору найму займаної кімнати в
гуртожитку, про що у встановлений строк
повідомляла позивача. Також,
представник відповідачки зазначив, що
Положення про гуртожитки, затверджене
Лубенською міською радою містить
норми, що не відповідають чинному
законодавству, про що наразі подано
позов, який перебуває на розгляді у
суді.

ОСОБА_3 - представник за
довіреностями третіх осіб -
виконавчого комітету Лубенської
міської ради та Лубенської міської
ради Полтавської області, проти
задоволення позову не заперечує.
Вважає, що оскільки строк дії договору
найму скінчився і за згодою сторін
продовжений не був, то ОСОБА_4 повинна
була звільнити приміщення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Частиною другою статті 810 ЦК
України передбачено, що підстави,
умови, порядок укладення та припинення
договору найму житла, що є об'єктом
права державної або комунальної
власності, встановлюється законом.

Згідно ст. 764 ЦК України якщо наймач
продовжує користуватися майном після
закінчення строку договору найму, то,
за відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 821 ЦК України
договір найму житла укладається на
строк, встановлений договором. Якщо у
договорі строк не встановлений,
договір вважається укладеним на п'ять
років.

Частина 1 статті 822 ЦК України
передбачає, що у разі спливу строку
договору найму житла наймач має
переважне право на укладення договору
найму житла на новий строк.

Не пізніше ніж за три місяці до спливу
строку договору найму житла
наймодавець може запропонувати
наймачеві укласти договір на таких
самих або інших умовах чи попередити
наймача про відмову від укладення
договору на новий строк. Якщо
наймодавець не попередив наймача, а
наймач не звільнив помешкання, договір
вважається укладеним на таких самих
умовах і на такий самий строк.

Якщо наймодавець відмовився від
укладення договору на новий строк, але
протягом одного року уклав договір
найму житла з іншою особою, наймач має
право вимагати переведення на нього
прав наймача та (або) відшкодування
збитків, завданих відмовою укласти з
ним договір на новий строк.

Встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 07 жовтня 2005 року
територіальній громаді м. Лубен
Полтавської області належить та
відноситься до комунальної власності
гуртожиток по АДРЕСА_1. /а.с.14, 15/

В листопаді 2002 року ОСОБА_4, як
працівнику Лубенського КЖРЕП, на
балансі якого знаходився вказаний
гуртожиток, було надано житлове
приміщення - кімнату НОМЕР_1, де вона 05
листопада 2002 року зареєструвалася та
вселилася. Рішенням виконавчого
комітету Лубенської міської ради №152
від 28 травня 2008 року ОСОБА_4 дозволено
перереєстрацію в кімнаті НОМЕР_1, як
мешканці гуртожитку. На підставі
даного рішення 01 червня 2008 року між ЛКП
фірмою «Житло» та відповідачкою
укладено договір №60 найму житлового
приміщення в гуртожитку, яке
складається із двох кімнат житловою
площею 20,9 кв.м. Дані обставини були
встановлені рішенням Лубенського
міськрайонного суду від 29 листопада 2013
року та рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 21 січня 2014
року, і згідно ч.3 ст.61 ЦПК України мають
преюдиціальне значення. /а.с.5-7/

Загалом, починаючи з 13.12.2012 року в
судовому порядку вирішувалася справа
за позовом ОСОБА_4 до виконкому
Лубенської міської ради про визнання
права на проживання у житловій кімнаті
та визнання рішення виконавчого
комітету Лубенської міської ради
неправомірним. Рішенням Лубенського
міськрайонного суду від 13 лютого 2013
року вказаний позов було задоволено.
Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 03 квітня 2013 року зазначене
рішення суду першої інстанції було
залишено без змін. Однак, ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України
від 03 липня 2013 року рішення Лубенського
міськрайонного суду від 13 лютого 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 03 квітня 2013
року було скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Лубенського
міськрайонного суду від 29 листопада 2013
року в задоволенні позову ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області про
визнання права на проживання у
житловій кімнаті та визнання рішення
виконкому Лубенської міської ради
неправомірним було відмовлено.
Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 21 січня 2014 року
було скасовано рішення Лубенського
міськрайонного суду від 29 листопада 2013
року та ухвалено нове рішення.

При цьому, рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 21 січня 2014 року
за ОСОБА_4 було визнано право
проживання у кімнаті АДРЕСА_1 на строк
дії договору найму від 01 червня 2008 року.
Визнано неправомірним пункт 3 рішення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради від 31 жовтня 2012 року №268 в
частині відмови ОСОБА_4 в подальшому
проживанні в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, кімната НОМЕР_1, як особі, яка
порушує Правила користування
житловими приміщеннями з фондів для
тимчасового проживання. /а.с.5-7/

Згідно умов договору найму укладеного
між ЛКП фірмою «Житло» та ОСОБА_4
кімната НОМЕР_1 в гуртожитку була
надана у тимчасове користування на
строк до 28 травня 2013 року. (п.1.1 договору)
Після закінчення встановленого
терміну тимчасового проживання наймач
зобов'язаний звільнити надане житлове
приміщення або продовжити термін дії
договору за згодою сторін. (п.4.3
договору) /а.с.8/

Відповідно до пункту 36 Положення
про гуртожитки, що належать до
комунальної власності, затвердженого
рішенням №149 виконавчого комітету
Лубенської міської ради 29.06.2006 року,
виселення з гуртожитку відбувається по
строку дії договору найму. /а.с.9-11/

Водночас, встановлено, що відповідачка
ОСОБА_4 зверталася з заявою від 23 травня
2013 року до начальника ЛК фірми «Житло»,
в якій прохала продовжити термін дії
договору найму кімнати НОМЕР_1 у
гуртожитку по вул.Радянській, 99 в
м.Лубнах Полтавської області на три
роки. /а.с. 49/

Начальник ЛК фірми «Житло» надав
відповідачці відповідь датовану 06.06.2013
року, згідно якої на підставі
касаційної скарги виконкому
Лубенської міської ради було відкрито
касаційне провадження Вищим
спеціалізованим судом України, а тому
рішення по її заяві буде прийнято після
розгляду даної справи вказаним судом
касаційної інстанції. /а.с.50/

Однак, 06 березня 2014 року ЛКП фірма
«Житло» направила ОСОБА_4 листа, в якому
прохали її негайно звільнити кімнату
НОМЕР_1 гуртожитку по вул. Радянській, 99
в м.Лубнах, оскільки термін дії
укладеного з нею договору найму від
01.06.2008 року №60 закінчився 28.05.2013 року.
/а.с.51/

09 квітня 2014 року ОСОБА_4 направила на
адресу ЛК фірми «Житло» листа, в якому
заперечила проти її виселення з
кімнати в гуртожитку. Вказала, що
продовжує проживати у даній кімнаті,
сплачує необхідні платежі і бажає
продовжити строк дії договору найму.
/а.с.52/

Вищевказані факти в своїй сукупності
свідчать, що ОСОБА_4 на законних
підставах проживає в кімнаті АДРЕСА_1
на підставі договору найму укладеного
з ЛКП фірмою «Житло» строком до 28.05.2013
року, бажає укласти договір найму на
новий строк, у зв'язку з чим 23 травня 2013
року направляла на адресу ЛКП фірми
«Житло» відповідне письмове прохання.

Натомість, ЛКП фірма «Житло» не
надала жодних підтверджень виконання
вимог ст.822 ЦК України. Зокрема,
відсутні відомості, що не пізніше ніж
за три місяці до спливу строку договору
найму житла ЛКП фірма «Житло»
попередила наймача - ОСОБА_4 про відмову
від укладення договору на новий строк.

Крім того, вбачається, що ЛКП фірма
«Житло» проігнорувала передбачене ч.1
ст.822 ЦК України переважне право
наймача на укладення договору найму
житла на новий строк у разі спливу
строку договору найму житла. Так,
згідно листа датованого 21.02.3014 року ЛКП
фірма «Житло» вимагала від ОСОБА_4
«негайно звільнити кімнату АДРЕСА_1 для
проживання інших осіб». /а.с.12/ При цьому
ЛКП фірма «Житло» не надала жодних
підтверджень, що цей лист від 21.02.2014
року був отриманий відповідачкою
ОСОБА_4

Враховуючи викладене, суд доходить
висновку, що наймодавець - ЛКП фірма
«Житло» у встановленому законом
порядку не попередив наймача - ОСОБА_4
про відмову від укладення договору на
новий строк, а наймач не звільнила
помешкання. За таких обставин договір
найму житла вважається укладеним на
таких самих умовах і на такий самий
строк, а тому підстави для задоволення
позову про виселення ОСОБА_4 з
займаного помешкання в гуртожитку
відсутні.

Керуючись ст.61 ЖК УРСР, ст.ст.764, 810,
821-822 ЦК України, ст.ст.5-12, 57, 60, 61, 88, 212-215,
218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Лубенського комунального підприємства
фірми «Житло» до ОСОБА_4 про виселення з
гуртожитку, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Полтавської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Волювач О. В.