АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4473/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Болдирєва У. М. Доповідач -
Городнича В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.,

суддів -
Лаченкової О.В., Григорченка Е.І.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

24 липня 2013 року позивач звернулась до
суду з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що вона є співвласницею квартири
АДРЕСА_1, 24 квітня 2013 року та 16 червня 2013
року її квартира була затоплена із
квартири відповідачів через порушення
ними правил експлуатації сантехнічних
приладів, чим їй було спричинено
майнову та моральну шкоду.

Враховуючи уточнені позовні вимоги,
позивач просить стягнути солідарно з
відповідачів майнову шкоду у розмірі
згідно висновку будівельно-технічної
експертизи 2613 грн. 60 коп., у рахунок
відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.
та судові витрати, у тому числі
вартість проведення експертизи - 600 грн.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 березня 2014 року позовні
вимоги позивача частково задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у
відшкодування матеріальної шкоди 2613,60
грн., у відшкодування моральної шкоди 500
грн., судові витрати в сумі 944 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в
якій просять скасувати рішення суду,
провадження у справі - закрити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом (а.с. 7)
ОСОБА_4 є власником 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1.

24 квітня 2013 року комісією у складі
представників КП
«Павлограджитлосервіс» - майстрів
ОСОБА_5, ОСОБА_6, слюсаря-сантехніка
ОСОБА_7 складено акт в тому, що 24 квітня
2013 року надійшла заявка від мешканця
квартири АДРЕСА_1 про затоплення з
розташованої вище квартири № 18. На
момент обстеження протікання немає. В
квартирі 16 у туалеті на стелі видно
незначні сліди затікання. Мешканець
розташованої вище квартири 18 квартиру
для огляду не надав. Заявок у
Житлосервіс- 2 від мешканців квартир 18
та 19 про несправність інженерних
комунікацій не надходило (а.с. 9).

17 червня 2013 року тією ж комісією
складено акт у тому, що 16 червня сталося
затоплення квартири АДРЕСА_1 з
розташованої вище квартири 18. При
обстеженні 17 червня 2013 року в квартирі
16 на стіні ванної кімнати видно
незначні сліди затікань. Квартиру 18
обстежити неможливо, оскільки
мешканець цієї квартири рідко буває
вдома. Заявок у Житлосервіс- 2 від
мешканців квартир 18 та 19 про
несправність інженерних комунікацій
не надходило (а.с. 10).

Згідно з довідкою, виданою на
адвокатський запит начальником
дільниці № 2 КП «Павлограджитлосервіс»
24 квітня 2013 року оператору дільниці № 2
КП «Павлограджитлосервіс» надійшла
заявка про затоплення квартири
АДРЕСА_1, реєстраційний номер 6690. 16
червня 2013 року була передана заявка про
затоплення вищезазначеної квартири
від диспетчера аварійної служби,
реєстраційний номер 4. 17 червня 2013 року
була зареєстрована заява ОСОБА_4 за
вхідним № 987 (а.с. 11, 40).

Судом також встановлено, що відповідно
до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 39
від 23 грудня 2013 року (а.с. 45-49) залиття
ванної кімнати та туалету в квартирі
АДРЕСА_1 відбулося через перекриття з
вище розташованої квартири 18. На момент
обстеження 05 листопада 2013 року в
квартирі 18 в приміщеннях туалету та
ванної кімнати виконано ремонт.
Замінено труби, сантехнічні прилади,
стіни облицьовано керамічною плиткою.
На дату складання акту про залиття
квартири 16, тобто на 24 квітня 2013 року як
видно з акту власник квартири 18 для
обстеження свою квартиру комісії ЖС-2
не надав. Таким чином, встановити
причину залиття квартири 16 неможливо.

Вартість ремонтно-відновлювальних
робіт разом з будівельними
матеріалами, які необхідно виконати в
квартирі АДРЕСА_1, які виникли в
результаті залиття, складає 2178 грн., 20%
ПДВ - 435 грн., всього 2613,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення матеріальної шкоди, суд
виходив з того, що протікання в
квартиру позивача сталося з квартири,
що належить відповідачам на праві
спільної сумісної власності,
відповідачем було самостійно
проведено заміну труб водопостачання у
ванній та туалеті без погодження з
житлово-експлуатаційною організацією.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині стягнення моральної шкоди,
суд виходив з того, що у зв'язку з
залиттям квартири позивач зазнала
душевних хвилювань, витрачала час та
гроші на усунення наслідків цього
залиття, що порушило її звичне життя.

Суд вирішив, що суми у розмірах 2613,60 грн.
та 500 грн. підлягають стягненню з
відповідача ОСОБА_2, як особи, яка
виконувала заміну труб водопостачання
без погодження з
житлово-експлуатаційною організацією.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

В своїй скарзі апелянт посилається на
те, що акти про залиття квартири
позивача від 24 квітня 2013 року та 17
червня 2013 року не відповідають
встановленій формі, не зазначено
відмову відповідачів підписувати ці
акти, обстеження квартири відповідача
комісією не проводилось, при цьому
відповідачі не чинили перешкод
працівникам аварійних служб. Також,
рішення суду будується на припущеннях,
оскільки факт здійснення заміни труб
не свідчить про наявність
причинно-слідчого зв'язку між
діями/бездіяльністю та залиттям
квартири позивача.

Однак, з такими доводами апелянта
погодитися не можна.

Так, відповідно до роз'яснень, даних в п.
2 постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування» від 27 березня 1992 року
№6, з наступними змінами та
доповненнями, при розгляді позовів про
відшкодування шкоди, повинні мати на
увазі, що шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Отже у правовідносинах щодо
відшкодування шкоди діє презумпція
заподіювача шкоди: не позивач доводить
наявність вини відповідача, а
відповідач доводить відсутність своєї
вини.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами цивільної
справи, вина відповідача
підтверджується висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 39
від 23 грудня 2013 року (а.с. 45-49), згідно
якого залиття ванної кімнати та
туалету в квартирі АДРЕСА_1 відбулося
через перекриття з вищерозташованої
квартири 18. Згідно цього висновку
встановлено, що на дату складання акту
про залиття квартири 16, тобто на 24
квітня 2013 року як видно з акту власник
квартири 18 для обстеження свою
квартиру комісії ЖС-2 не надав.

За таких обставин колегія судді
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: