Справа № 638/664/14 - Ц
Номер провадження 2/638/1739/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15.05.2014 р.
Дзержинський районний суд м. Харкова у
складі:

головуючого
Штих Т. В.

за участю секретаря
Кондратюк І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 20.01.2014 р. до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з позовною заявою, в якій
просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявленого позову
позивач ОСОБА_1 зазначає, що 17.04.2009 р.
відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1, але ніколи за цією
адресою не мешкав, його особистий речей
в квартирі немає, весь цей час вона
змушена сплачувати комунальні послуги
і за відповідача, у зв'язку зі скрутним
матеріальним положенням вона вимушена
звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, причину неявки суду не
повідомила, про дату та час судового
засідання була повідомлена своєчасно
та належним чином. Надала суду заяву, в
якій просить розглянути справу за її
відсутності, не заперечувала проти
винесення заочного рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, причину неявки суду не
повідомив, про дату та час судового
засідання був повідомлений своєчасно
та належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, що відповідає положенням ч. 1
ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у
матеріалах справи вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі -
продажу № Н3 - 104 від 20.02.1996 р., укладеного
на біржі нерухомості та основних
фондів „Україна", ОСОБА_1 придбала
однокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований
23.02.1996 р. в комунальному підприємстві
„Харківське міське бюро технічної
інвентаризації", реєстровий номер № П -
1 - 14749.

В довідці дільниці № 9 комунального
підприємства „Жилкомсервіс" від 17.01.2014
р. № 68 зазначається, що за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
н.,

15.01.2014 р. був складений акт ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, в якій вони
зазначають, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.,
в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає з моменту
реєстрації 17.04.2009 р. та по сьогоднішній
день.

До суду надійшли заяви від ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, в яких вони зазначають,
що ОСОБА_2 не мешкав та не мешкає за
адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернути
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК
України власник має право звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.

За ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

За ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд (частина 1
статті 319 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

За п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право
власності припиняється у разі
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" № 1382-IV від
11.12.2003 р. зняття особи з реєстрації
місця проживання здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї
власника квартири за адресою: АДРЕСА_1,
тобто членом сім'ї ОСОБА_1, тому немає
права на користування цим житлом.

Вимоги позивача в частині визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 обґрунтовані та такі,
що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 7 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" № 1382-IV від
11.12.2003 р., ст. ст. 16, 316, 321, 346, 383, 386, 391, 405 ЦК
України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 209,
212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити.

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
(квартирою), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд міста
Харкова протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Головуючий: