Справа № 343/1062/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1315/2014
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук
В.М., Бойчука І.В.

секретаря Драганчук
У.М.

з участю представника ВДВС Карбівської
Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за поданням
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Карбівської Л.М. про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 30
квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 30
квітня 2014 року задоволено подання
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Карбівської Л.М. та тимчасово
обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа до виконання зобов'язання за
виконавчим листом №343/491/13, виданим
25.09.2013 року Долинським районним судом
Івано-Франківської області, про
стягнення з останнього на користь ПАТ
«Укрнафта» в особі Долинського
газопереробного заводу 23 575 гривень
матеріальної шкоди.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що за змістом
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець має
право на звернення в суд з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон лише у разі ухилення
останнього від виконання покладених на
нього рішенням суду зобов'язань, а
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця таким
правом. При цьому факт ухилення має
підтверджуватись сукупністю доказів,
які державний виконавець повинен
зазначити у поданні. Суд першої
інстанції не з'ясував чи дійсно він
свідомо не виконує належні до
виконання зобов'язання. У свою чергу
він не ухиляється від виконання
рішення суду, однак у зв'язку з
ситуацією, яка склалася в країні, не має
постійного джерела доходу, з якого міг
би погашати заборгованість.

Судом, на думку апелянта, не врахована
та обставина, що державним виконавцем
не обґрунтовано необхідність
застосування додаткового заходу
впливу з метою забезпечення належного
виконання боржником рішення суду у
вигляді тимчасового обмеження виїзду
боржника за межі України. Постановою
державного виконавця уже накладений
арешт на його майно та оголошено
заборону на його відчуження. Наразі у
нього немає майна, на яке можна було б
звернути стягнення, а заборона виїзду
за кордон на заробітки взагалі
унеможливить належне виконання
рішення суду.

У зв'язку з наведеним апелянт просить
ухвалу Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 30
квітня 2014 року скасувати та
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні подання заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції
Карбівської Л.М. про тимчасове
обмеження його у праві виїзду за межі
України.

Апелянт у засідання апеляційного суду
не з'явився, про час та день розгляду
справи повідомлений у встановленому
законом порядку. Причину неявки суду не
повідомив.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за його відсутності.

Суб'єкт подання в судовому засіданні
доводи апеляційної скарги заперечила,
просила її відхилити. Судове рішення
вважала законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення
заявника, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відділом
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції з 03.10.2013 року провадиться
примусове виконання виконавчого листа
№343/491, виданого 25.09.2013 року Долинським
районним судом Івано-Франківської
області, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Укрнафта» в особі
Долинського газопереробного заводу 23
575 грн. матеріальної шкоди.

Задовольняючи подання заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції
Карбівської Л.М., суд першої інстанції
виходив з того, що боржник, маючи
невиконані зобов'язання за рішенням
суду, ухиляється від їх виконання. У
випадку його виїзду за межі України,
взагалі ускладниться виконання
рішення, тому його слід тимчасово
обмежити у праві виїзду за межі України
без вилучення паспортного документа до
виконання зобов'язання за рішенням
суду.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України
встановлено, що питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема у випадку, коли він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Як роз'яснив Верховний Суд України в
листі від 01.02.2013 року «Судова практика
щодо вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України» Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково.

У зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону №606-XIV, зокрема, утримання
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Судом першої інстанції установлено, що
за адресою, зазначеною у виконавчому
листі в справі №343/491/13 боржник ОСОБА_3
не зареєстрований та не проживає (а.с. 6).
На неодноразові виклики до ВДВС
останній не з'являвся (а.с. 13). За даними
адресної довідки від 25.10.2013 року (а.с. 7)
ОСОБА_3 зареєстрований в с. Рахиня
Долинського району.

Відповідно до інформації виконкому
Рахинянської сільської ради (а.с. 9)
ОСОБА_3 зареєстрований, але фактично не
проживає в АДРЕСА_1.

Проведеними виконавчими діями
встановлено, що зареєстрованого
нерухомого майна, в тому числі і
земельної ділянки (а.с. 7, 7 зв.),
транспортних засобів (а.с. 8) за
боржником не значиться.

Згідно відповіді Державної податкової
служби про джерела отримання доходів
боржників-фізичних осіб від 04.10.2013 року
ОСОБА_3 отримує заробітну плату в ТзОВ
«Уніплит». При перевірці даної
інформації державним виконавцем
встановлено, що наказом №111-к від 17.06.2013
року трудовий договір між ОСОБА_3 та
ТзОВ «Уніплит» розірвано.

За наведених обставин суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що ОСОБА_3 свідомо не виконує належні до
виконання зобов'язання за рішенням
суду в повному обсязі, а тому подання
державного виконавця щодо тимчасового
обмеження боржника ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України до виконання
рішення суду є обгрунтованим.

Доводи апелянта про те, що він не
ухиляється від виконання судового
рішення не заслуговують на увагу,
оскільки він не вказав на вчинення ним
будь-яких дій, спрямованих на погашення
заборгованості згідно рішення суду.
Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують, та не містять підстав для
скасування або зміни судового рішення,
а тому апеляційна скарга підлягає до
відхилення.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 377-1 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 30
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Вакарук В.М.

Бойчук І.В.