Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1536/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

11.06.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів:
Гайсюка О.В., Фомічова С.Є.

із
секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 07 квітня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення грошових коштів в сумі 63507
грн. та понесених ним судових витрат -
солідарно.

В обґрунтування вимог зазначав,
що 07.06.2013 року він передав ОСОБА_3 кошти
в сумі 63570 грн. за придбання автомобіля
Volkswagen Passat B5, 1997 року випуску, державний
номер НОМЕР_1. Про отримання коштів
останній надав розписку від 07.06.13 року,
яку ОСОБА_4 підписав як свідок. 06.08.13
року позивачу стало відомо, що спірний
автомобіль зареєстровано на
відповідача ОСОБА_4 та перепродано
невідомим особам. Оскільки договір
купівлі-продажу не укладено і
автомобіль йому не передано,
відповідачі повинні повернути кошти,
що отримані від нього без достатньої
правої підстави, а тому, посилаючись на
ст.1212 ЦК України, просив позов
задовольнити.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 07.04.2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 63507 грн. та
635,70 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставиться питання про скасування
судового рішення з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.
Зазначено, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим, висновки суду не
відповідають обставинам справи, він не
є належним відповідачем.

Відповідач ОСОБА_4 належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, про що свідчить зворотнє
поштове повідомлення (а.с.76), в судове
засідання не з'явився.

Відсутність сторін в судовому
засіданні не перешкоджає розгляду
справи, тому відповідно до вимог ст. 305
ЦПК України справа розглянута без його
участі.

Заслухавши доповідача, пояснення
відповідача, який підтримав доводи
апеляційної скарги, позивача та його
представника, які згодні з рішенням
суду, вивчивши матеріали справи,
перевіривши в межах, передбачених ст. 303
ЦПК України, законність і
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом установлено і
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_3 отримав від позивача грошові
кошти в сумі 63570 грн., що еквівалентно 7800
доларів США, за продаж автомобіля марки
Volkswagen Passat B5, 1997 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_2, свідком чого був
ОСОБА_4, що зазначено в розписці від
07.062013 року (а.с.7, 36).

Згідно копії інформації із
системи ДАІ власником автомобіля марки
Volkswagen Passat B5, 1997 року випуску, зеленого
кольору, попередній державний номерний
знак НОМЕР_2, з 06.08.2013 року став ОСОБА_4
(а.с.38, 45), а 10.08.2013 року власником
зазначеного автомобіля є ОСОБА_5, що
підтверджується копією реєстраційної
картки ТЗ (а.с.39).

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи за зверненнями фізичних та
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини справи на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічного, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних в справі доказів.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює
випадки набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного
набуття, збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань iз набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однiєю особою (набувачем) за
рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбiльшення
майна у iншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або вiдсутностi
збільшення на стороні потерпілого; 4)
вiдсутнiсть правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті
1212 ЦК України безпідставно набутим
майном є майно, набуте особою або
збережене нею у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна, в тому
числі грошових коштів, від однієї особи
до іншої, який або не ґрунтується на
прямій вказiвцi закону, або суперечить
меті правовiдношення i його юридичному
змісту. Тобто вiдсутнiсть правової
підстави означає, що набувач
збагатився за рахунок потерпілого поза
підставою, передбаченою законом,
іншими правовими актами чи правочином.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції встановив і
правильно виходив з того, що зазначені
позивачем кошти отримані відповідачем
ОСОБА_3 без достатньої правової
підстави і підлягають поверненню,
оскільки останній не був власником
автомобіля Volkswagen Passat B5, 1997 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2, і не
мав повноважень на його відчуження.
Доказів того, що ОСОБА_4, який став
власником вказаного автомобіля,
збагатився за рахунок спірних коштів,
не було надано, тому суд правильно
вважав, що вимоги до цього відповідача
є безпідставними та необґрунтованими.

Судом першої інстанції з
дотриманням ст.ст. 212-214 ЦПК України
повно, всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційних скарг і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 07 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: