АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6068/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Прижигалінська Т. В. Доповідач -
Кочкова Н.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

19 червня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Козлова
С.П, Прозорової М.Л.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
посилався на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 23 жовтня
2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у
розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24,00%
на рік на суму залишку заборгованості.
Вона підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком кредитний
Договір. Банк свої зобов'язання виконав
в повному обсязі, а відповідачка свої
зобов'язання не виконала, у зв'язку з
чим станом на 12 січня 2014 року
утворилась заборгованість (з
урахуванням виданого Синельниківським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області 11 грудня 2008 року судового
наказу), у загальній сумі 24841,63 грн., яку
позивач просив стягнути із
відповідачки (а.с. 2-3).

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог -
відмовлено (а.с.38-39).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
ставить питання про скасування рішення
суду та просить ухвалити нове рішення
про задоволення позову в повному
обсязі (а.с. 41-45).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 23
жовтня 2007 року між сторонами був
укладений кредитний договір б/н,
відповідно до якого позивач надав
відповідачці кредит на суму 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості та щомісячна комісія
3,5%. У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачкою своїх зобов'язаннь за
договором станом на 06 листопада 2008 року
виникла заборгованість у сумі 3001,69 грн.
11 грудня 2008 року Синельниківським
міськрайонним судом Дніпропетровської
області було видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ
КБ«Приватбанк» заборгованості за
кредитним договором в розмірі 3001,69 грн.,
а також судових витрат в розмірі 40,50
грн. Судовий наказ набрав чинності 06
січня 2009 року.

Згідно копії актового запису про шлюб
№ 4 від 15 січня 2008 року, було укладено
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Прізвище
дружини після укладення шлюбу -
«ОСОБА_3».

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд 1 інстанції виходив із того,
що строк позовної давності за
зверненням ПАТ КБ "ПриватБанк" до
відповідачки після переривання у
зв'язку із видачею судового наказу
сплинув 08 грудня 2012 року, банк
звернувся до суду 13 лютого 2014 року, а
відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
строку позовної давності є підставою
для відмови в позові із врахуванням
заяви відповідача про це.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, оскільки згідно
із ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання, а відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.
У разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Із розрахунку заборгованості
вбачається, що ОСОБА_3 припинила
сплачувати щомісячні платежі на
повернення кредиту та процентів у
грудні 2007 року, у зв'язку з чим банк 08
грудня 2008 року звернувся до суду з
заявою про видачу судового наказу, що є
початком перебігу строку позовної
давності.

Посилання апелянта на п. 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг не
може бути прийнято апеляційним судом
до уваги, оскільки позивачем не надано
жодного доказу про отримання
відповідачкою картки з новим терміном
дії, що свідчило б про продовження дії
договору, а пункт 9.3 вищевказаних
Правил виключає можливість
необмеженого строку дії карткового
рахунку у разі ненадходження достатніх
коштів більше 6 місяців. Відповідно до
п. 3.1.1. Правил користування платіжною
картою строк дії карти зазначено на
лицевій стороні карти (місяць і рік).
Карта дійсна до останнього
календарного дня вказаного місяця.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з
матеріалів справи, 12 травня 2014 року
відповідачка подала до суду заяву про
застосування строку позовної давності
(а.с. 34), тому суд 1 інстанції правильно
відмовив у задоволенні позову, а
посилання в апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції норм
та принципів процесуального права є
голослівними та спростовуються
текстом судового рішення і матеріалами
цивільної справи.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, оскільки
зводяться до повторень обставин
справи, викладених у позовній заяві, та
цитування норм діючого законодавства і
не спростовують правильність
висновків суду.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, підстав для виходу за
межі апеляційної скарги не вбачається,
тому апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, і його слід залишити без
змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
ВІДХИЛИТИ.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: