Провадження № 2/591/412/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Грищенко О.В.,
секретаря Біріної Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, змінивши свої вимоги, мотивує
їх тим, що постійно мешкає в
приватизованій квартирі АДРЕСА_1, де
зареєстровані також його донька ОСОБА_4
разом із своїм сином ОСОБА_2 Крім того, в
квартирі без реєстрації мешкає чоловік
доньки - ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_2
зареєстрований у даній квартирі як
член сім'ї власника житла, але з квітня
2012 року не проживає у спірному
житловому приміщенні, комунальні
послуги не сплачує, але не знімається з
реєстрації. Крім того, відповідачі
систематично руйнують жиле приміщення
та майно, що там знаходиться, вчиняють
сварки та бійки з позивачем, тому
подальше спільне проживання є
неможливим. Просить визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням та виселити з
квартири ОСОБА_3

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, пояснив, що
ОСОБА_2 не мешкає в квартирі протягом
двох років, на даний час там постійно
мешкає його донька ОСОБА_4 із своїм
чоловіком, які створили йому умови,
неможливі для спільного проживання,
через що він був змушений піти з своєї
квартири і більше року змушений
винаймати житло в іншому місці. Його
життя у цій квартирі стало нестерпним
через постійні сварки, образи з боку
доньки та зятя.. Просив задовольнити
свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов
не визнав, пояснив, що в спірній
квартирі постійно мешкають ОСОБА_4 та
її син ОСОБА_2 Чоловік ОСОБА_4 -
відповідач ОСОБА_3 має постійне місце
проживання та постійно мешкає в
квартирі по вул.. Харківській, 7 за
місцем своєї реєстрації, і не проживає
в спірній квартирі, але відвідує свою
дружину ОСОБА_4, що не заборонено
законом. Просив в задоволенні позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Суд заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, покази
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач
ОСОБА_5, його донька ОСОБА_4 та онук
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою з
місця проживання (а.с.76).

Відповідач ОСОБА_3 є чоловіком
ОСОБА_4, що підтверджується копією
свідоцтва про шлюб (а.с.65).

Від імені ОСОБА_3 на протязі 2010 - 2014 року
постійно здійснюються платежі за
користування комунальними послугами в
спірній квартирі, що підтверджується
виписками з банківського рахунку
(а.с.77-93).

Згідно із свідоцтвом про право
власності на житло від 25.02.1998 року
квартира за адресою АДРЕСА_1, належить
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.6).

Дружина позивача ОСОБА_6 та син ОСОБА_7
померли в 2004 році, що підтверджується
копіями свідоцтв про смерть (а.с.12, 14).

Позивач ОСОБА_6 та його донька ОСОБА_4
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6,
що підтверджується матеріалами
спадкової справи (а.с.102-118).

Як вбачається з матеріалів
перевірки за заявою ОСОБА_1 від 10.02.2013
року про вчинення відносно нього
протиправних дій, а саме: завдання йому
середньої тяжкості та легких тілесних
ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_3, постановою
від 24.04.2013 року закрито кримінальне
провадження за цим фактом, у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення (а.с.27). ОСОБА_4 та ОСОБА_3
винесені попередження про
недопустимість сварок в сім'ї (а.с.28).

Згідно з відповіддю прокуратури
м. Суми на скаргу ОСОБА_1 щодо
законності дій слідчого та закриття
кримінального провадження від 13.12.2013
року, підстав для прокурорського
реагування не вбачається.

З пояснень свідка ОСОБА_8 в
судовому засіданні вбачається, що він
був свідком сімейного конфлікту, який
стався в квартирі позивача під час
святкування його дня народження між
ОСОБА_1 та донькою останнього ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Пізніше в лютому 2013
року позивач при зустрічі розповів
йому, що його не впускали додому, а коли
він нарешті зайшов, то його побили
донька і зять.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що є
сусідом ОСОБА_1 В спірній квартирі
мешкають донька позивача ОСОБА_4 із
своїм чоловіком ОСОБА_3 та сином ОСОБА_2,
якого раніше бачив постійно, а тепер
бачить рідко. Від ОСОБА_5 в лютому 2013
року дізнався, що його не впускали в
квартиру, а потім побили донька і зять,
і що він звертався в міліцію. В 2013 - 2014
роках в квартирі у позивача свідок
жодного разу не був, і про всі події
знає зі слів позивача.

З пояснень свідка ОСОБА_10 вбачається,
що вона є сусідкою ОСОБА_1 та добре знає
членів його сім'ї, але вдома у нього
ніколи не буває. На даний час майже
щодня бачить своїх сусідів - ОСОБА_4 та
її чоловіка, який часто залишає свій
автомобіль у них під вікнами. Онука
позивача - ОСОБА_2 останнім часом давно
не бачила. Стверджувати достовірно про
те, хто саме на даний час, та з якого
саме періоду проживає в спірній
квартирі, вона не може, оскільки ці
факти їй не відомі.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами ЦК
України та ЖК України.

Відповідно до ст. ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здісненні ним права
користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї власника без
поважних причин понад один рік.

Згідно з ст. 157 ЖК України, Членів сім'ї
власника жилого будинку (квартири)
може бути

виселено у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цього
Кодексу. Виселення провадиться у
судовому порядку без надання іншого
жилого приміщення.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його
не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого
жилого приміщення.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач з 10.02.2013 року і до теперішнього
часу не проживає у спірному житловому
приміщенні та не сплачує комунальні
послуги, мешкає в орендованій квартирі,
у зв'язку з тим, що між ним та донькою і
зятем склалися неприязні стосунки, і
спільне проживання позивач вважає
неможливим. Встановлено також, що
відповідач ОСОБА_3 постійно
зареєстрований за адресою АДРЕСА_2.
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в
спірній квартирі як член сім'ї власника
та іншого житла не має.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів на
підтвердження своїх вимог. Так,
позивачем не доведено той факт, що
відповідач ОСОБА_2 більше року не
проживає без поважних причин за
адресою АДРЕСА_1. Ствердження позивача
про те, що ОСОБА_2 має інше житлове
приміщення по АДРЕСА_3, де з 2012 року
постійно мешкає, не підтверджуються
жодним доказом. При цьому суд,
проаналізувавши покази свідків та
самого позивача в судовому засіданні,
вважає, що ці покази жодним чином не
підтверджують факту не проживання
ОСОБА_2 більше року без поважних причин
у спірній квартирі, оскільки свідки в
цій квартирі не бувають, і з їх пояснень
вбачається, що дана інформація їм
достовірно не відома. З наданої
позивачем в якості доказу відповіді
прокуратури м. Суми за результатами
розгляду його звернення вбачається, що
встановити факт проживання ОСОБА_2 в
колишньому приміщенні коляс очної,
переобладнаному під однокімнатну
квартиру на першому поверсі третього
під'їзду будинку АДРЕСА_3, не виявилося
можливим.

Заявивши вимогу про виселення
відповідача ОСОБА_3, без надання йому
іншого жилого приміщення, позивач
також не надав суду відповідних
переконливих доказів на підтвердження
наявності законних підстав для
виселення. Позивач стверджував, що
ОСОБА_3 постійно, без реєстрації у
встановленому законом порядку,
проживає в спірній квартирі, чим
порушує його законні права як власника,
проте одночасно пояснив суду, що сам
він вже майже півтора роки в цій
квартирі не проживає та заходив в
помешкання лише одного разу з лютого 2012
року. Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 зареєстрований за іншою
адресою, тобто має інше постійне місце
проживання, але перебуває у
зареєстрованому шлюбі із
співвласницею квартири - ОСОБА_4, тобто
має законні підстави з'являтися в цю
квартиру до своєї дружини. В той же час,
заявляючи вимогу про виселення,
позивач не довів навіть факту
постійного проживання відповідача в
цій квартирі, і його доводи ґрунтуються
лише на припущеннях, а тому суд не може
взяти їх до уваги.

Таким чином, суд не вбачає підстав
для задоволення позову та відмовляє в
повному обсязі за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131,
213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 157, 116 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити за
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана особою
яка була присутня при оголошенні
рішення суду протягом 10 днів з дня його
оголошення а особою яка не брала участі
в розгляді справи протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення до судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя