Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2302/14 Головуючий у 1
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21» травня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 27 березня 2014 року
по справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Дмитрієвої
Наталії Павлівни про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом, скасування
рішення про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, Дмитрієвої
Н.П. про визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
скасування рішення про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, були батьками позивача та
відповідача ОСОБА_3

За ОСОБА_7 на момент смерті було
зареєстроване право власності на 23/100
частин жилого будинку АДРЕСА_1.

З метою реалізації спадкових прав він у
2012 р. звернувся в Оріхівський районний
суд Запорізької області з позовом про
визнання права власності в порядку
спадкування на 23/100 частини жилого
будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2013 р.
позов задоволено повністю та визнано
за ним право власності на 23/100 частини
вказаного жилого будинку в порядку
спадкування після матері - ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 23 квітня 2013 р.
рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2013 р.
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 р.
вказане рішення апеляційного суду
Запорізької області скасовано, рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2013 р.
залишено в силі.

В листопаді 2013 р. він звернувся до
Реєстраційної служби Оріхівського
районного управління юстиції
Запорізької області з метою державної
реєстрації права власності на 23/100
частин жилого будинку АДРЕСА_1.

Рішенням від 27 листопада 2013 р. №8386099
державний реєстратор Реєстраційної
служби Оріхівського районного
управління юстиції Запорізької
області Закладний А.Ю. відмовив йому у
реєстрації права власності, оскільки
згідно з даними Державного реєстру
речових прав право власності на 23/100
частки жилого будинку АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого державним нотаріусом
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. 18
липня 2013 р. за №21.

Вважає, що він є єдиним зі спадкоємців
ОСОБА_7, хто прийняв спадщину після неї.
Відповідач ОСОБА_3 не прийняв спадщину
після матері, не довів перед судом своє
право на спадщину, що відкрилась після
неї, тому видане йому свідоцтво про
право на спадщину підлягає визнанню
недійсним відповідно до ст. 1301 ЦК
України.

Оскільки лише за умови скасування
державної реєстрації права власності
на 23/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 за
відповідачем ОСОБА_3 можлива державна
реєстрація права власності на
зазначене нерухоме майно за позивачем,
вважає, що рішення Дмитрієвої Н.П. про
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_3 на 23/100 частин жилого будинку
АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.

На підставі ст. 1301 ЦК України, Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» просив визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане державним нотаріусом
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. 18
липня 2013 р., за р. №21, та скасувати
рішення державного реєстратора
Дмитрієвої Н.П. про державну реєстрацію
права власності на 23/100 частини жилого
будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого державним нотаріусом
Шостої Запорізької державної
нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. 18
липня 2013 р., за р. №21.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 27 березня 2014 року позов
задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане
державним нотаріусом Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори Дмитрієвою Н.П. 18 липня 2013 р. за
№21, яким за ОСОБА_3 визнано право на
спадщину, до складу якої входять 23/100
частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Скасовано рішення державного
реєстратора Дмитрієвої Н.П. про
державну реєстрацію права власності
23/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1
за ОСОБА_3

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що після смерті ОСОБА_7 фактично він
прийняв спірне спадкове майно та
розпоряджався ним, проводив поточні
ремонти, сплачував податок на землю та
за комунальні послуги, порушення
законодавства з боку нотаріуса Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори Дмитрієвої Н.П. при видачі
свідоцтва про право на спадщину в
порядку спадкування на його ім'я
відсутні, оскільки свідоцтво видано
після спливу строку на касаційне
оскарження рішення апеляційного суду
Запорізької області від 23 квітня 2013
року.

Просить скасувати рішення суду та
закрити провадження по справі.

ОСОБА_3 отримав повістку 08 травня 2014
року, передбачене законом право на
участь у судовому засіданні не
використав.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_4, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 1301
ЦК України свідоцтво про право на
спадщину визнається недійсним за
рішенням суду, якщо буде встановлено,
що особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними в
п. 27 постанови від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК
України свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
суд першої інстанції, виходив з того, що
відповідно до рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області від
20 лютого 2013 р. право власності на 23/100
жилого будинку у порядку спадкування
визнано за ОСОБА_4

Встановлено, що ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилося спадкове
майно, яке складається з 23/100 житлового
будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2013 р.
право власності на 23/100 жилого будинку у
порядку спадкування визнано за ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 23 квітня 2013 р.
рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2013 р.
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 жовтня 2013 р.
вказане рішення апеляційного суду
Запорізької області скасовано, рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2013 р.
залишено в силі.

При розгляді справи було встановлено,
що спадкоємці заяву про прийняття
спадщини протягом шести місяців з дня
її відкриття в нотаріальну контору не
подавали, однак ОСОБА_4 прийняв
спадщину, оскільки вчинив дії,
передбачені ч.1 ст.549 ЦК України.

Проте право власності на 23/100
зазначеного будинку було
зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право спадщини за
законом №21 від 18 липня 2013 року,
виданого державним нотаріусом Шостої
Запорізької державної нотаріальної
контори Дмитрієвою Н.П.

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3
видано нотаріусом неправомірно,
оскільки відсутні будь-які документи,
які б свідчили про прийняття спадщини
ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7 відповідно
до вимог ст.549 ЦК України.

Таким чином, вирішуючи справу, суд
надав належну оцінку тому, що з видачею
свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_4
фактично позбавлений можливості
реалізувати право власності в порядку
спадкування, визнане за ним судовим
рішенням.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про
те, що саме він фактично прийняв
спадщину, є неприйнятними. Спір між
спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_10
вирішувався у судовому порядку.
Відповідно до рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області від
20 лютого 2013 р. по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_10 про визнання
права власності у порядку спадкування
встановлено факт прийняття спадщини
саме ОСОБА_4 і за ним визнано право
власності на 23/100 жилого будинку у
порядку спадкування. Згідно з ч. 3 ст. 61
ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 27 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: