АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -3313 /2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Шумейко
О.І.  Доповідач - Барановська Л.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«27 » травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Росік Т.В.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 15.01.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ
«Трест Київміськбуд-1», відділу
Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві, Державної
виконавчої служби України, третя особа:
ТОВ «Віта Верітас» про визнання права
власності та звільнення майна з-під
арешту.

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до ПАТ «Трест
Київміськбуд-1», відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м.
Києві, Державної виконавчої служби
України, третя особа: ТОВ «Віта
Верітас» про визнання права власності
та звільнення майна з-під арешту.

Позивач просив:

- Визнати за ОСОБА_3 право власності
на квартиру № НОМЕР_1, загальною площею
145, 4 кв. м., житловою площею - 73, 2 кв.м., що
складається з трьох кімнат, яка
знаходяться по АДРЕСА_1.

- Визнати за ОСОБА_3 право власності
на квартиру № НОМЕР_2, загальною площею
378, 7 кв. м., житловою площею - 180, 3 кв.м., що
складається із семи кімнат, яка
знаходяться по АДРЕСА_1.

- Звільнити з під арешту та
виключити з акту опису квартиру №
НОМЕР_1, загальною площею 145, 4 кв.м.,
житловою площею - 73, 2 кв. м., що
складається з трьох кімнат, яка
знаходяться по АДРЕСА_1.

- Звільнити з під арешту та
виключити з акту опису квартиру №
НОМЕР_2, загальною площею 378, 7 кв. м.,
житловою площею - 180, 3 кв. м., що
складається із семи кімнат, яка
знаходяться по АДРЕСА_1.

- Звільнити з під арешту та
виключити з акту опису описане та
арештоване, відповідно до акту опису й
арешту майно (додаток 1) серія ДР № 152/1-2,
складеного 13 серпня 2013 року державним
виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.
Києві Диких О.О. при примусовому
виконанні наказу № 17/192, виданого 11
жовтня 2011 року Господарським судом м.
Києва про стягнення з ПАТ «Трест
Київміськбуд-1» коштів у розмірі 539 640 547,
84 грн. на користь ТОВ «Віта Верітас».

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року в
задоволенні вказаних позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на незаконність
та необґрунтованість рішення, просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позов задовольнити повністю.
Вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, з підстав передбачених
ст. 309 ЦПК України. Зокрема, вважає, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, суд не
дав належну оцінку наявним у справі
доказам, порушено та неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Представники відповідачів та третьої
особи проти задоволення апеляційної
скарги заперечували за її
безпідставністю та необґрунтованістю
і просили рішення суду залишити без
змін, оскільки воно постановлене з
дотриманням вимог закону.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_3
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
укладений між позивачем та
відповідачем - 1 Попередній договір
купівлі-продажу не є підставою для
набуття права власності на спірні
приміщення, оскільки позивачу у строки,
встановлені договором не передавались
та останній не звертався до
відповідача - 1 з відповідними вимогами
у термін дії зазначеного договору.

Колегія суддів вважає, що вказаний
висновок суду є передчасним і з ним не
можна погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
ОСОБА_3 та ПАТ «Трест Київміськбуд - 1» 14
жовтня 2010 року уклали Попередній
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстровано в реєстрі за № 6499,
відповідно до умов якого сторони
зобов'язувались в строк до 01 жовтня 2011
року укласти Договір купівлі-продажу
квартири № НОМЕР_1, загальною площею 145,
4 кв. м, яка знаходяться по АДРЕСА_1.

Загальна ціна продажу квартири за
Договором купівлі-продажу квартири
визначається на момент підписання
попереднього договору, є остаточною та
збільшенню не підлягає (п. 2.3
Попереднього договору) і становить 2 035
600 грн. 00 коп., в т. ч. ПДВ 339 266 грн. 00 коп.

Відповідно до п. п. 2.3 Попереднього
договору позивач 03 листопада 2010 року
сплатив за розрахунковими рахунками
відповідача повну суму вартості
квартири в розмірі 2 035 600 грн. 00 коп.
(платіжні доручення № № 1, 2 від 01
листопада 2010 року)

14 жовтня 2010 року між ОСОБА_6 та
відповідачем - 1 укладено попередній
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстровано в реєстрі за № 6498,
відповідно до якого, сторони у строк до
01 жовтня 2011 року зобов'язувались
укласти Договір купівлі-продажу
квартири № НОМЕР_2, загальною площею 378,
7 кв. м, яка знаходяться по АДРЕСА_1.

Загальна ціна продажу квартири за
Договором купівлі-продажу визначена
остаточною та збільшенню не підлягала,
на момент підписання попереднього
договору згідно з п. п. 2.3 становила 3 787
000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 631 116 грн. 00 коп.

ОСОБА_6 повністю сплатила визначену
вартість квартири № НОМЕР_2, загальною
площею 378, 7 кв.м, яка знаходяться по
АДРЕСА_1 відповідно до умов
попереднього договору в термін до 01
жовтня 2011 року (платіжні доручення №№
2, 4, 5 від 01 листопада 2010 року, квитанція
№ 1688937 від 22.10.2010 року).

В подальшому, 14 грудня 2012 року між
позивачем та ОСОБА_6 укладено договір
відступлення права вимоги. Відповідно
до умов даного договору ОСОБА_6, як
первісний кредитор передала позивачу,
як новому кредитору право вимоги, що
випливає з попереднього договору
купівлі-продажу квартири № НОМЕР_2
загальною площею 378, 7 кв.м, яка
знаходяться по АДРЕСА_1 від 14.10.2010 року.

Відповідно до умов попередніх
договорів відповідач - 1 зобов'язувався
в термін до 01 жовтня 2011 року - момент
укладення Основного договору (п. п. 1, 7
Попередніх договорів) підготувати за
свій рахунок всі документи, необхідні
для нотаріального посвідчення
Договору купівлі-продажу, в т. ч.
правовстановлюючий документ, а також
здійснити всі необхідні платежі для
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу. Не відчужувати і не
обтяжувати будь-яким чином (включаючи
продаж, дарування, міну, поступку,
притримання, оренду, іпотеку) усю або
частину квартири; не створювати умов
для такого відчуження або обтяження
щодо квартири на користь будь-якої
третьої особи (крім покупця) та іншим
чином унеможливлювати продаж від
відповідача - 1 до позивача (п. 4
Попереднього договору).

Судом першої інстанції не надано
належну оцінку факту відсутності
документів (п. 4.1 попереднього договору)
необхідних для укладення договору
купівлі-продажу станом на 11.10.2011 р. та не
надання таких в ході судового розгляду,
що свідчить про ухилення відповідача -
1 від виконання зобов'язань перед
позивачем. А отже відповідачем-1
порушено вимоги ст. 526 ЦК України -
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Слід зазначити, що для правильного
вирішення даного спору необхідно
з'ясувати не лише обставини щодо
укладання, зміни та припинення
попередніх договорів, а й повно та
всебічно дослідити обставини, які
випливають із дій сторін у спірних
правовідносинах.

З огляду на докази, що містяться у
справі та додатково надані позивачем
на вимогу суду, вбачається, що спірні
квартири були передані позивачу у
межах та у строки визначені попереднім
договором й підтверджують законність
користування та фактичного проживання
позивача у зазначених помешканнях.

Зокрема, між позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Експлуатаційна компанія» укладено
комплексний договір № 00001704 від 19
жовтня 2010 року про участь у витратах на
утримання будинку та прибудинкової
території, надання комунальних послуг
та додаткових послуг за адресою:
АДРЕСА_1, квартира №? НОМЕР_1. Також між
ОСОБА_6, яка в подальшому відступила
право вимоги позивачу та ТОВ
«Експлуатаційна компанія» укладено
комплексний договір № 00001703 від 19
жовтня 2010 року про участь у витратах на
утримання будинку та прибудинкової
території, надання комунальних послуг
та додаткових послуг за адресою:
АДРЕСА_1, квартира №? НОМЕР_2. Зазначений
договір за адресою: АДРЕСА_1, квартира
№? НОМЕР_2 в подальшому 14 грудня 2012 року
був переукладений позивачем, а саме -
договорами № 00002684 про участь у
витратах на утримання будинку та
прибудинкової території та про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення.

Отже, волевиявлення сторін, в тому
числі відповідача - 1 щодо продажу
позивачу спірного майна висловлене
при укладенні попередніх договорів із
визначенням усіх істотних умов та
фактично виконаних зобов'язань.
Зокрема відповідачем - 1 прийнято від
позивача 100 % оплати за відчужене йому
майно, квартири передані у фактичне
користування, натомість не вчинено дій
щодо оформлення права власності
позивача, чим відповідно порушено його
права та охоронювані законом інтереси.

Позивач фактично отримав право
володіння та користування майном,
проте відповідач - 1 ухилився від
укладення Основних договорів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Проте, суд першої інстанції належним
чином не дослідив дані обставини, що
відповідно призвело до висновків, які
не відповідають фактичним обставинам
справи. Зокрема, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про те, що
спірні квартири позивачу
відповідачем - 1 не передавалися.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач тривалий час фактично проживав
(володів та користувався) у спірних
квартирах. Дана обставина
підтверджується довідкою ТОВ
«Експлуатаційна компанія» від 22.07.13 №
2207-01, виписками ТОВ «Тиса» щодо надання
та оплати телекомунікайних послуг від
16.05.2014 р., актами обстеження зняття,
встановлення засобів обліку
водопостачання від 14 червня 2012 року та
договорами про комунальне
обслуговування зазначеними вище, звіти
від 20.12.2010 та 28.12.2010 щодо оплати
комунальних послуг.

Відповідно до розпорядження
Оболонської районної у місті Києві
державної адміністрації № 514 від 17.07.2009
року відповідачем - 1 передаються на
баланс ТОВ «Експлуатаційна компанія»
житлові будинки.

Як вбачається із Статуту ТОВ
«Експлуатаційна компанія»,
затвердженого Оболонською районною у
місті Києві державною адміністрацією
25.06.2009 р. № 8007685, саме відповідач - 1
є єдиним учасником ТОВ «Експлуатаційна
компанія» (п.2.1 Статуту) з якою у
позивача укладені угоди на комунальне
обслуговування в 2010 році.

Дії відповідача - 1 щодо фактичної
передачі спірних квартир та прийняття
останніх позивачем свідчать про
пропозицію укласти
договір-купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України -
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Відповідно до п. 2 ст.
638 ЦК України договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 642 ЦК України - якщо
особа, яка одержала пропозицію укласти
договір, вчинила дію відповідно до
вказаних пропозицій та умов договору,
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції.

Всупереч ст. 212 ЦПК України суд першої
інстанції залишив без оцінки зазначені
доводи позивача, незважаючи на те, що
вони мають правове значення для
вирішення спору.

Судом встановлено, що в подальшому
позивач неодноразово звертався з
вимогами (пропозиціями) щодо укладення
договору купівлі-продажу, проте станом
на день подачі позову жодних дій
відповідачем -1 щодо належного
виконання зобов'язань не вчинено.
Зокрема, письмові пропозиції позивача
від 05.08.2013 року щодо укладення договору
по квартирам № №НОМЕР_1 та НОМЕР_2,
(надіслана рекомендованим листом)
залишені без відповіді (а. с. 8, а. с. 32).

Відповідно до інформаційної
довідки від 29.09.2013 року вх. № 6589
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
введено в експлуатацію в 2006 році. Право
власності зареєстровано за
відповідачем - 1 08.01.2008 року на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого Головним управлінням
житлового забезпечення м. Києва від
24.12.2007 року.

Відповідачем - 1 здійснено
переобладнання з роз'єднання квартири
№ НОМЕР_1 на 3 окремі квартири із
умовною нумерацією відповідно
НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3, зокрема,
виокремлено квартири № НОМЕР_1
загальною площею 145, 4 кв. м та № НОМЕР_2
загальною площею 378, 7 кв. м. Відповідно
28.05.2010 р. від Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища отримано дозвіл на
перепланування спірних квартир.

Згідно з Технічними паспортами
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
(інвентаризаційна справа № 27502),
виготовленими станом на 20.12.2012 року,
було здійснено відповідне виділення та
перепланування квартир: № НОМЕР_1
загальною площею 145, 4 кв.м та № НОМЕР_2
загальною площею 378, 7 кв.м., які
знаходяться по АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди) виникає з моменту завершення
будівництва.

Таким чином відповідач - 1 здійснив
перепланування спірних житлових
приміщень, проте всупереч умовам
зобов'язання, ухилився від подальшої
підготовки документів для укладення
відповідного договору із позивачем.

Згідно із ст. 635 ЦК України
попереднім є договір сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(в певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір), на
умовах встановлених попереднім
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 17.10.2013 року майно, що є
предметом спору у справі, описане та
арештоване відповідно до акту опису й
арешту майна серія ДР № 152/1-2,
складеного 13 серпня 2013 року державним
виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.
Києві Диких О.О. при примусовому
виконанні наказу № 17/192, виданого 11
жовтня 2011 року Господарським судом м.
Києва про стягнення з ПАТ «Трест
Київміськбуд-1» коштів у розмірі 539 640 547,
84 грн. на користь ТОВ «Віта Верітас».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження» -
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього
арешту.

Вимоги щодо визнання права власності
на квартиру № НОМЕР_1, загальною площею
145, 4 кв.м та квартиру № НОМЕР_2,
загальною площею 378, 7 кв.м, які
знаходяться по АДРЕСА_1 та вимога щодо
зняття арешту із зазначеного майна та
виключення його з опису - є
взаємопов'язаними та однорідними в
розумінні ч. 2 ст. 118 та ст. 126 ЦПК України.
Аналогічна позиція відображена в п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 серпня 1976 р. № 6 "Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису" - в одному
провадженні можуть розглядатися
вимоги про визнання права власності на
майно і виключення його з опису.

Позивач тривалий час мешкав у спірних
квартирах, а станом на час розгляду
справи судом, обмежений в доступі до
останніх, особисте майно, що
знаходиться у заарештованих квартирах
нікому іншому окрім позивача належати
не може. Зокрема, відповідач - 1 в ході
судового розгляду не заперечував дану
обставину. Проте судом першої
інстанції відмовлено в задоволенні
відповідної вимоги, всупереч ч. 1 ст. 61
ЦПК України - обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Згідно з ч 2. ст. 8 ЗУ «Про виконавче
провадження» боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом. Позивач не є боржником у
даному випадку.

Позивач ОСОБА_3 не має боргових
зобов'язань перед ТОВ «Віта Верітас», а
відповідно позбавлення його майна в
рахунок погашення грошових зобов'язань
третіх осіб - є протиправним
позбавленням права власності, що
забороняється законом. Відповідно до
ст. 321 ЦК України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, проаналізувавши
норми права, які регулюють виниклі
спірні правовідносини сторін, оцінивши
наявні у справі докази в їх сукупності,
колегія суддів вважає, що висновки суду
про те, що спірні квартири не
передавались позивачу та не було згоди
на таку передачу, останній в них не
проживав та не вимагав здійснення дій
щодо реєстрації права власності, а
відтак були відсутні підстави для
оформлення останнього й відсутнє право
на набуття у власність, є
необґрунтованими.

Таким чином спірні квартири, повністю
оплачені позивачем, передані йому та
останній проживав у них, а відповідно і
майно, що знаходиться у квартирах
належить позивачеві, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
належних законних підстав для
задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про
обґрунтованість доводів апеляційної
скарги, а тому рішення суду у зв'язку з
неповним з'ясуванням судом обставин, що
мають значення для справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Також, оскільки суд дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог і їх задоволення, то відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача
- 1 на користь позивача підлягає
стягненню судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України ,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Оболонського районного
суду міста Києва від 15 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ПАТ «Трест
Київміськбуд-1», відділу Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м.
Києві, Державної виконавчої служби
України, третя особа: ТОВ «Віта
Верітас» про визнання права власності
та звільнення майна з-під арешту
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на квартиру № НОМЕР_1, АДРЕСА_1.
(загальна площа 145, 4 кв. м, житлова площ -
73, 2 кв. м., що складається з трьох
кімнат)

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на квартиру № НОМЕР_2, АДРЕСА_1. (
загальна площа 378, 7 кв. м, житлова площа -
180, 3 кв.м., що складається із семи
кімнат)

Звільнити з під арешту та
виключити з акту опису квартиру №
НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Звільнити з під арешту та виключити
з акту опису квартиру № НОМЕР_2,
АДРЕСА_1.

Звільнити з під арешту та виключити
з акту опису, описане та арештоване,
відповідно до акту опису й арешту
майно (додаток 1) серія ДР № 152/1-2,
складеного 13 серпня 2013 року державним
виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.
Києві Диких О.О. при примусовому
виконанні наказу № 17/192, виданого 11
жовтня 2011 року Господарським судом м.
Києва про стягнення з ПАТ «Трест
Київміськбуд-1» коштів у розмірі 539 640 547
грн. 84 коп. на користь ТОВ «Віта
Верітас».

Стягнути з ПАТ «Трест
Київміськбуд-1» на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 5 389 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді