20.06.2014 Справа № 756/6372/14-ц
Унікальний номер 756/6372/14-Ц
Справа № 2/756/3101/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

16 червня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва в складі

головуючого судді
Луценко О.М.

при секретарі
Бублієві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації, третя особа:
Комунальне підприємство
«Оболоньжитлоексплуатація» про
зобов'язання видати ордер на жиле
приміщення,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2014 року позивачі звернулись до
суду з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог зазначили, що у період
із 1986 року по 1993 року ОСОБА_1 працювала
на різних посадах у Будинку відпочинку
МВС України «Пуща Водиця».

Рішенням сумісного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету Будинку відпочинку МВС
України «Пуща Водиця» від 11.08.1988 року
ОСОБА_1 надано окрему кімнату у
3-кімнатній квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_2 - син
ОСОБА_1, який з народження та до цього
часу проживає у АДРЕСА_1.

18.10.1990 року рішенням сумісного
засідання адміністрації та
профспілкового комітету Будинку
відпочинку МВС України «Пуща Водиця», з
метою поліпшення житлових умов, ОСОБА_1
надано ізольовану квартиру АДРЕСА_1.

Після вселення у жилу площу ОСОБА_1
регулярно сплачувала комунальні
послуги за користування жилим
приміщенням та здійснювала поточний
ремонт квартири.

Таким чином, на думку ОСОБА_1, між нею та
адміністрацією будинку відпочинку
«Пуща Водиця» ВМС України фактично
існували правовідносини, пов'язані із
наймом жилого приміщення , які не були
належним чином оформлені у
відповідності до вимог діючого на той
час законодавства.

У 2010 році ОСОБА_1 звернулась до КП
«Оболоньжитлоексплуатація» із заявою
про отримання розрахункової книжки для
сплати за комунальні послуги, однак їй
було відмовлено, посилаючись на
неправомірність проживання у квартирі
через відсутність ордеру.

Однак, адміністрація будинку
відпочинку МВС України «Пуща-Водиця»,
приймаючи рішення про покращення
житлових умов ОСОБА_1 та, надаючи дозвіл
на вселення у квартиру, а також
подальше проживання в ній, не виконала
всіх вимог законодавства, в частині
обов'язкового оформлення ордеру, що мав
бути виданий виконавчим комітетом
відповідної Ради народних депутатів,
на території якої розміщувалось
вказане житло.

У березні 2000 року Пуща-Водицькою
селищною радою Подільського району м.
Києва, правонаступником якого є
Оболонська роайнна в м. Києві державна
адміністрація, ініційовано виселення
мешканців із квартири АДРЕСА_1, шляхом
звернення до суду із позовом про
виселення осіб із займаного жилого
приміщення. Однак рішенням
Подільського районного суду м. Києва
прийнято рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. Дане
рішення залишено без змін рішенням
Апеляційного суду м. Києва.

04.02.2014 року рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 04.02.2014 року
виселено мешканців з квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на вищевикладені
обставини та керуючись ст.ст. 52, 58, 65 ЖК
України позивачі просили суд
зобов'язати відповідача видати ордер
на ім'я ОСОБА_1 на жиле приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1; до
ордера на жиле приміщення внести дані
про склад сім'ї, до якого включити
відомості про ОСОБА_2; стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 судовий
збір у розмірі 243, 60 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі. Просила суд задовольнити позов
з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник позивачів в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги своїх довірителів. Просив суд
задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову в
повному обсязі. Суду пояснив, що вважає
позовні вимоги позивачів незаконними
та такими, що не підлягають
задоволенню. Просив суд відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Представник КП
«Оболоньжитлоексплуатація» в судовому
засіданні заперечував проти позову в
повному обсязі. В поясненнях зазначив,
що рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 16.09.2004 року, яке набрало законної
сили, встановлено вселення ОСОБА_1 з
порушенням встановленого законом
порядку отримання житлового
приміщенням та, незважаючи на
тривалість проживання в ньому, прав на
це помешкання не набула. Крім того,
згідно листа БВ «Пуща-Водиця» від 22.07.2013
року № 14/9-83 ОСОБА_1 позбавлена права на
проживання в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, згідно акту прийому-передачі
житлового фонду з балансу БВ
«Пуща-Водиця» МВС України на баланс
колишнього балансоутримувача
Пуща-Водиця селищної ради, де зазначено
квартиру АДРЕСА_1, як вільну.
Посилаючись на зазначені обставини
представник третьої особи просив суд
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1,
представника позивачів, представника
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації та
представника КП
«Оболоньжитлоексплуатація»,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступне.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1
НОМЕР_1 05.09.1986 року (а.с. 13-16)
зарахована на посаду кухаря 4 розряду
до будинку відпочинку «Пуща-Водиця»
МВС Україна. 07.06.1993 року ОСОБА_1
звільнена з посади прибиральниці у
будинку відпочинку «Пуща-Водиця» МВС
України, наказом начальника будинку
відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України
від 07.06.1993 року № 30 (а.с. 35).

Протоколом № 8 від 11.08.1988 року сумісного
засідання адміністрації та
профспілкового комітету будинку
відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України
вирішено надати ОСОБА_1 окрему кімнату
у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується копією протоколу (а.с.
11).

Протоколом № 10 від 18.10.1990 року
сумісного засідання адміністрації та
профспілкового комітету будинку
відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України
вирішено: у зв'язку із звільненням
ОСОБА_4 кімнати в 3-кімнатній квартирі
АДРЕСА_1, надати вказану квартиру у
користування ОСОБА_1, що
підтверджується копією протоколу (а.с.
12).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
16.09.2004 року № 22-4623/2004 року (а.с.
21-23) відмовлено КП
«Оболоньжитлоексплуатація » з тих
підстав, що ОСОБА_1 не перебуває у
зареєстрованому шлюбі та самостійно
виховує неповнолітнього сина,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а отже, не може бути
виселена без надання іншого жилого
приміщення.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 04.02.2014 року № 2/756/3101/14,
встановлено, що вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності на спірне
майно на підставі ст. 344 ЦК України є
необґрунтованими, оскільки
матеріалами справи підтверджено те, що
питання про неправомірність
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спірній
квартирі з 2000 року було предметом
судових спорів, тобто вказаним особам
було відомо про претензії інших осіб на
дане майно, про відсутність підстав,
достатніх для визнання права власності
на це майно за ОСОБА_1 З огляду на
викладене, судом не встановлено ознак
добросовісності володіння ОСОБА_1
спірним житловим приміщенням, а тому
підстави для набуття нею права
власності в порядку ст.344 ЦК України за
набувальною давністю відсутні, що є
підставою для відмови у задоволенні
вимог ОСОБА_1, що заявлені у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
27.05.2014 року № 22-ц/796/4700/2014 року рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 04.02.2014 року № 2/756/3101/14 залишено без
змін, та набрало законної сили 27.05.2014
року.

Згідно акту прийому передачі жилих
будинків по АДРЕСА_1 с балансу будинку
відпочинку «Пуща-Водиця» МВС України
Пуща-Водицькому відділу комунального
господарства, згідно Постанови
Кабінету Міністрів України № 891 від
06.11.1995 року (а.с. 37)АДРЕСА_1 є
вільною, передається безоплатно на
потреби виконкому Пуща-Водицького
селищної Ради.

Листом Начальника будинку відпочинку
«Пуща-Водиця» МВС України від 22.07.2013
року № 14/9-83 повідомлено КП
«Оболоньжитлоексплуатація», що ОСОБА_1
була позбавлено права на проживання в
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
листа (а.с. 34).

Відповідно до п. 15-24, п. 34 Положення про
порядок надання службових жилих
приміщень і користування ними в
Українській РСР, затвердженого
постановою Ради Міністрів УРСР від 04
лютого 1988 року № 37 (в редакції на момент
спірних правовідносин), яке визначає
порядок надання службових приміщень в
будинках державного і громадського
житлового фонду і користування ними,
службове жиле приміщення надається
робітникам, службовцям і колгоспникам
на час виконання ними обов'язків, які
потребують проживання в такому
приміщенні.

Згідно ст. 43 ЖК України громадянам, які
перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов, жилі
приміщення надаються в порядку
черговості.

Відповідно до ст.58 ЖК України на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення. Ордер може бути видано лише
на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб,
які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм
іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» № 2 від 12.04.1985 року судовому
розгляду відповідно до ст.24 ЦПК
підлягають спори, пов'язані з
договором найму жилого приміщення, і,
зокрема про видачу ордера на жиле
приміщення, що надається згідно зі
статтями 52, 53 ЖК України у будинку
відомчого житлового фонду за спільним
рішенням адміністрації і
профспілкового комітету або в будинку
громадського житлового фонду за
спільним рішенням органу
громадської організації і
профспілкового комітету з наступним
повідомленням виконкому місцевої
Ради про надання жилого приміщення
для заселення у випадку відмови
виконкому у видачі ордера.

Зокрема, позивачами не надано доказів
на підтвердження звернення до
виконкому місцевої Ради з вимогою
видачі ордеру.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі
докази, суд, приходить до висновку, що
вимоги позивачів про зобов'язання
видати ордер на жиле приміщення є
незаконними, у зв'язку із чим даний
позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 182, 328, 331, 392 ЦК України, Законом
України «Про інвестиційну діяльність»,
ст. ст. 10, 15, 60, 61, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації, третя
особа: Комунальне підприємство
«Оболоньжитлоексплуатація» про
зобов'язання видати ордер на жиле
приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
подається до Апеляційного суду м.
Києва через Оболонський районний суд м.
Києва протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом 5 днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:
Луценко О.М.