Справа № 165/933/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Галушка О.Г. Провадження №
22-ц/773/1013/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького
А.І.,

при секретарі - Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк» про стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу,

за апеляційною скаргою відповідача
публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 28 квітня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 28 квітня 2014
року позов ОСОБА_1 до ПАТ
«Західінкомбанк» про стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Західінкомбанк" на
користь ОСОБА_1 17% річних по
банківському вкладу в сумі 12749,01 грн. за
період з 01.04.2011 року по 31.03.2014 року, 3%
річних в розмірі 750,00 грн. за період з
01.04.2011 року по 31.03.2014 року та 300,00 грн.
індексу інфляції за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання,
всього 13799,01 грн. за договором
банківського вкладу №ДД-25561-01.980 від 11
березня 2009 року.

Стягнуто з ПАТ "Західінкомбанк" на
користь ОСОБА_1 243,60 грн. сплаченого
судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач ПАТ
"Західінкомбанк" подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову, оскільки судом були порушені
норми матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
реальним обставинам справи. Вказує, що
в договорі банківського вкладу не
передбачено, що процентна ставка в
розмірі 17% продовжує нараховуватись та
діє до повного виконання банком своїх
обов'язків по поверненню вкладу; що
після закінчення строку, на який було
продовжено договір, вклад став вкладом
на вимогу, а відповідно до договору,
процентна ставка за вкладами на вимогу
становить 0,1%

В судове засідання сторони не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Позивач подала заяву про
розгляд справи у її відсутність.

Судом першої інстанції було
встановлено, що у визначений договором
строк банк не повернув внесені
позивачем на депозит кошти, що дає
останньому право на отримання
процентів за користування банком
депозитними коштами та 3 % річних і суму
відповідно до індексу інфляції за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11
березня 2009 року між позивачем ОСОБА_2 та
ПАТ «Західінкомбанк» було укладено
договір банківського вкладу
№ДД-25561-01.980, згідно умов якого
відповідач прийняв від позивача
грошові кошти в сумі 25000 грн. терміном
на 3 місяці, із датою вимоги своїх
коштів 11 червня 2009 року, зобов'язався
виплатити відсотки за строковим
вкладом в розмірі 17% річних, за вкладом
на вимогу 0,1% річних (а.с. 7). Відповідно
до додаткових угод до договору
банківського вкладу термін дії
договору було продовжено до 11.03.2010 року,
сума вкладу на момент продовження
становить 25000 грн., процентна ставка за
строковим вкладом становить 17% річних,
процентна ставка за вкладами на вимогу
становить 0,1% річних (а.с.8-10).

02 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернулась в
суд із позовом до ПАТ «Західінкомбанк»
про повернення строкового
банківського вкладу, та рішенням
Нововолинського міського суду від 14
вересня 2010 року її позовні вимоги було
задоволено частково та стягнуто з ПАТ
«Західінкомбанк» на її користь 25000,00
грн. боргу за банківським вкладом, 250,00
грн. витрат понесених по оплаті
судового збору та 120,00 грн. витрат
понесених по оплаті ІТЗ. В решті
позовних вимог позивачу було
відмовлено (а.с.13-14).

Рішенням Нововолинського міського
суду від 20 червня 2013 року стягнуто з ПАТ
«Західінкомбанк» в користь ОСОБА_1 3%
річних за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013
року в розмірі 2250,00 грн., інфляційні
витрати за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013
року в розмірі 3275,00 грн. у зв'язку з
простроченням виконання грошових
зобов'язань за банківським вкладом, 229,00
грн. судових витрат, всього 5754,40 грн.
(а.с.15- 16).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12.03. 2010
року, звернулась до банку із заявою про
повернення депозитного вкладу, чим
засвідчила свої наміри припинити дію
договору (а.с.11). У зв'язку з цим банк
був зобов'язаний повернути позивачу
депозитні кошти з процентами в строк
закінчення дії договору - 11.03.2010 року.
Проте, банк кошти позивачу не повернув,
мотивуючи тим, що діє Програма
фінансового оздоровлення банку,
повернення вкладу буде виконано в
порядку черговості за рахунок лімітів,
встановлених органами управління
банку, однак черга до позивача не
дійшла (а.с. 12). Натомість відповідач
продовжив нарахування відсотків по
даному договору в раніше визначеному
розмірі до 13.09.2010 р., що вбачається із
ощадної книжки, виданої на ім'я
позивача (а.с. 17), а саме на банківський
вклад ОСОБА_1 в квітні, травні, червні,
липні, серпні та вересні
нараховувалися відсотки по 250 грн.
щомісячно, а за період з 01.08.2010 року по
13.09.2010 року в сумі 191,51 грн., тобто з 11.03.2010
року відповідач фактично продовживши
дію договору банківського вкладу на
попередніх умовах.

За умовами пункту 1.2 укладеного між
сторонами договору банківського
вкладу, строк дії вкладу складав 3
місяці від дати внесення вкладу на
відповідний рахунок, тобто до 11.06. 2009
року.

Згідно додаткових угод № 1, № 2, № 3 до
договору банківського вкладу термін
дії договору було продовжено до 11.03.2010
року, сума вкладу на момент продовження
становить 25000 грн., процентна ставка за
строковим вкладом становить 17% річних,
процентна ставка вкладами на вимогу
становить 0,1% річних (а.с. 8-10).

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір
банківського вкладу укладається на
умовах видачі вкладу на першу вимогу
(вклад на вимогу) або на умовах
повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Отже, з умов договору вбачається, що
даний договір вкладу був строковим,
оскільки вкладався на певний строк.
Після закінчення строку договору
позивач звернулася до відповідача про
повернення вкладу, однак їй не видали
належні їй кошти, чим порушили
зобов'язання, вказані в договорі
вкладу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Отже, враховуючи наведені вище норми
законодавства та умови укладеного між
сторонами договору, суд обґрунтовано
вважав, що банк порушив свої грошові
зобов'язання перед позивачем. У
визначений договором строк банк не
повернув внесені позивачем на депозит
кошти, що дає останньому право на
отримання процентів за користування
банком депозитними коштами позивача за
період з 01 квітня 2011 року по 31 березня
2014 року в розмірі 17% річних.

Згідно із ч. 2 статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п.4.3.3 цього договору
банківського вкладу, банк
зобов'язується по закінченню терміну
дії договору повернути вкладнику суму
вкладу готівкою, через касу банку або
безготівково на відкритий у банку
рахунок вкладника, за письмовим
розпорядженням останнього та згідно
умов цього договору (а.с.7).

Судом встановлено, що на момент
звернення позивача в суд з даним
позовом відповідач кошти за договором
банківського вкладу позивачу не
повернув.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, з яким
погоджується і суд апеляційної
інстанції, що з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути 3 % річних
та суму відповідно до індексу інфляції
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання на підставі частини
другої статті 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з розміром
нарахованих сум, які нараховані з
врахуванням попередніх судових рішень
та строків позовної давності (а.с. 19, 20).

Колегія суддів відхиляє, як
безпідставні, доводи апеляційної
скарги про те, що в договорі
банківського вкладу не передбачено, що
процентна ставка в розмірі 17% продовжує
нараховуватись та діє до повного
виконання банком своїх обов'язків по
поверненню вкладу; що після закінчення
строку, на який було продовжено
договір, вклад став вкладом на вимогу, а
відповідно до договору, процентна
ставка за вкладами на вимогу становить
0,1%, оскільки п.4.1.2. та п.4.2.3. договору
банківського вкладу передбачають
випадки застосування процентної
ставки 0,1%, а в справі, що розглядається
позивач звернувся до банку з заявою про
повернення його вкладу, але отримав
відмову, тобто банк допустив
невиконання свого договірного
грошового зобов'язання, а зобов'язання
сторін за договором припиняються з
моменту їх належного виконання.
Оскільки, внесені позивачем кошти на
його вимогу не були повернуті банком,
то це дає позивачу право на отримання
процентів за користування депозитними
коштами за період з 01.04.2011 року по 31.03.2014
року, а також на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (3%
річних та інфляційні нарахування).

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
позов підставний та підлягає до
задоволення.

Виходячи з вищенаведеного, повно та
об'єктивно дослідивши всі обставини
справи, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги позивача.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

Отже, рішення постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 28 квітня 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: