Справа № 445/2564/13
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/2756/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною ОСОБА_4 на
рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 07 лютого 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором кредиту , -

встановила:

Рішенням Золочівського районного суду
Львівської області від 07 лютого 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 822 231,04 грн. боргу по
договору кредиту і 3441 грн. судових
витрат в користь публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль».

Дане рішення оскаржив ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що
вказане рішення прийняте за
відсутності у содовому засіданні
відповідача. Зазначена обставина не
дозволила відповідачу по справі повною
мірою реалізувати свої процесуальні
права, а також порушила принцип
змагальності сторін.

Крім того, вважає, що ухвалене рішення є
незаконним, таким, що не відповідає
дійсним обставинам справи, ухваленим
із грубим порушенням як норм
процесуального та матеріального права,
так із порушенням гарантованих
Конституцією України прав та інтересів
особи. В самому рішенні суду міститься
не правдива інформація, як щодо адреси
його проживання так і щодо
повідомлення електронною поштою на
його мобільний номер.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання апеляційної
скарги, пояснення ОСОБА_3 на
заперечення апеляційної скарги,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (договір позики), якщо інше
не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Встановлено, що банк звернувся з
позовом про стягнення з відповідача 822
231,04 грн. боргу за кредитним договором.
Свої вимоги мотивував тим, що
відповідач не виконував умов договору
щодо щомісячної сплати кредиту та
відсотків. Станом на 20.11. 2013 р.
заборгованість по кредиту становить 89
139,98 доларів США ( 712 495,86 грн.) з яких
прострочена сума боргу складає 2 576,30
доларів США. Заборгованість по сплаті
відсотків становить 6036,32 доларів США (48
248,31 грн.).

Відповідно до п.10.1 кредитного договору
у випадку порушення відповідачем
графіку погашення кредиту та
відсотків, встановлених договором,
позивач нараховує ОСОБА_4 пеню в
розмірі 0,5 % від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення.

Таким чином, станом на 20.11 2013 р.
заборгованість ОСОБА_4 за кредитним
договором № 014/7299/81/54154 від 29.11 2007 р.
становить 102 868,89 доларів США, що
еквівалентно 822 231,04 грн., з яких:
забогованість за кредитом - 89 139,98
доларів США ( 712 495,86 грн.);
заборгованість за відсотками 6 036,32
доларів США ( 48 248,31 грн.); пеня за
порушення строків повернення кредиту
та відсоткам - 7692,59 доларів США ( 61 486,87
грн.). Тому просив задовольнити позов.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір №14/7299/81/54154 від 29.1.2007 року по
якому ОСОБА_4 отримав від банку кредит
на суму 123 323 долари США у вигляді не
відновлюваної кредитної лінії зі
сплатою 13% річних за користування
кредитом. Відповідач у відповідності
до п.5.1 договору, зобов'язався щомісячно
до 15 числа погашати кредит згідно з
графіком.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Позивач виконав свій обов'язок за
кредитним договором та надав
відповідачу кошти у сумі 123 323 доларів
США.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання,
якщо він не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Крім того, згідно умов кредитного
договору, у разі невиконання чи
неналежного виконання позичальником
будь-яких обов'язків, встановлених
договором, в томі числі у разі
затримання сплати частини кредиту
та/або процентів за його користування,
щонайменше на один календарний місяць,
банк має право вимагати дострокового
виконання зобов'язання з повернення
кредиту за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 17.07.2013 року
звертався до відповідача з вимогою про
дострокове виконання грошових
зобовязань, однак останній таку вимогу
не виконав (а.с.13-14).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов кредитного договору станом на
20.11.2013 року загальна сума
заборгованості по кредитному
зобов'язанню становить 102 868, 89 доларів
США, що еквівалентно 822 231, 04 грн. Ця сума
складається з: заборгованість за
кредитом - 89 139,98 доларів США (712 495,86 грн.);
заборгованість за відсотками 6 036,32
доларів США (48 248,31 грн): пеня за
порушення строків повернення кредиту
за відсотками 7692, 59 доларів США (61 486,87
грн). Розмір заборгованості
стверджується наявним у справі
розрахунком заборгованості, на
спростування якого відповідачем не
надано жодних доказів .

Враховуючи наведене, районний суд
прийшов до обґрунтованого висновку,
про стягнення заборгованості у
розмірі 822 231,04 грн. гривень з
відповідача відповідно до умов
укладеного з нею кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що
апелянт забезпечував погашення
кредиту кожного місяця, судова колегія
не приймає до уваги, оскільки це
спростовується матеріалами справи, а
саме розрахунком заборгованості (а.с.
11).

Крім того, колегія суддів вважає, що
розгляд даної справи без участі
ОСОБА_4 не вплинув на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

В засідання судової колегії
представник апелянта ОСОБА_2
представила дані про те, що відповідно
до довідки банку №Р6-В1/52-02/512 від 26.12.2013
року позивач анулював борг за пенею у
розмірі 71304,01 грн., а тому просить
зменшити на цю суму стягнення боргу.

В той же час по рішенні суду пеня за
порушення строків повернення кредиту
за відсотками по стану на 20.11.2013 року
становить 61 486,87 грн. (7692, 59 доларів США).
В компетенцію апеляційного суду не
входить вирішення питання щодо
можливості зарахування частини суми
анулюваного боргу за пенею у розмірі
9817,14 грн. ( 71304,01 грн.- 61 486,87 грн. =61 486,87
грн.) на погашення боргу по тілу
кредиту. Таке зарахування вправі
зробити лише сам кредитор, тобто банк.

Представник банку ОСОБА_3 подала
дані про те, що по стану на 07 лютого 2014
року розмір боргу становить 765 266 грн. 79
коп. При цьому банк в основу розрахунку
поклав курс НБУ валюти кредиту по
стану на цю дату - 8,708000.

З таким розрахунком банку не згідна
представник апелянта ОСОБА_2, вказуючи,
що такий курс НБУ валюти кредиту є
неправильний. Також зазначає, що
відповідач визнає позов на суму 681 446,75
грн. з врахуванням проведеного ним
після 20.11.2013 року погашення тіла
кредиту та відсотків.

При таких обставинах судова колегія
прийшла до висновку, що сторонами не
досягнуто згоди щодо можливого
добровільного зменшення суми боргу в
судовому засіданні апеляційного суду,
зокрема щодо можливості зарахування
частини суми анулюваного боргу за
пенею на погашення боргу по тілу
кредиту, а тому правильність
розрахунку заборгованості слід
провіряти по стану на час вирішення
спору в місцевому суді та в межах
позовних вимог.

Встановлено, що позивач просив
стягнути заборгованість по кредиту по
стану на 20.11.2013 року і не збільшував
позовні вимоги. Така методика
розрахунку суми заборгованості по
кредиту була вказана, коли ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 17.07.2013 року
звертався до відповідача з вимогою про
дострокове виконання грошових
зобовязань, однак останній таку вимогу
не виконав (а.с.13-14).

Представник банку підтвердила в
засіданні судової колегії, що саме такі
позовні вимоги були по стану на 07
лютого 2014 року.

В межах саме таких позовних вимог суд
вирішив спір і розмір заборгованість
по кредиту на той час апелянт не
оспорює. Він також не заперечує
правильності курсу НБУ валюти кредиту
на той час (на 20.11.2013 року -7,9930).

Оскільки апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції по стану на той
час, тому з врахуванням відсутності
згоди між представниками сторін щодо
можливого зменшення суми
заборгованості на даний час, в судової
колегії немає підстав для зменшення
заборгованості по кредиту, яка вказана
судовому рішенні.

В той же час послідуючі проведені
відповідачем сплати коштів по
погашенню заборгованості, які
здійснені після 20.11.2013 року та те, що
позивач анулював борг за пенею у
розмірі 71304,01 грн. повинні бути
враховані на стадії виконання рішення
суду.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає цим
вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 07 лютого 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.