Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
м.Рівне.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючого - судді Максимчук З.М.,

Суддів - Собіни І.М., Рожина Ю.М.,

При секретарі судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Апеляційного суду в місті Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
20 лютого 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 20 лютого
2014 року позов задоволено повністю.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме на квартиру № 36, що складається з
двох жилих кімнат, загальною площею 38,7
кв. м., житловою площею 24,8 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, шляхом
проведення прилюдних торгів згідно
Закону України «Про виконавче
провадження» за початковою ціною
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні на цей вид майна, визначеною
на підставі оцінки проведеною
суб»єктом оціночної діяльності
незалежним експертом на стадії оцінки
майна, під час проведення виконавчих
дій в рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором № -037 від
19.09.2008 року в розмірі 166 554, 70 гривень.

Вирішено питання про стягнення
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій
вказує на те, що рішення суду першої
інстанції прийняте без належних на те
правових підстав, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без дослідження необхідних доказів,
які б підтвердили права нового
кредитора щодо заявлених позовних
вимог, а отже є безпідставним та
необґрунтованим. Зазначає, що судом
першої інстанції, в порушення вимог
ст.58, 59, 60, 64 ЦПК України за відсутності
первинних документів, які б
підтверджували право вимоги позивача
щодо предмета спору, зроблено
помилковий висновок, що позивач по
справі є належним кредитором і має
право щодо

________________________________________________________________________
________

Справа № 569/17989/13-ц

Головуючий у 1 інстанції - Н.Г.Кучина

Провадження №22-ц/787/754/2014

Суддя-доповідач - З.М.Максимчук

пред»явлення вимог до ОСОБА_3 по
зверненню стягнення на предмет
іпотеки. Позивачем не надано оригіналу
договору факторингу, який би
підтверджував правомірність вимог
позивача як нового кредитора. У
ксерокопіях договору факторингу щодо
передачі права вимоги відсутні
посилання на конкретні прізвища
боржників чи іпотекодавців. В той же
час ксерокопія витягу з додатку №1 до
договору факторингу з вказанням
прізвища ОСОБА_1, але без вказання
підписів сторін договору факторингу,
не є належним доказом, відповідно до
ст.58, 64 ЦПК України, які би
підтверджували передачу права вимоги
до позивача. Вказує, що аналогічні
порушення допущені щодо наданої копії
договору про передачу прав вимог за
договором іпотеки. Із витягу до додатку
№1 вбачається, що право вимоги за
іпотечним договором передано, в той же
час підписи сторін даного договору не
зазначено. В суді першої інстанції було
встановлено, що хоча у предметі
договору передбачається передача прав
вимоги за іпотекою, але у додатку
зазначено тільки номер кредитного
договору без зазначення номеру
договору іпотеки, що не свідчить про
передачу прав вимоги по іпотеці, а отже
вимоги щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки є безпідставними.
Позивачем не надано оригіналу
платіжного документу щодо отримання
позичальником кредитних коштів, а
також не надано документів щодо
підтвердження переоформлення права
іпотекодержателя /первинного
кредитора/ щодо вимог по договору
іпотеки на нового кредитора /позивача /
в нотаріальній конторі із зазначенням
його як обтяжувача по даному майну.

Просить скасувати оскаржуване
рішення і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, беручи до уваги пояснення
учасників процесу, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того що позивач
вправі був звернутись до суду з
вказаними позовними вимогами, і тому у
відповідності до умов кредитного
договору, норм ст.590 ЦК України, ст.12, 28
Закону України «Про іпотеку» ухвалив
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Проте з такими висновками суду
першої інстанції колегія суддів
повністю погодитись не може виходячи з
наступного.

Судом установлено, що 19.09.2008
року між ВАТ «Сведбанк»
/правонаступник ПАТ «Сведбанк»/ та
фізичною особою ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 1703/0908/55-037 на суму 20
000 доларів США зі строком повернення
до 19 лютого 2016 року зі сплатою
відсотків 12,5 % річних, за умовами якого
банк зобов»язався надати позичальнику
грошові кошти у вигляді кредиту на
умовах передбачених у кредитному
договорі, а позичальник зобов»ячався
повернути кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом та виконати свої
зобов»язання у повному обсязі у
терміни, передбачені кредитним
договором.

Разом з тим, 19.09.2008 року між ВАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1
було укладено іпотечний договір №
1703/0908/55-037-Z-1, за умовами якого вони є
майновими поручителями за виконання
ОСОБА_1 зобов»язань, передбачених
кредитним договором № 1703/0908/55-037 від
19.09.2008 року. На виконання основного
зобов»язання іпотекодавці передали в
іпотеку іпотекодержателю належне їм на
праві власності нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів
справи, ПАТ «Сведбанк» свої
зобов»язання за кредитним договором №
1703/0908/55-037 від 19.09.2008 року перед ОСОБА_1
виконало належним чином, надавши в
кредит грошові кошти. Про передачу
грошових коштів позичальнику свідчить
часткове погашення заборгованості за
кредитним договором, а також той факт,
що 16.06.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_1 укладено договір про внесення
змін та доповнень №1 до кредитного
договору № -037 від 19.09.2008 року у
відповідності до якого ОСОБА_1
особистим підписом підтвердив, що
строкова заборгованість за вказаним
кредитним договором становить 14 754
долари США 77 центи, а також 2156 доларів 15
центів прострочена заборгованість по
кредиту, 903 долари США 58 центів
прострочена заборгованість по
процентам. Відповідно до договору про
внесення змін та доповнень №1 від 16.06.2011
року до договору іпотеки 3 1703/0908/55-037-Z-1
від 19.09.2008 року сторони договору
іпотеки дійшли згоди що повернення
позичальником іпотекодержателю
кредиту в сумі 17814,50 доларів США, у тому
числі зміненої відповідно до договору
про внесення змін та доповнень №1 від
16.06.2001 року до кредитного договору в
строк до 19 лютого 2021 року. а тому суд
прийшов правильного висновку про те, що
ОСОБА_1 отримував кредит у розмірі 20 000
доларів США.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк»,
який виступав правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ТОВ «Факторинговою компанією
«Вектор Плюс» укладено Договір
факторингу, відповідно до якого права
вимоги за кредитним договором від
19.09.2008 року № 1703/0908/55-037 були відступлені
ТОВ «Факторингова компанія Вектор
Плюс».

Відповідно до ст.1077 ЦК України за
договором факторингу /фінансування під
відступлення права грошової вимоги/
одна сторона /фактор/ передає або
зобов»язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
/клієнта/ за плату / у будь-який
передбачений договором спосіб/, а
клієнт відступає або зобов»язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
/боржника/.

Згідно зі ст. 1083 ЦК України
наступне відступлення фактором
грошової вимоги третій особі не
допускається, якщо інше не встановлено
договором факторингу. Якщо договором
факторингу допускається наступне
відступлення права грошової вимоги,
воно здійснюється відповідно до
положень гл. 73 ЦК України.

В матеріалах справи на а.с. 27
міститься ксерокопія витягу з договору
факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року,
першої і останньої сторінки,
укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке
виступило правонаступником ВАТ
«Сведбанк», яке в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» , однак всупереч вимогам суду
першої інстанції і колегії суддів
апеляційного суду позивачем оригінал
вказаного договору факторингу, або
належним чином завіреної копії повного
тексту договору суду надано не було, що
не дало можливості зробити висновок
про правомірність передачі фактором
заборгованості шляхом укладання
нового договору факторингу, з огляду на
положення ст.1083 ЦК України.

28.11.2012 року між ТОВ «
Факторингова компанія «Вектор Плюс» та
ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу, за умовами якого
ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» відступає фактору ТзОВ «Кредитні
ініціативи» свої права вимоги щодо
заборгованості за кредитними
договорами, укладеними з боржниками.

28.11.2012 року між ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір про передачу прав за іпотечним
договором, за умовами якого разом з
відступленням прав вимоги
заборгованостей за кредитними
договорами від боржників, одночасно
передаються права вимоги за іпотечними
договорами.

Згідно положень ст.1082 ЦК України,
боржник зобов»язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від
фактора надання йому в розумний строк
доказів того, що відступлення права
грошової вимоги факторові справді мало
місце. Якщо фактор не виконає цього
обов»язку, боржник має право здійснити
платіж клієнтові на виконання свого
обов»язку перед ним.

В матеріалах справи, на а.с. 48 є
ксерокопія повідомлення, вихідний № 245
від 06.08.2013 року про усунення порушень,
та вимога про звільнення предмета
іпотеки яке адресоване відповідачам,
яке містить повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові, з зазначенням грошової
вимоги, яка підлягає виконанню, а також
названий фактор ТзОВ «Кредитні
ініціативи».

За змістом наведених положень
Закону, боржник, який не отримав
повідомлення про передачу права вимоги
іншій особі, не позбавляється
обов»язку погашення заборгованості, а
лише має право на погашення
заборгованості первинному кредитору і
таке виконання зобов»язань є належним.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Державна реєстрація іпотек
проводиться шляхом внесення запису до
Державного реєстру іпотек про
обтяження і зміну умов обтяження
нерухомого майна іпотекою,
відступлення прав за іпотечним
договором, ст.4 Закону України "Про
іпотеку".

Згідно зі ст.28 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
інформація з Державного реєстру прав
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень надається у формі витягу,
інформаційної довідки та виписки.
Проте вказана інформація в матеріалах
справи відсутня.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін
другим договором факторингу та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Всупереч вищевказаним вимогам
закону, позивач не довів в судовому
засіданні набування первісним
договором факторингу зобов»язальної
сили, а також того факту, яка сума
заборгованості була передана за
первісним договором факторингу
фактору у випадку набуття договором
факторингу зобов»язальної сили, яка
сума заборгованості була передана
позивачу за другим договором
факторингу , чи мав право фактор ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
передавати заборгованість шляхом
укладення нового договору факторингу,
хто являється іпотекодержателем на
день звернення до суду з позовом
відповідно до договорів факторингу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що ТзОВ «Кредитні
ініціативи» у встановленому законом
порядку не довело факту набуття права
вимоги до відповідачів про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором, а тому рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 309, 313-315, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 20 лютого
2014 року скасувати. Ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки- відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
І.М.Собіна

Ю.М.Рожин