У Х В А Л А

Іменем України

13 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух
О.А.

суддів - Кондора Р.Ю.,
Леска В.В.

при секретарі - Марчишак М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
23 квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
втратившим право на користування жилим
приміщенням

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року позивачка звернулася
до суду із позовом, в якому просила
визнати відповідача позбавленим права
користування будинком АДРЕСА_1. Позов
мотивувала тим, що даний будинок
являється її власністю, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 14.11.2003. З
відповідачем вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від
26 травня 2010 року розірвано. Відповідач
зареєстрований у цьому домоволодінні,
однак не проживає там з серпня 2011 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 23 квітня 2014 року позов
задоволено: визнано ОСОБА_2. втратившим
право на користування жилим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_2. на таке рішення подав
апеляційну скаргу. Посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи,
просить рішення суду скасувати та
постановити нове, яким у задоволенні
позову відмовити. Також зазначає, що
суд, в порушення вимог п.4 ч.1 ст.201 ЦПК
України, своєю ухвалою від 23.04.2014
неправомірно відмовив у задоволенні
клопотання про зупинення провадження в
даній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію
осіб, які з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, сторони з листопада 2002 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 26 травня 2010
року розірвано (а.с.9). Місце проживання
відповідача зареєстровано у АДРЕСА_1
(а.с.6, 55). Вказаний будинок є власністю
ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 14.11.2003
(а.с.4, 5). Цей будинок позивачка
успадкувала після смерті свого батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220, ч. 5 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини - з дня смерті
особи.

Відповідач зазначав, що в
Мукачівському міськрайонному суді
знаходиться на розгляді цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
виділення спільного майна подружжя в
натурі, результат розгляду якої може
вплинути на результат позову про
визнання відповідача втратившим право
на користування жилим приміщенням.
Проте, як вбачається наданої
відповідачем копії позовної заяви,
судом розглядається справа, яка
стосується майна, розташованого в
АДРЕСА_2 (а.с.59-66). Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від
19 вересня 2013 року в іншій цивільній
справі за позовом ОСОБА_2., в якому він
просив, в тому числі, визнати земельну
ділянку площею 0,0753 га по АДРЕСА_1
спільною власністю подружжя, визнати
його власником та виділити йому в
натурі 1/2 частку зазначеної земельної
ділянки, у задоволенні такої позовної
вимоги відмовлено. Судами апеляційної
та касаційної інстанцій таке рішення
залишено без змін (а.с.67-69).

Таким чином, підстав для
зупинення провадження у даній справі
не було.

Відповідно ст. 405 ЦК України право
члена сім'ї власника будинку, який не є
його співвласником, на користування
цим будинком обумовлено наявністю
сімейних відносин із власником і
спільним із ним проживанням у цьому
будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування житлом у
разі відсутності його без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником будинку або законом.

Відповідач не заперечив твердження
позивачки, що він не проживає у будинку
з серпня 2011 року. Доводи відповідача, що
він не проживає в будинку з поважних
причин, належними та допустимими
доказами не доведено. Крім того,
відповідач не перебуває у сімейних
відносинах з позивачкою, оскільки шлюб
між ними розірвано.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном. При
цьому відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном, зокрема і шляхом визнання
особи, яка не проживає, але місце
проживання якої зареєстровано у
належному власникові будинку, такою, що
втратила право на користування житлом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Власник сам визначає своє право
володіння і розпорядження власністю.
ОСОБА_1, як власник будинку, звернулась
до суду із позовом визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житлом.

З огляду на вищенаведене судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції правомірно визнано
відповідача таким, що втратив право на
користування житлом у будинку АДРЕСА_1.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 313,
п. 1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - в і д х и л и
т и.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 23 квітня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча

Судді: