Справа № 303/2463/14-ц
Ряд стат звіту № 26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2014 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі:
головуючого - судді
Морозової Н. Л.

при
секретарі Ільчак Р. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Мукачеві цивільну
справу за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк „Приватбанк" в особі представника
за довіреністю Гонак С. В. до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступника ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
(далі Банк) звернувся в суд з позовом
про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу за
договором № DNH4KP27310192 від 02.05.2006 року в
розмірі 15 707,56 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3
02.05.2006 року отримав кредит у розмірі 2
444,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування у розмірі 25,08 % на рік на
суму залишку кредиту строком на 6(шість)
місяців - по 02.11.2006 року. Внаслідок
неналежного виконання останнім взятих
на себе зобов'язань, станом на 14.04.2014
року виникла заборгованість в розмірі
15 707,56 гривень в т. ч. 107,20 грн. - сума
основного боргу, 3 841,73 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 10 534,46 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання грошового
зобов'язання та штрафи відповідно до
п.5.3. умов та правил надання банківських
послуг - 500,00 грн. штраф (фіксована
частина), 724,17 грн. - штраф (процентна
складова). Боржник ухиляється від
сплати заборгованості в добровільному
порядку.

Представник позивача, подав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
повністю, просить їх задоволити з
підстав наведених у позовній заяві. У
випадку неявки відповідача з
винесенням заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Заперечення на позов не подав.

Зі згоди позивача, суд знаходить
можливим розглянути справу у
відсутності відповідача, згідно вимог
ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі
наявних у справі даних та доказів з
постановленням заочного рішення, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач по
справі - ОСОБА_3 згідно умов договору №
DNH4KP27310192 від 02.05.2006 року, отримав 02.05.2006
року кредит для придбання телевізору
(споживчий кредит) у розмірі 2 444,00 грн.
зі сплатою відсотків за користування у
розмірі 25,09 % на рік на суму залишку
кредиту строком на 6(шість) місяців -
включно по 02.11.2006 року (а.с.8).

Внаслідок неналежного виконання
останнім взятих на себе зобов'язань,
станом на 14.04.2014 року виникла
заборгованість в розмірі 15 707,56 гривень
в т. ч. 107,20 грн. - сума основного боргу, 3
841,73 грн. - заборгованість по відсоткам
за користування кредитом, 10 534,46 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
грошового зобов'язання, згідно
розрахунку заборгованості (а.с. 5) та
штрафи відповідно до п.5.3. умов та
правил надання банківських послуг -
500,00 грн. штраф (фіксована частина), 724,17
грн. - штраф (процентна складова).

Як вбачається з доданого до позовної
заяви розрахунку заборгованості,
розрахунок є не розгорнутим, з якого не
вбачається, коли саме, в яких сумах
здійснювалися платежі за договором та
порядок їх нарахування до сплати.

При цьому, з наданого розрахунку
вбачається, що останнє погашення сум за
договором позичальником, мало місце
28.07.2006 року.

Строк дії договору № DNH4KP27310192 від 02.05.2006
року, закінчився 02.11.2006 року, тобто
більше 6-ти з половиною років тому.

Відомості про звернення Банку до
позичальника з вимогою про сплату
заборгованості, у матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ст. 542 ЦК України сторони
можуть визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті. Згідно
ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. При
цьому боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок. У відповідності ст.ст.
610, 611, 612 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання. У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. На підставі ст. 625 ЦК Ураїни,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов"язання.

Позичальник - ОСОБА_3, в порушення умов
договору, взяті на себе зобов'язання за
договором не виконав належним чином, що
призвело до виникнення заборгованості,
що стверджується розрахунком
заборгованості.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом. (Офіційне тлумачення
положень пункту 23 статті 1 див. в
Рішенні Конституційного Суду № 15-рп/2011
від 10.11.2011

Споживчий кредит - кредит, який
надається як у національній, так і в
іноземній валютах фізичним особам -
резидентам України на придбання
споживчих товарів тривалого
користування та послуг і повертається
в розстрочку, якщо інше не передбачено
умовами кредитного договору.

Суб'єктами споживчого кредитування є
фізичні особи (позичальники)" а в особі
кредитора виступають банки, інші
кредитні установи (ломбарди, пункти
прокату тощо). Між банком та населенням
може існувати й посередник, наприклад,
торговельна організація, однак при
цьому зміст споживчого кредиту не
змінюється.

Об'єктом кредитування є витрати,
пов'язані з задоволенням поточного
попиту населення, в тому числі
придбання товарів в особисту власність

Таким чином, ОСОБА_3 отримав споживчий
кредит (на придбаннятелевізору), як
вбачається з п.1.1.Договору, строк дії
якого минув 02.11.2006 року.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
кредитодавцю забороняється, зокрема,
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув.

У п.31 Постанови Пленуму
Верховного суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», вказано, що
враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у справах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Отже, зважаючи на те, що право
вимоги за кредитом ОСОБА_3.у ПАТ
КБ«Приваьбанк» виникло 20.07.2006 року -
(кінцевий термін повернення кредиту), а
Банк як кредитор звернувшись до суду 23
квітня 2014 року, пропустив строк
позовної давності.

Враховуючи, що ОСОБА_3 отримав
саме споживчий кредит та те, що строк
давності за вимогами позивача щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором минув за 4 роки і 3 місяці до
дати подачі позовної заяви, суд
застосовує до даних правовідносин
приписи закону, що регламентують
наслідки спливу позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту. (Пунктом 31
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»)

Враховуючи вищевикладене та
застосовуючи строк позовної давності
суд відмовляє ПАТ КБ «Приватбанк» у
задоволенні позову.

Керуючись ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», Постановою
Пленуму Верховного суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 57,
60, 88, 205, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд
заочно -

Р І Ш И
В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк „Приватбанк" в особі представника
за довіреністю Гонак С. В. до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, відмовити за
строками позовної давності.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
Морозова Н. Л.