АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/2939/13-ц 22-ц/774/737/К/14
Справа 213/2939/13-ц
інстанції Попов В. В.
Доповідач Соколан Н. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Соколан Н.О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

при секретарі - Бевзі М. О.

за участю: ОСОБА_2,

представників відвідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_3, яка
діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, на
рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 10 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про встановлення факту
проживання чоловіка та жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
майна спільною сумісною власністю та
визнання права власності на 1/2 частину
квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту
проживання чоловіка та жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання
майна спільною сумісною власністю та
визнання права власності на 1/2 частину
квартири, в обґрунтування якого
зазначила на початку травня 2010 року
вона познайомилась із ОСОБА_7, з яким
вони почали проживати однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. 15 листопада 2011 року,
за договором купівлі-продажу, вони з
чоловіком придбали однокімнатну
квартиру загальною площею 31, 5 м. кв.,
житловою - 16, 9 м. кв., розташовану за
адресою АДРЕСА_1. Зазначену квартиру
було оформлено на ім'я чоловіка, але усі
питання, пов'язані з її купівлею
вирішували спільно. Після придбання
квартири вони одразу почали в ній
проживати, там же прописана їх спільна
дитина - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Відповідачі,
які є батьками померлого чоловіка, не
визнають її право на житло та
перешкоджають їй у доступі до
помешкання.

За таких обставин, уточнивши свої
вимоги, позивач просила встановити
факт проживання її та ОСОБА_7, як
чоловіка та жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, в період з 13 травня 2010
року по 06 серпня 2012 року; визнати
квартиру, яка розташована за адресою
50000, АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_7; визнати за
позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 10 лютого 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено повністю.
Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та
ОСОБА_7, як чоловіка та жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 13
травня 2010 року по 06 серпня 2012 року.
Визнано квартиру, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частину квартири, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Стягнуто зі ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 судові витрати по справі у
загальному розмірі 344,10 грн.

Надмірно сплачений позивачем судовий
збір в розмірі 234,40 грн. повернуто
позивачу, ОСОБА_2 у відповідності до ч. 2
ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

В апеляційні скарзі представник
відповідачів ОСОБА_3 ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, так як вважає, що судом першої
інстанції не повно встановлені
обставини, які мають значення для
вирішення справи. Так, суд безпідставно
визнав факт проживання позивача та
ОСОБА_7 однією сім'єю, не взяв до уваги
показання свідків по справі, не
встановив, що квартира придбана за
кошти, які ОСОБА_7 отримав від обміну
квартири батьків, тобто за його власні
кошти.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню за таких обставин.

При вирішені спору, судом встановлено,
що позивач в період з травня 2010 року по
серпень 2012 року проживала зі ОСОБА_7.
02.07.2012 року у позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_7
народилася спільна дитина - син ОСОБА_8.
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог та встановлення факту
проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7, як
чоловіка та жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу в період з 13 травня 2010
року по 06 серпня 2012 року, визнаючи
квартиру, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 та ОСОБА_7, та визнаючи за ОСОБА_2
право власності на 1/2 частину квартири,
яка розташована за адресою АДРЕСА_1, суд
першої інстанції виходив з доведеності
позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Позивач давала пояснення в судовому
засіданні суду першої інстанції щодо
того, що перед пологами та після них
мешкала разом зі свою матір'ю, а не з
ОСОБА_7 Представник відповідачів та
відповідач ОСОБА_6 пояснювали в
судовому засіданні апеляційної
інстанції, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_7
підтримували інтимні стосунки,
епізодично проживали разом, однак не
проживали однією сім'єю в зазначений
період позивачем з 2010 року до смерті
ОСОБА_7.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, та з пояснень відповідача
ОСОБА_6, у зв'язку з хворобою
відповідачки ОСОБА_5, яка є інвалідом
другої групи, батьки та ОСОБА_7 вирішили
придбати собі та сину по однокімнатні
квартирі, оскільки разом мешкати в
двокімнатні квартирі було незручно.

Тому в листопаді 2011 року, співвласники
син ОСОБА_7,та мати ОСОБА_5 зробили обмін
належної їм на праві власності
двокімнатної квартири АДРЕСА_3 на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_4, яка
належала ОСОБА_9 з доплатою 40250 гривень
(а.с.76-78). Як вбачається з пояснень
свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні
апеляційної інстанції, доплату 40250 грн.
сплачено ним до укладання договору
купівлі-продажу ОСОБА_7 15 листопада 2011
року.

Договір купівлі продажу спірної
квартири АДРЕСА_5 вчинено за 70000
гривень, що стверджують сторони по
справі. В самому договору купівлі
продажу зазначено, що продаж вчинено за
26 000 гривень (а.с. 39).

В матеріалах справи на а.с. 104 є
підтвердження тієї обставини, що
відповідач ОСОБА_6 зняв 30 000 гривень 12
листопада 2011 року та передав сину
ОСОБА_7 для купівлі спірної квартири,
договір купівлі продажу посвідчено 15
листопада 2011 року.

Таким чином, спірна квартира на думку
колегії суду, придбана за життя померли
ОСОБА_7 за його особисті кошти, тому
підстав для визнання її спільною
сумісної власністю за позовом ОСОБА_2 у
суду першої інстанції не було та
висновок суду суперечить положенням ч.
3 ст. 54 Сімейного Кодексу України.

Колегія суддів вважає, що встановлення
факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7, як
чоловіка та жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу за таких обставин не
має юридичного значення, підстав для
визнання права власності на 1/2 частину
квартири, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, тому рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено з порушенням
норм матеріального права підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307, ч.1 п.3 ,4 ст. 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідачів ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення
факту проживання чоловіка та жінки
однією сім'єю без реєстрації шлюбу,
визнання майна спільною сумісною
власністю та визнання права власності
на 1/2 частину квартири відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: