Справа № 463/8/14
Головуючий у 1 інстанції: Гирич
Провадження № 22-ц/783/3699/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Азенко М.В.

з участю: представника ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль» - Семенюк С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Львівської
обласної дирекції публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» на ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 31 березня
2014 року у справі за заявою ОСОБА_3 про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеною заявою, у якій на
підставі ч.1 ст.559, ч.1 ст.598, 609 ЦК України,
ч.2 ст.369 ЦПК України просив:

визнати виконавчий лист №2-з4372 про
стягнення з нього на користь ВАТ
«Райффайзен Банк Авль» заборгованості
в розмірі 1 242 183,05 гривень, виданий 27.11.2009
року Личаківським районним судом м.
Львова таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського
районного суду м. Львова від 31 березня
2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Визнано виконавчий лист у цивільній
справі №2-4372/2009 від 27.11.2009 року про
примусове виконання рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 03.11.2009 року в частині стягнення з
ОСОБА_3 в користь ВАТ «Райфайзен Банк
Аваль» заборгованості за кредитним
договором в розмірі 1242183 грн. 05 коп. та
судових витрат у розмірі 1952 грн. 00 коп. -
таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу суду оскаржило ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Львівської
обласної дирекції публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль».

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
не прийняв до уваги, що зобов'язання
ОСОБА_3 сплатити 1 242 183,05 грн. боргу
виникло не з договору чи іншого
правочину, як передбачено п.1 ч.2 ст.11 ЦК,
а у відповідності до актів цивільного
законодавства - з рішення суду, тобто
згідно ч.5 ст.11 ЦК до моменту ліквідації
ТзОВ «Захід-Агро». У зв'язку з цим,
ОСОБА_3 набув статусу боржника у
виконавчому провадженні і припинив,
тим самим, статус поручителя за
кредитним договором на вказану суму
заборгованості. Вважає, що
застосування ч. 1 ст. 559 ЦК України до
відносин, які виникли на підставі
судового рішення є неможливим.

Також вказує, що з набуттям законної
сили рішення суду про стягнення із
заявника вищезазначеної
заборгованості та відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом, виданого на підставі даного
рішення суду, ОСОБА_3 набув статусу
боржника у виконавчому провадженні і
припинив, тим самим, статус поручителя
за кредитним договором на вказану суму
заборгованості.

Припинення одного з солідарних
боржників у виконавчому провадженні не
зумовлює припинення зобов'язання інших
боржників за виконавчим документом.

Просить ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 31 березня
2014 року скасувати та постановити нову
ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» - Семенюк С.Я. на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги, та
вимог заявлених в суді першої
інстанції колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності.

Зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом
(ч.1ст.598 ЦК України).

В силу вимог ст.609 ЦК України
зобов'язання припиняється ліквідацією
юридичної особи (боржника або
кредитора), крім випадків, коли законом
або іншим нормативно - правовими актами
виконання зобов'язання ліквідованої
юридичної особи покладається на іншу
юридичну особу, зокрема за
зобов'язаннями про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Судом та матеріалами справи
установлено, що 16 серпня 2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ
«Захід-Агро» було укладено кредитний
договір №010/08-3/31110.

В якості забезпечення вказаного
кредитного договору, між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 було укладено договір
поруки №010/08-3/3110/2 від 16 серпня 2007 року.

27 листопада 2009 року Личаківським
районним судом м. Львова видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
1 242 183,05 гривень заборгованості за
кредитним договором №010/08-3/31110.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 20 березня 2012
року вимоги ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Львівської обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
до ТзОВ «Захід-Агро» визнано
погашеними на суму 925 237 гривень, а саме
«Товариство» - ліквідовано та внесено
відомості про припинення юридичної
особи до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців (а.с.5-10,3-4).

Рішення Апеляційного суду Львівської
області від 06 червня 2013 року визнано
договір поруки №010/08-3/3110/2 від 16 серпня
2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та ОСОБА_3 таким, що
припинений (а.с.44).

Як зазначено у правових позиціях,
висловлених Верховним Судом України в
постанові від 07 листопада 2012 року у
справі №6-129 цс12 за позовом ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» до ТзОВ
«Сенеж», ОСОБА 1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відповідно до змісту ст.ст.559,598 ЦК
України припинення зобов'язаннь поруки
означає такий стан правовідношення,
при якому в силу передбачених законом
обставин суб'єктивне право і
кореспондуючий йому обов'язок
перестають існувати.

Термін «порука», застосований
законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК України,
використовується в розумінні
зобов'язальних правовідносин поруки, з
припиненням яких втрачає чинність
договір поруки. Зі змісту зазначеної
норми вбачається, що порука
припиняється в разі припинення
основного зобов'язання, отже
припинення юридичної особи у зв'язку з
визнанням її банкрутом, є підставою
припинення поруки, тому що зобов'язання
за кредитним договором припинилося.

Як зазначено у правових позиціях,
висловлених Верховним Судом України в
постанові від 11 березня 2013 року у
справі 6-52цс13 за позовом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБИ 1,
ОСОБИ 2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за позовом ОСОБА 1 до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
визнання договору іпотеки недійсним,
аналіз ч.1 ст.609 ЦК України, ч.1ст.17 закону
України «Про іпотеку», ч.3 ст.6, п.1ч.1 ст.593
ЦК України дає підстави для висновку
про те, що у разі ліквідації боржника -
сторони основного зобов'язання - право
застави, що забезпечувало його
виконання, також є припиненим. При
цьому ураховуючи імперативний
характер норм п.1 ч.1 ст.593 ЦК України,
зазначення у договорі застави інших
умов за яких право застави у разі
припинення основного зобов'язання
залишається дійсним, слід вважати
нікчемними.

Таким чином, виходячи з однорідної
юридичної природи поруки та застави, як
засобів забезпечення виконання
зобов'язань, а також того факту, що як
порука, так і застава припиняються, у
разі припинення основного зобов'язання
відповідно до ч.1 ст.575, п.1 ч.1 ст.593, ч.1
ст.609 ЦК України, ч.1 ст.17 Закону України
«Про іпотеку», іпотека як вид застави
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання (кредитного
договору). Зважаючи на це, припинення
юридичної особи у зв'язку з визнанням
її банкрутом є підставою для
припинення іпотеки, оскільки
зобов'язання за кредитним договором
припиняється.

Урегулювання сторонами договірних
відносин на власний розсуд за
наявності в законі імперативних
приписів є протиправним.

Відповідно до ст.556 ЦК України після
виконання поручителем зобов'язання,
забезпеченого порукою, кредитор
повинен вручити йому документи, які
підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя який виконав
зобов'язання, забезпечене порукою,
переходять усі права у цьому
зобов'язанні, в тому числі й ті, що
забезпечували його виконання.

До кожного з кількох поручителів, які
виконали зобов'язання забезпечене
порукою, переходять права кредитора у
розмірі частини обов'язку, що виконана
ним.

Зважаючи на те, що юридичну особу - ТзОВ
«Захід - Агро» поручителем якої був
ОСОБА_3 ліквідовано, останній, у випадку
виконання зобов'язання, буде
позбавлений права кредитора у розмірі
частини обов'язку, що виконана ним, а
відтак права регресних вимог до
основного боржника.

При встановлених обставинах суд першої
інстанції, з урахуванням викладених
правових позицій Верховного Суду
України, дійшов вірного висновку про
припинення зобов'язання ОСОБА_3, як
боржника за виконавчим документом
виданим судом 27 листопада 2009 року у
зв'язку із припиненням основного
зобов'язання, припинення юридичної
особи ТзОВ «Захід-Агро» у зв'яку із
визнанням її банкрутом, та визнанням
припиненим договору поруки №010/08-3/3110/2
від 16 серпня 2007 року, укладеним між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні
обставини справи, дотримана процедура
розгляду встановлена ЦПК України, суд
першої інстанції постановив ухвалу з
додержанням вимог закону, тому підстав
для зміни чи скасування ухвали колегія
суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312,
313, п. 4 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Львівської
обласної дирекції публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 31 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.