Провадження № 2/200/1104/14
Справа № 200/5058/13 - ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

Головуючого судді -
Бібіка М.М.,

при секретарі -
Дельфонцевій Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про стягнення збитків та розірвання
кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у відповідності до останніх
уточнень звернувся до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська із
позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про
стягнення збитків та розірвання
кредитного договору. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтував тим, що 20
березня 2008 року він, з метою придбання
цінних паперів ВАТ
«Центрметалургкоксохім» в формі
простого векселя серії АА № 0411780, уклав
з ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант
Інвест» договір доручення № Б 290408/01 від
29 квітня 2008 року, у відповідності до
якого він доручив ТзОВ «Фінансова
компанія «Гарант Інвест» знайти на
ринку цінних паперів відповідні
векселі серії АА № 0411780 на суму
номінальної вартості до 2 000 000 гривень 00
копійок, за ціною не вище 50% їх
номінальної вартості, та укласти від
його імені та на його користь договір
купівлі - продажу цінних паперів з його
власником - продавцем. 17 липня 2008 року з
метою отримання коштів для розрахунку
за запланованою угодою купівлі -
продажу цінних паперів, між ним та ПАТ
«УкрСиббанк» був укладений договір про
надання споживчого кредиту № 0, у
відповідності до якого банк
зобов'язався надати йому кредит в формі
кредитної лінії з лімітом в сумі 175 000, 00
доларів США, та правом позичальника
отримати кредит у вигляді одного
траншу або декількох траншів, загальна
сума яких не може перевищувати
зазначеного розміру суми кредиту, за
письмовою заявою до банку із
зазначенням бажаної суми траншу та
дати його отримання. Відповідно до його
заяви від 17 липня 2008 року, банк надав
йому перший кредитний транш в сумі 71
040,00 доларів США, шляхом зарахування
коштів на його поточний рахунок, з
подальшою їх виплатою готівкою за
заявою про видачу готівки. Готуючись до
проведення остаточного розрахунку за
договором купівлі - продажу, термін
якого був встановлений до 18 листопада
2008 року, він звернувся до ПАТ
«УкрСиббанк» за наступними траншами,
проте йому повідомили, що наступні
транші він може отримати вже під 25 %
річних, замість 15 % річних, визначених
умовами кредитного договору. Крім того,
із встановленої договором суми кредиту
у розмірі 175 000,00 доларів США, він
отримав кредитні транші на загальну
суму 77 040, 00 доларів США. 31 жовтня 2008 року
ним до ПАТ «УкрСиббанк» було
направлено вимогу виконати умови
кредитного договору та надати три
транші на загальну суму 70 000,00 доларів
США, а також заяви про надання
кредитного траншу. Однак, відповіді на
вказані заяви банком надані не були. У
зв'язку з чим, станом на 01 лютого 2009
року, він був змушений сплатити
продавцю штрафні санкції за
прострочення остаточного розрахунку
за період з 19 листопада 2008 року по 31
січня 2009 року за купівлею векселя, а
саме пеню у розмірі 51 800 гривень 00
копійок. 16 березня 2011 року, він отримав
від ПАТ «УкрСиббанк» листа з офіційною
відмовою в наданні наступного траншу, з
посиланням на порушення ним кредитної
дисципліни, однак він зазначає, що
регулярно до 10 числа кожного місяця
належно сплачував відсотки за
користування отриманими кредитними
коштами. У зв'язку з чим він звернувся
до суду з вказаним позовом та просив
стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на його
користь збитки в сумі 1 701 000 гривень 00
копійок, що складається із сплаченого
завдатку у розмірі 315 000 гривень 00
копійок, часткової оплати за договором
купівлі - продажу у розмірі 385 000 гривень
00 копійок, пені за період з 19 листопада
2008 року по 31 січня 2009 року у розмірі 51 800
гривень 00 копійок, а також упущеної
вигоди у розмірі 950 000 гривень 00 копійок,
а також просив розірвати договір про
надання споживчого кредиту № 0
від 17 липня 2008 року, укладеного між ним
та ПАТ «УкрСиббанк» (том № 1, а.с. а.с. 2 - 9,
130 - 132).

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
проти задоволення позову заперечував в
повному обсязі, а також просив
застосувати позовну давність до вимог
позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, доходить
наступного висновку.

Судом було встановлено, що 29 квітня 2008
року між ТзОВ «Фінансова Компанія
«Гарант - Інвест» та ОСОБА_1 був
укладений договір доручення № Б290408/01,
цільовим призначенням якого було
укладання від імені, за рахунок та в
інтересах ОСОБА_1 договору купівлі -
продажу цінних паперів ВАТ
«Центрметалургкоксохім» в формі
простого векселя на суму номінальної
вартості 2 000 000 гривень 00 копійок,
вартістю купівлі - продажу векселя 1 050
000 гривень 00 копійок (том № 1 а.с. 10).

17 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений
договір про надання споживчого кредиту
№0, згідно з яким відповідач
зобов'язався надати позивачеві кредит
в сумі 175 000,00 доларів США, строком
користування до 16 липня 2015 року (том № 1
а.с. 11 - 17).

Так, згідно з п. 1.1. договору про надання
споживчого кредиту № 0 від 17 липня
2008 року, між банком - АКІБ «УкрСиббанк»
та позичальником, яким виступає ОСОБА_1,
банк зобов'язується надати
позичальнику кредитні кошти (кредит) в
іноземній валюті, долар США, в сумі 175 000,
00 доларів США, що дорівнює еквіваленту
847 140 гривень 00 копійок за курсом НБУ на
день укладання договору, а позичальник
зобов'язався прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредитні кошти (кредит) та сплатити
плату за кредит у порядку та на умовах,
зазначених у даному договорі.
Позичальник має право отримати
кредитні кошти у вигляді одного траншу
або декількох траншів, загальна сума
яких не може перевищувати розміру суми
кредиту, зазначеного в цьому пункті
договору, для чого надає до банку
письмову заяву, в якій зазначає бажану
суму траншу (в межах загальної суми
кредиту) та бажану дату його отримання.
Така заява позичальника, укладена та
надана згідно умов цього договору, є
підставою для видачі банком траншу
позичальнику. Пунктом 1.2.1.
зазначається, що надання кредиту
здійснюється у наступний термін: 17
липня 2008 року, а у відповідності до
п. 1.5. банк надає позичальнику кредит
шляхом зарахування кредитних коштів на
поточний рахунок позичальника №
НОМЕР_2 у банку, код банку (МФО) 351005.
Відповідно до п. 1.3.1. даного договору за
користування кредитними коштами
протягом перших 30 (тридцяти)
календарних днів, рахуючи з дати видачі
кредиту, процентна ставка
встановлюється в розмірі 15,00 % річних,
але відповідно до згідно п. 5.1.
процентна ставка за цим договором може
бути змінена в порядку і на умовах,
визначених договором. Пунктом 1.3.4.
вищезазначеного договору передбачено
строк сплати процентів: з 01 по 10 число
(включно) кожного місяця, наступного за
тим, на який були нараховані банком
такі проценти. Пункт 1.4. договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 17 липня 2008 року визначає цільове
призначення кредиту, а саме кредит
надається позичальнику для його
особистих потреб - на поточні потреби.
Відповідно до п. 3.1.3. цього договору,
керуючись чинним законодавством
України, зокрема ст. 611 ЦК України,
відмовити позичальнику в наданні
кредиту (частково або в повному обсязі)
та/або вимагати від позичальника
дострокового повернення всієї наданої
йому суми кредиту та сплати плати за
кредит, змінивши при цьому терміни
повернення кредиту та плати за кредит в
сторону зменшення в порядку,
визначеному розділом 6 цього договору,
у разі порушення позичальником умов
цього договору та/або настання будь -
якої події, що може погіршити
фінансовий стан позичальника та/або
вплинути на його здатність або бажання
виконувати власні зобов'язання за цим
договором. З огляду на п. 4.4. договору
про надання споживчого кредиту №
0 від 17 липня 2008 року, за порушення,
передбачених договором умов надання
кредиту, банк несе відповідальність
згідно з законодавством України.

Також було встановлено, що 18 липня 2008
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
представником якого є ТзОВ «Фінансова
Компанія «Гарант - Інвест» був
укладений договір № Б180708/02 купівлі -
продажу цінних паперів ВАТ
«Центрметалургкоксохім» в формі
простого векселя серії АА № 0411780,
загальна вартість купівлі - продажу
яких становить 1 050 000 гривень 00 копійок.
У відповідності до вищезазначеного
договору, ОСОБА_1 зобов'язався внести
завдаток продавцю в сумі 315 000 гривень 00
копійок та в два етапи здійснити повний
розрахунок з продавцем, а саме до 18
жовтня 2008 року - 385 000 гривень 00 копійок,
до 18 листопада 2008 року - 350 000 гривень 00
копійок (том №1, а. с. 23).

Відповідно до п. 2.1. договору № Б180708/02
купівлі - продажу цінних паперів від 18
липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 з
боку продавця та ОСОБА_1 з боку покупця,
передбачено, що загальна вартість
купівлі - продажу векселя становить 1 050
000 гривень 00 копійок, а у відповідності
до положень п. 1.1. номінальна вартість
векселя становить 2 000 000 гривень 00
копійок. Пунктами 3.1, 3.2 вищезазначеного
договору, ОСОБА_1 протягом десяти
банківських днів з моменту укладання
цього договору зобов'язується внести
завдаток продавцю, в розмірі 30% від
вартості купівлі - продажу векселя, що
становить 315 000 гривень 00 копійок.
Остаточна оплата за вексель
здійснюється в два етапи, а саме до 18
жовтня 2008 року - 385 000 гривень 00 копійок,
до 18 листопада 2008 року - 350 000 гривень 00
копійок. Згідно з п. 4.2 Договору № Б180708/02
купівлі - продажу цінних паперів,
продавець зобов'язаний передати
вексель після повного розрахунку за
даним договором. Фактична передача
векселя здійснюється продавцем
покупцю після повного розрахунку за
договором в розмірі 1 050 000 гривень 00
копійок. На підставі п. 5.1.
вищезазначеного договору, у випадку
порушення покупцем терміну,
передбаченого п. 3.1 та 3.21 даного
договору, покупець сплачує продавцю
пеню в розмірі 0,2 % від несплаченої суми
за кожен день прострочення
зобов'язання.

Як встановлено судом, позивач 17 липня
2008 року письмово звернувся до
кредитора з заявою про видачу першого
траншу (кредитних коштів) в сумі 71 040,00
доларів США, згідно договору про
надання споживчого кредиту № 0
від 17 липня 2008 року. Того ж дня позивач
фактично отримав кредитні кошти (том №
1, а.с. 24, 25).

18 липня 2008 року на виконання умов
договору № Б180708/02 купівлі - продажу
цінних паперів, ОСОБА_1 в присутності
двох свідків, в якості завдатку сплатив
ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 315 000
гривень 00 копійок (том № 1, а. с. 26).

Відповідно до заяви на видачу готівки
від 07 жовтня 2008 року, ОСОБА_1 було надано
6 000,00 доларів США, шляхом зарахування
коштів на поточний рахунок № НОМЕР_2
(том № 1, а. с. 27).

08 жовтня 2008 року на виконання умов
договору № Б180708/02 купівлі - продажу
цінних паперів, ОСОБА_1 в присутності
двох свідків, сплатив ОСОБА_2 грошові
кошти в розмірі 385 000 гривень 00 копійок
(том № 1, а. с. 28).

Крім цього, встановлено, що 31 жовтня 2008
року позивач звертався з листом до АКІБ
«УкрСиббанк», в якому просив надати
йому: 31 жовтня 2008 року грошову суму в
розмірі 50 000,00 доларів США під 15% річних;
06 листопада 2008 року грошову суму в
розмірі 10 000,00 доларів США під 15 % річних;
14 листопада 2008 року грошову суму в
розмірі 10 000,00 доларів США під 15 % річних,
в межах ліміту кредиту, згідно умов
договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 17 липня 2008 року
(том № 1, а. с. 29, 30, 31, 32).

Матеріалами справи підтверджується і
неодноразові звернення ОСОБА_2 до
позивача, в яких він зазначає, що станом
на 19 листопада 2008 року розрахунок у
відповідності до договору № Б290408/01 про
купівлю - продаж векселя серії АА 0411780 в
повному обсязі не проведено, у зв'язку з
чим є підстави для застосування
штрафних санкцій (том № 1, а. с. а. с. 33, 35).

01 лютого 2009 року ОСОБА_1, в присутності
двох свідків, сплатив ОСОБА_2 пеню в
розмірі 51 800 гривень 00 копійок за 74 днів
прострочення платежу за період з 19
листопада 2008 року по 31 січня 2009 року
(том № 1, а. с. 36).

Також, 02 лютого 2009 року ОСОБА_2 письмово
звертався до ОСОБА_1 з вимогою
здійснення остаточного розрахунку за
вексель серії АА № 0411780, в якому
повідомив, що в іншому випадку він буде
змушений звернутись до суду з позовом
про стягнення простроченої суми (том №
1, а. с. 37).

На звернення ОСОБА_1 від 05 лютого 2009
року, в якому ОСОБА_2 було запропоновано
внести доповнення до договору № Б180708/02
купівлі - продажу цінних паперів від 18
липня 2008 року в частині продовження
терміну оплати 350 000 гривень 00 копійок
до 18 червня 2009 року, останній відмовив,
так як вважав неможливим внести
вищезазначені доповнення до договору
(том № 1, а. с. 38, 39).

Відповідно до гарантійного листа
ОСОБА_1 від 19 червня 2009 року, він
зобов'язався остаточно розрахуватися
за договором купівлі - продажу цінних
паперів № Б180708/02 від 18 липня 2008 року в
строк до 01 червня 2010 року (том № 1, а. с.
41).

Проте, 18 вересня 2009 року листом від 18
вересня 2009 року ОСОБА_1 повідомив
ОСОБА_2 про неможливість розрахуватися
з останнім по договору № Б180708/02 купівлі
- продажу цінних паперів від 18 липня 2008
року з незалежних від нього причин, а
саме тому, що банк за кредитним
договором затримує видачі траншів, у
зв'язку з чим, він просив терміново
передати йому вексель серії АА № 0411780
за актом прийому - передачі, для його
пред'явлення до оплати, з подальшим
розрахунком на рахунок отриманих
коштів (том № 1, а.с. 42).

Судом встановлено, що лише 16 березня 2011
року відповідач надіслав ОСОБА_1 листа,
в якому повідомив про те, що у зв'язку з
грубим порушенням умов кредитного
договору № 0 з боку позичальника,
банком прийняте рішення відмовити в
задоволенні клопотання позивача в
частині надання траншу в рамках
зазначеного кредитного договору (том №
1, а. с. 40).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України 2003 року, Законом України «Про
цінні папери і фондову біржу», Законом
України «Про обіг векселів в Україні»,
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 17 липня 2008 року та
договором № Б180708/02 купівлі - продажу
цінних паперів від 18 липня 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитки відшкодовуються
у повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші
правочини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України,
збитками є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, загальною
тривалістю у три роки, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу. При цьому, частиною 1 статті 261
ЦК України встановлено, що перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтєю 613 ЦК України кредитор
вважається таким, що прострочив, якщо
він відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником,
або не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного
законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв ділового
обороту, до вчинення яких боржник не
міг виконати свого обов'язку.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про цінні
папери і фондову біржу», вексель -
цінний папір, який засвідчує безумовне
грошове зобов'язання векселедавця
сплатити після настання строку
визначену суму грошей власнику векселя
(векселедержатель). Випускаються такі
види векселів: простий та переказний.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
обіг векселів в Україні», видавати
переказні і прості векселі можна лише
для оформлення грошового боргу за
фактично поставлені товари, виконанні
роботи, надані послуги, за виключенням
фінансових банківських векселів та
фінансових казначейських векселів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
однак, відповідачем будь - яких доказів
щодо належного ним виконання істотних
умов споживчого кредиту № 0 від 17
липня 2008 року, суду надано не було.

Таким чином, враховуючи приведені
норми закону та встановлені обставини
справи, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 слід задовольнити в повному
обсязі, оскільки незважаючи на
щомісячну сплату ОСОБА_1 відсотків за
користування кредитними коштами
відповідно до умов договору від 17 липня
2008 року про надання споживчого кредиту
№ 0, на момент звернення за
черговими траншами, банк безпідставно
відмовив позивачу у їх наданні, з
посиланням на невиконання
позичальником умов договору та
постанову НБУ, чим порушив положення
пункту 3.1.3. вищезазначеного договору,
та порушив право ОСОБА_1 на отримання
грошових коштів, у розмірі та на умовах
встановлених договором про надання
споживчого кредиту № 0, а тим
самим відповідач позбавив його
можливості розрахуватись у
встановлений термін до 18 листопада 2008
року за договором № Б180708/02 купівлі -
продажу цінних паперів від 18 липня 2008
року, по якому вже було внесено
завдаток в рахунок часткової оплати в
сумі 700 000 гривень 00 копійок, внаслідок
чого, позивач не зміг отримати
запланованої вигоди від пред'явлення
векселя до оплати і поніс збитки в сумі
1 701 000 гривень 00 копійок, що складається
зі сплачених 700 000 гривень 00 копійок
завдатку і часткової оплати, пені в
розмірі 51 800 гривень 00 копійок за
прострочення оплати за договором
купівлі - продажу цінних паперів та 950 000
гривень 00 копійок упущеної вигоди.

Також, з огляду на норми матеріального
права, а саме ст. 651 ЦК України, суд
доходить висновку, що банком було
істотно порушено умови договору
споживчого кредиту, а саме через
безпідставне ненадання чергових
траншів, позивач значною мірою
позбавляється того, на що він
розраховував при укладанні договору, у
зв'язку з чим вимога ОСОБА_1 про
розірвання договору споживчого
кредиту № 0 від 17 липня 2008 року
підлягає задоволенню.

При цьому, суд не може прийняти до уваги
заяву представника відповідача про
застосування строків позовної
давності, оскільки відповідно до ч. 1 ст.
261 ЦК України, перебіг цього строку
почався 16 березня 2011 року, з моменту
отримання листа від банку про відмову в
наданні наступного траншу позивачу.

Крім того, у порядку ст. 88 ЦПК України, з
відповідача слід стягнути судовий збір
на користь ОСОБА_1 в сумі 3 441 гривня 00
копійок, та на користь держави в сумі 229
гривень 40 копійок

Керуючись ст. ст. 11, 12, 16, 22, 88, 509, 525 - 526, 530,
610 - 611, 613, 651 - 652, 1054, Цивільного кодексу
України 2003 року, ст. 21 Закону України
«Про цінні папери і фондову біржу», ст. 4
Закону України «Про обіг векселів в
Україні», ст. ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 88, 169,
197, 208, 209, 212 - 215, 218, 256 - 257, 261 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про стягнення збитків та розірвання
кредитного договору - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» ()
на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) грошові
кошти в сумі 700 000 гривень 00 копійок,
пеню в сумі 51 800 гривень 00 копійок,
упущену вигоду в сумі 950 000 гривень 00
копійок; разом - 1 701 800 гривень 00 копійок.

Договір про надання споживчого кредиту
№ 0 від 17 липня 2008 року укладений
між Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» () та ОСОБА_1
(ІПН НОМЕР_1) - розірвати.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» ()
на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий
збір в розмірі - 3 441 гривня 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» ()
на користь держави судовий збір в
розмірі - 229 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено на протязі
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд м. Дніпропетровська.

Суддя
(підпис)
М.М.Бібік

З оригіналом згідно:

Є.О.Дельфонцева

Голова Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська
І.Ю.
Литвиненко