АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5027/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Федоріщева С.С. Доповідач -
Єлізаренко І.А. Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року
у справі за заявою ОСОБА_2 про
скасування рішення третейського суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 03 квітня 2014
року відмовлено у задоволенні скарги
ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації «Дніпровський Банківський
Союз» від 21 жовтня 2013 року у справі за
№4010/2013.

Рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
«Дніпровський Банківський Союз» від 21
жовтня 2013 року по справі №4010/2013 про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
кредитним договором на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» залишено без змін
(а.с.63-65).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права при розгляді
заяви про скасування рішення
третейського суду (а.с.68-70).

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.51 Закону України
«Про третейській суди» рішення
третейського суду може бути оскаржене
сторонами, третіми особами, а також
особами, які не брали участь у справі, у
разі якщо третейський суд вирішив
питання про їх права і обов»язки, у
випадках, передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Частиною 2 цієї статті визначено
перелік підстав, з яких рішення
третейського суду може бути оскаржене
та скасоване компетентним судом,
зокрема, з таких підстав: справа, по
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди;
третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом; склад третейського
суду, яким прийнято рішення, не
відповідав вимогам статей 16-19 цього
Закону; третейський суд вирішив
питання про права і обов»язки осіб, які
не брали участь у справі.

Статтею 389-5 ЦПК України також
визначено вичерпний перелік підстав
для скасування рішення третейського
суду, зокрема: рішення третейського
суду може бути

скасоване у разі якщо третейський суд
вирішив питання про права і обов»язки
осіб, які не брали участі у справі(п.5 ч.2
ст.389-5 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи 19
травня 2008 року, на підставі заяви
позичальника ОСОБА_2, між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір б/н, відповідно до
умов якого ОСОБА_2 отримав кредитну
картку з лімітом кредитування у сумі
9999,73 грн. (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що
у зв»язку з неналежним виконанням
кредитного зобов»язання передбаченого
договором у ОСОБА_2 станом на 31 серпня
2013 року виникла заборгованість у сумі
38259 грн. 13 коп.

Рішенням Постійно діючого
Третейському суді при Асоціації
«Дніпровський банківський союз» від 21
жовтня 2013 року задоволено позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному
обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 38259 грн. 13
коп. та 500 грн. судового збору (а.с.5).

В обгрунтування підстав для
скасування рішення третейського суду,
ОСОБА_2 посилався на ст.389-5 ЦПК України,
зазначаючи, що третейський суд вирішив
питання про його права та обов»язки як
особи, яка не брала участь у справі, з
«Умовами та Правилами надання
банківських послуг» він ознайомлений
не був, кредитний договір, в якому мало
бути третейське застереження, не
укладався (а.с.2-4).

Перевіряючи доводи та заперечення
сторін щодо підстав, зазначених в заяві
про скасування рішення Третейського
суду, судова колегія встановила, що
рішення Третейського суду від 21 жовтня
2013 року ухвалено без участі ОСОБА_2,
який був стороною у даній справі та
йому, відповідно до ст.ст.15, 39 Закону
України «Про третейські суди» судом
були направлені повідомлення про
судове засідання за адресою,
визначеною сторонами при укладанні
кредитного договору, яке він отримав 19
жовтня 2013 року.

Направлення ОСОБА_2 третейським
судом повідомлення про розгляд справи
за адресою, визначеною сторонами при
укладанні кредитного договору,
підтверджується наявними у
третейській справі доказами, а саме
реєстром відправки листів на
замовлення (а.с.12, 14 третейської справи).

Посилання ОСОБА_2 . на ст.389-5 ЦПК
України, якою передбачено як підставу
для скасування рішення третейського
суду вирішення третейським судом
питання про права та обов»язки осіб,
які не брали участі у справі,
необгрунтовані, оскільки ОСОБА_2 був
стороною у третейській справі, а відтак
не є в розумінні зазначеної норми
закону особою, що не брала участі у
справі.

Крім того, доводи апеляційної
скарги стосовно того, що ОСОБА_2 з
«Умовами та Правилами надання
банківських послуг» ознайомлений не
був, кредитний договір, в якому мало
бути третейське застереження, не
укладався є безпідставними, оскільки у
заяві позичальника ОСОБА_2, згідно якої
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір б/н,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав кредитну картку з лімітом
кредитування у сумі 9999,73 грн.,
зазначено, що ОСОБА_2 ознайомився і
згодний з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
банку, які були надані йому для
ознайомлення у письмовому вигляді.
Заява підписана ОСОБА_2 (а.с.6).

У п.8.5 «Умов та Правил надання
банківських послуг» зазначено, сторони
досягли згоди, що всі спори,
неузгодження та вимоги, які вникають із
цього договору або у зв»язку із ним, в
тому числі ті, які мають відношення до
його виконання, порушення, припинення
чи визнання недійсним, підлягають
розгляду в одному зі вказаних судів (за
вибором ініціюючої спір сторони): або
Жовтневий районний суд, або
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська, або суд за місцем
реєстрації філіалу «ПриватБанку», із
діяльності якого виникає спір, або
Постійно діючий третейський суд при
Асоціації «Дніпропетровський
банківський союз» (адреса суду: 49000
м.Дніпропетровськ пр.К.Маркса, 60/62), або
Постійно діючий третейський суд при
Асоціації «Юридичні компанії України»
(адреса суду: 49083 м.Дніпропетровськ
пр.ім.Газети «Правда», буд.29, оф.413) (а.с.25,
26).

Таким чином, встановивши вказані
обставини, суд, з урахуванням вимог ст.51
Закону України «Про третейській суди»,
ст.389-5 ЦПК України, які містять
вичерпний

перелік підстав для скасування рішення
третейського суду, прийшов до
правильного висновку про відсутність
підстав для скасування рішення
Третейського суду при Асоціації
«Дніпровський Банківський Союз» від 21
жовтня 2013 року.

Отже, ухвала суду про відмову
ОСОБА_2 у задоволенні заяви про
скасування рішення Третейського суду
при Асоціації «Дніпровський
Банківський Союз» від 21 жовтня 2013 року
по справі №4010/2013 є такою, що прийнята з
дотриманням вимог процесуального та
матеріального права, наведені в
апеляційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 307, 312, 315 ЦПК України колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді