Справа № 703/2442/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока
О.А.

з участю адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла справу
за позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«СмілаЕнергоінвест» про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні,

встановив:

ОСОБА_3 з 1 червня 2010 року по 7 вересня 2012
року працював у товаристві
електрогазозварником 5-го розряду та
був звільнений з посади за власним
бажанням в зв'язку з невиконання
працедавцем своїх обов'язків за
трудовим договором. За судовим наказом
та рішенням суду відповідно від 26
вересня 2012 року і 8 листопада 2012 року з
відповідача на користь позивача
стягнута заборгованість по заробітній
платі в сумі 9176,84 грн. та вихідна
допомога в сумі 8054,91 грн., оскільки
товариство вказані суми не виплатило
під час звільнення та до часу звернення
до суду.

Позивач, посилаючись на те, що вказані
суми були фактично ним отримані 14
квітня 2014 року, просив стягнути з
відповідача середній заробіток за час
затримки розрахунку за період з 7
вересня 2012 року по 14 квітня 2014 року в
сумі 51640,86 грн., виходячи з розміру
середнього заробітку в сумі 2684,97 грн., а
також витрати по справі за надання
правової допомоги в сумі 1000 грн.

На підтримку своїх вимог позивач
пояснив, що навіть після судових рішень
відповідач не виконував своїх
зобовязань, не зважаючи на
неодноразові звернення до нього. Крім
того останній запропонував виплатити
кошти у квітні 2014 року лише після
написання ним заяви встановленого
зразка, де вказано про відсутність
будь-яких претензій до товариства в
майбутньому.

Представник відповідача позов не
визнав повністю, посилаючись на те, що
перед виплатою позивачу належних йому
коштів станом на 10 квітня 2014 року між
сторонами фактично було досягнуто
мирової угоди, яка при відсутності
судового спору не була визнана судом, а
тому вона була укладена у вигляді заяви
позивача на ім'я директора товариства.
В зв'язку цим представник відповідача
просив визнати укладену між сторонами
мирову угоду та відмовити позивачу у
позові.

Заявлений позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника власник чи
уповноважений ним орган повинен
виплатити в день звільнення всі
належні йому кошти або ту їх частину, що
ним не оспорюється.

Як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
визначені ст. 116 КЗпП України
підприємство, установа, організація
повинні виплатити йому його середній
заробіток за весь час затримки по день
його фактичного розрахунку.

В судовому засіданні встановлено, що
під час звільнення позивача розрахунок
з ним проведений не був, в зв'язку з чим
він звернувся до суду і на його користь
ці кошти було стягнуто за судовим
рішенням. Звернення до суду було
викликано не спором щодо розміру
належних сум, а неотриманням їх
позивачем. Вказані судові рішення
також були виконані відповідачем лише
14 квітня 2014 року, а тому затримка
розрахунку виникла з вини товариства
та становить 19 місяців 7 днів. Розмір
середнього заробітку був встановлений
попередніми судовими рішеннями в
розмірі 2684,97 грн., а тому виходячи з
нього загальна сума середнього
заробітку за час затримки розрахунку
становить 51640,86 грн.

Суд не може прийняти до уваги посилання
представника відповідача на те, що
позивач подав заяву, яка фактично
свідчить про мирне врегулювання
питання та відсутність у нього в
подальшому будь-яких вимог до
товариства, оскільки з пояснень
позивача вбачається, що заява була
переписана з друкованого бланка, що
надав відповідач. Вона не відповідала
внутрішній волі позивача, а також в
іншому випадку він не отримав би тих
коштів, що йому були виплачені саме під
умовою написання цієї заяви. Крім того
законодавство не передбачає обмеження
особи у праві, яке їй належить, в тому
числі і щодо звернення до суду та
отримання середнього заробітку за час
затримки розрахунку з працівником.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення з другої сторони стягуються
всі судові витрати, а якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави, в зв'язку з чим з відповідача
слід стягнути на користь держави
судовий збір в розмірі 516 грн. 41 коп.
Позивачем заявлені вимоги щодо
стягнення на його користь витрат за
надання правової допомоги, проте вони
підлягають частковому задоволенню з
рахуванням складності справи, часу
підготовки до неї та тривалості
судових засідань.

На підставі наведеного і ст.ст. 47, 115, 116,
117 КЗпП УКраїни, керуючись ст.ст. 10, 57-60,
88, 212, 213, 215, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «СмілаЕнергоінвест»
м. Сміла, вул. Свердлова, 92, р/р 0656 в
АТ «Місто Банк» м. Одеса, МФО 328760, на користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 7 вересня 2012 року по 14 квітня
2014 року в сумі 51640,86 грн. та витрати за
надання правової допомоги в сумі 600 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «СмілаЕнергоінвест»
на користь держави 516 грн. 41 коп.
судового збору.

Рішення підлягає до негайного
виконання у межах суми платежу за один
місяць.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайсуд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуюча:
І. А. Зайончковська