Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/2316/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання
Жовновській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Богунського районного суду м.Житомира
від 19 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом приватного
акціонерного товариства «Лізинг
інформаційних технологій» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и
л а:

У лютому 2013 року приватне
акціонерне товариство «Лізинг
інформаційних технологій» (далі - ПрАТ
«Лізинг інформаційних технологій»)
звернулось в суд з даним позовом. В
обґрунтування позовних вимог позивач в
особі Версія - Сістемс, який діяв на
підставі довіреності №08022102 від 21.08.2008
року, зазначав, що з ОСОБА_2 був
укладений договір №08022611 про надання в
оренду на умовах фінансового лізингу
обладнання.

Загальна первісна вартість
переданого обладнання становить 4185
грн.

Посилаючись на те, що, відповідач не
виконав своїх грошових зобов'язань за
вказаним договором, внаслідок чого за
ним рахується заборгованість згідно
наданого розрахунку в розмірі 8933 грн. 28
коп., позивач за вказаних підстав
просив стягнути з відповідача
зазначену суму боргу та понесені
судові витрати.

Справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Богунського
районного суду м.Житомира від 19 грудня
2013 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Лізинг
інформаційних технологій»
заборгованість за договором про
отримання ІТ-обладнання, інших товарів
та послуг в системі Leaset IT у сумі 8933 грн.
28 коп. та понесені судові витрати у
розмірі 229 грн.40 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постановлене
рішення та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову. Зокрема, апелянт
зазначає, що місячні платежі
сплачувались без затримок своєчасно,
проте одностороння зміна позивачем
суми платежів та виникнення суми
заборгованості є незаконною і
суперечить чинному законодавству та
укладеному договору.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідач не виконує взяті на себе за
укладеним договором зобов'язання щодо
своєчасної сплати лізингових платежів,
про що свідчить заборгованість у сумі
8933 грн. 28 коп.

З даним висновком не погоджується
колегія суддів, оскільки він зроблений
всупереч ст.213,214 ЦПК України без
дотримання судом вимог щодо повного
з'ясування обставин справи,
обґрунтовування рішення належними
доказами.

Як вбачається з матеріалів справи,
між позивачем та відповідачем 26.02.2008
року був укладений договір №08022611 про
надання в оренду на умовах фінансового
лізингу обладнання.

Загальна первісна вартість
переданого обладнання (монітор,
комп'ютер, акустична система,
клавіатура та маніпулятор) становить
4185 грн.

Вказані обставини сторонами не
заперечуються.

Згідно наданих ОСОБА_2 до
апеляційної скарги фотокопій
квитанцій про перерахунок на
р/рахунок позивача коштів,
відповідачкою в період з 22.03.2008 року по
19.02.2010 року, включно, було перераховані
гроші на загальну суму 6275 грн.91 коп.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п.6.12 Правил отримання
ІТ - обладнання, інших товарів та послуг
в системі LeaseIT, які є невід'ємною
частиною укладеного між сторонами
договору передбачено, що у випадку
суттєвих змін встановленого
Національним банком України курсу
долара США чи євро по відношенню до
української гривні, Оператор LeaseIT
залишає за собою право в
односторонньому порядку відповідно
збільшити платіж, про що
повідомляється клієнту в рахунку на
оплату чергового поточного платежу.

Суд першої інстанції на зазначене
та вимоги закону уваги не звернув та не
дав належної оцінки тій обставині, що в
матеріалах справи відсутні
документально підтверджуючі докази
про направлення позивачем та отримання
відповідачкою повідомлень про
збільшення платежу на майбутню оплату.

Отже, позивач відповідно до ст.60 ЦПК
України не довів ті обставини, на які
він посилається як на підставу своїх
вимог. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене та
відповідно до ст.309 ЦПК України рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 19 грудня 2013 року
скасувати. Ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову приватного
акціонерного товариства «Лізинг
інформаційних технологій» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді