Справа 431/1463/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

12 червня 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області

у складі: головуючого- судді
Зайцева Л.М.,

при секретарі
Кустової О.О.,

за участі позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Благодійна організація
«Вера.Надежда.Любовь.Мужество» про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа Благодійна
організація
«Вера.Надежда.Любовь.Мужество» про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди, у якому просить суд зобов'язати
відповідача принести йому публічне
вибачення та стягнути з відповідача на
його користь моральну шкоду в розмір 30
000 грн. та перерахувати вказану суму на
користь третьої особи.

В обґрунтування свого позову
позивач посилається на те, що він є
головою фермерського господарства
«Альтаір», що розташоване за адресою: с.
Хворостянівка Старобільського району
Луганської області. Відповідач є
мешканцем с. Хворостянівка
Старобільського району Луганської
області. На протязі тривалого часу
ОСОБА_2 розповсюджує недостовірну
інформацію щодо нього та безпосередньо
діяльності ФГ «Альтаір», звертаючись
письмово до різних установ та
посадових осіб. З приводу звернень
ОСОБА_2 відносно нього та діяльності
господарства проводяться відповідні
перевірки, що підривають його
авторитет, як керівника та
господарства в цілому. Так, в заяві на
ім'я керівника відділу по боротьбі з
організованою злочинністю
Старобільського РВ ГУМВС ОСОБА_2
зазначав, що він, не маючи відповідних
документів неправомірно використовує
приміщення дитячого садочка,
розташованого на території
Хворостянівської сільської ради під
мукомельний цех, орендна плата є при
цьому дуже малою. В заяві на ім'я
Президента України ОСОБА_2 зазначав, що
він як орендатор у с. Хворостянівка
неналежним чином використовує тони
ядохімікатів, а також те, що він знищує
село шляхом підпалу стерні. В заявах на
ім'я Голови Старобільської РДА ОСОБА_2
вказує не те, що з його вини у селі
зменшилося поголів'я корів. У
зверненнях на ім'я Голови сільської
ради ОСОБА_2 зазначає, що техніка, яка
працює у господарстві пошкодила дороги
на території с.Хворостянівка та с.
Лозовівка; утилізація тушок курей
проводиться з грубими порушеннями;
курятник розміщено у приміщенні, що не
відповідають санітарним нормам.
Зверненням на ім'я Прокурора
Луганської області ОСОБА_2 звинувачує
його у сплаті орендної плати за
користування земельними ділянками не у
повному обсязі. Разом з тим,
відповідачем на територію
Хворостянівської сільської ради було
запрошено телекомпанію «Ірта», якій
ним було надано інформацію, що не
відповідала дійсності та яка у
подальшому була озвучена каналом в
ефірі. Зазначена ОСОБА_2 інформація в
заявах та зверненнях не відповідає
дійсності, принижує його честь,
гідність та ділову репутацію.
Використання приміщення дитячого
садочка на території Хворостянівської
сільської ради під мукомельний цех та
сплату відповідної орендної плати
підтверджується договорами оренди та
додатковими угодами. Належне
використання ядохімікатів
підтверджується договором №56 від
11.06.2013 року. Утилізація тушок курей,
розміщення курятника підтверджується
відповідними санітарними нормами.
Сплата орендної плати у повному обсязі
згідно укладених договорів між
господарством та орендодавцями
підтверджується рішенням
Старобільського районного суду від
14.01.2014 р. та платіжними дорученнями.
Викладене вище переконливо свідчить
про порушення його особистих
немайнових прав: на повагу до гідності
та честі (ст. 297 Цивільного кодексу
України) та на недоторканність ділової
репутації (ст. 299 Цивільного кодексу
України). У зв'язку з поширенням
недостовірної інформації йому було
завдано моральну шкоду, яка полягає в
тому, що він є діючим директором ФГ
«Альтаір», має високий рівень довіри у
населення, через розповсюдження
недостовірної інформації його
вважають некомпетентним керівником.
Порушено нормальні життєві зв'язки, це
підірвало довіру до його діяльності та
порушило стосунки з оточуючими людьми.
З урахуванням об'єму поширеної
недостовірної інформації, рівнем її
поширення, рівнем зниження його
престижу завдану йому моральну шкоду
він оцінює у 30 000 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав у повному
обсязі та просить суд задовольнити
позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав в повному обсязі і
пояснив, що він обґрунтовано звертався
до різних органів про протиправну
діяльність ОСОБА_1.

Дослідивши докази по справі,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав:

Судом достовірно встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є головою фермерського
господарства «Альтаір», що розташоване
за адресою: с. Хворостянівка
Старобільського району Луганської
області. Вказані обставини визнає
відповідач ОСОБА_2, а тому відповідно
до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України ці
обставини не підлягають доказуванню.

Зі змісту статті 270 ЦК України
вбачається, що відповідно до
Конституції України фізична особа
також має право на повагу до гідності
та честі.

Положеннями ч.1 ст.275 ЦК України
визначено, що фізична особа має право
на захист свого особистого немайнового
права від протиправних посягань інших
осіб. Захист свого особистого
немайнового права здійснюється
способами, встановленими главою 3 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що:

1. У зверненні на ім'я Прокурора
Луганської області від 01.03.2013 року
ОСОБА_2 звинувачує главу ФГ «Альтаір»
ОСОБА_1 у сплаті орендної плати за
користування земельними ділянками не у
повному обсязі. (а.с.32-33).

2. В заяві на ім'я керівника відділу по
боротьбі з економічною та
організованою злочинністю
Старобільського РВ ГУМВС від 02.03.2013
року ОСОБА_2 зазначав, що глава ФГ
«Альтаір» ОСОБА_1, не маючи відповідних
документів неправомірно використовує
приміщення дитячого садочка,
розташованого на території
Хворостянівської сільської ради під
мукомельний цех, орендна плата є при
цьому з 2002 року до 2011 року складає 500
грн. на рік, а з 2011 року до 3000 грн. (а.с.34).

3. В заяві на ім'я Президента України від
24.12.2013 року ОСОБА_2 зазначав, що ОСОБА_1 -
як орендатор у с. Хворостянівка
неналежним чином використовує тони
ядохімікатів, а також те, що він знищує
село шляхом підпалу стерні. (а.с.35).

4. В заяві на ім'я Голови Старобільської
РДА від 10.03.2014 року ОСОБА_2 вказує не те,
що глава ФГ «Альтаір» ОСОБА_1 разорав
пасовища та сінокоси і з вини ОСОБА_1 у
селі зменшилося поголів'я корів з 98
голів до 40 голів. (а.с.36).

5. У скарзі на ім'я Голови сільської ради
від 01.02.2013 року ОСОБА_2 зазначає, що
техніка, яка працює у ФГ «Альтаір»
пошкодила дороги на території
с.Хворостянівка та с. Лозовівка;
утилізація тушок курей проводиться з
грубими порушеннями; курятник
розміщено у приміщенні, що не
відповідають санітарним нормам. (а.с37).

6. ОСОБА_2 у 2014 році на територію
Хворостянівської сільської ради було
запрошено телекомпанію «Ірта», якій
ним було надано інформацію, що не
відповідала дійсності та яка у
подальшому була озвучена каналом в
ефірі 08.02.2014 року. (а.с.3-5).

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.9, п.15 та п.16 постанови від 27
лютого 2009 року №1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації є
фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
України негативна інформація, поширена
про особу, вважається недостовірною,
якщо особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснюватись
незалежно від вини особи, яка її
поширила.

Згідно положень статті 40
Конституції України та з урахуванням
висновків, викладених у Рішенні
Конституційного Суду України від 10
квітня 2003 року №8-рп/2003 (справа про
поширення відомостей), усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. У випадку,
коли особа звертається до зазначених
органів із заявою, в якій міститься та
чи інша інформація, і в разі, якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь, проте в
ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження, вказана обставина
не може сама по собі бути підставою для
задоволення позову про спростування
недостовірної інформації, оскільки у
такому випадку мала місце реалізація
особою конституційного права, а не
поширення недостовірної інформації.

Разом із тим наявність у такому
зверненні завідомо неправдивих
відомостей, а також у разі
встановлення, що для звернення особи до
вказаних органів не було жодних
підстав і це звернення було викликано
наміром виконати свій громадський
обов'язок або захистити свої права,
свободи чи законні інтереси, тягне
відповідальність, передбачену
законодавством України.

Відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК України
фізична чи юридична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації.

Конституцією України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань (стаття 34).

Разом з тим відповідно до статті 68
Конституції України кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
та законів України, не посягати на
права і свободи, честь і гідність інших
людей. Праву на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань відповідає обов'язок не
поширювати про особу недостовірну
інформацію та таку, що ганьбить її
гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим статтею 32 Конституції
України передбачено судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї. Ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією. Не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову про
спростування недостовірної інформації
і захист честі, гідності і ділової
репутації, є сукупність таких обставин:
а) поширення інформації, тобто
доведення її до відома хоча б однієї
особи у будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
особи, тобто позивача; в) поширення
недостовірної інформації, тобто такої,
яка не відповідає дійсності; г)
поширення інформації, що порушує
особисті немайнові права, тобто або
завдає шкоди відповідним особистим
немайновим благам, або перешкоджає
особі повно і своєчасно здійснювати
своє особисте немайнове право.

Беручи до уваги зазначені
конституційні положення, суди при
вирішенні справ про захист гідності,
честі та ділової репутації повинні
забезпечувати баланс між
конституційним правом на свободу думки
і слова, правом на вільне вираження
своїх поглядів та переконань, з одного
боку, та правом на повагу до людської
гідності, конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя,
судовим захистом права на спростування
недостовірної інформації про особу, з
іншого боку.

Таким чином, згідно з положеннями
статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок
довести, що поширена інформація є
достовірною, покладається на
відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено саме його особисті
немайнові права.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновків, що інформація,
яка викладена відповідачем ОСОБА_2
стосовно позивача ОСОБА_1 у письмових
заявах та зверненнях:

1. У зверненні на ім'я Прокурора
Луганської області від 01.03.2013 року де
ОСОБА_2 звинувачує главу ФГ «Альтаір»
ОСОБА_1 у сплаті орендної плати за
користування земельними ділянками не у
повному обсязі. (а.с.32-33).

2. В заяві на ім'я керівника відділу по
боротьбі з економічною та
організованою злочинністю
Старобільського РВ ГУМВС від 02.03.2013
року, де ОСОБА_2 зазначав, що глава ФГ
«Альтаір» ОСОБА_1, не маючи відповідних
документів неправомірно використовує
приміщення дитячого садочка,
розташованого на території
Хворостянівської сільської ради під
мукомельний цех, орендна плата є при
цьому з 2002 року до 2011 року складає 500
грн. на рік, а з 2011 року до 3000 грн. (а.с.34).

3. В заяві на ім'я Президента України від
24.12.2013 року, де ОСОБА_2 зазначав, що
ОСОБА_1 - як орендатор у с. Хворостянівка
неналежним чином використовує тони
ядохімікатів, а також те, що він знищує
село шляхом підпалу стерні. (а.с.35).

4. В заяві на ім'я Голови Старобільської
РДА від 10.03.2014 року, де ОСОБА_2 вказує не
те, що глава ФГ «Альтаір» ОСОБА_1
разорав пасовища та сінокоси і з вини
ОСОБА_1 у селі зменшилося поголів'я
корів з 98 голів до 40 голів. (а.с.36).

5. У скарзі на ім'я Голови сільської ради
від 01.02.2013 року, де ОСОБА_2 зазначає, що
техніка, яка працює у ФГ «Альтаір»
пошкодила дороги на території
с.Хворостянівка та с. Лозовівка;
утилізація тушок курей проводиться з
грубими порушеннями; курятник
розміщено у приміщенні, що не
відповідають санітарним нормам. (а.с37),
- є недостовірною.

Вказана інформація поширена
відповідачем ОСОБА_2 в письмовій формі
і доведена до відома декількох осіб, що
ним в судовому засіданні не
спростовується.

Ця інформація стосується саме позивача
ОСОБА_1, що в судовому засіданні
підтверджується дослідженими копіями
вищевказаних заяв і звернень, що
підтвердив в суді сам відповідач
ОСОБА_2

Суд вважає, що вищевказана інформація
не відповідає дійсності, оскільки
відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
не надав суду доказів про те, що
поширена ним інформація стосовно
позивача ОСОБА_1 відповідає дійсності.

Так, ОСОБА_2 не надав суду доказів про
те, що глава ФГ «Альтаір» ОСОБА_1
сплачує орендну плату за користування
земельними ділянками не у повному
обсязі.

Ствердження відповідача ОСОБА_2, що
ОСОБА_1, не маючи відповідних
документів неправомірно використовує
приміщення дитячого садочка,
розташованого на території
Хворостянівської сільської ради під
мукомельний цех, спростовується
дослідженими в судовому засіданні
копією договору оренди дитячого садка
в с.Хворостянівка від 17.10.2002 року,
додаткової угоди до договору оренди
від 29.12.2012 року та акту прийому-передачі
від 20.10.2002 року (а.с.13-16).

А ствердження ОСОБА_2 про те, що орендна
плата при цьому з 2002 року до 2011 року
низька і складає 500 грн. на рік, - на
думку суду є неповною перекрученою,
оскільки як вбачається з акту
прийому-передачі приміщення дитячого
садка від 20.10.2002 року вбачається, що
дитячий садок був переданий в
неналежному стані: в ньому були
відсутні 72 двері, 22 вікна, обліцовочна
плитка - 82 кв.м.; порушений дах, система
опалення не працює і відсутні 16 батарей
опалення, каналізація частково
розібрана, сантехніка відсутня та
вказані інші недоліки.

Ствердження ОСОБА_2, що ОСОБА_1 - як
орендатор у с. Хворостянівка
неналежним чином використовує тони
ядохімікатів нічим не підтверджено, а
навпаки спростовується копією
договору про продаж та переробку
відходів від 11.06.2013 року та копіями
накладних (а.с.17-21).

Звинувачення ОСОБА_2 ОСОБА_1 в тому, що
з вини ОСОБА_1 у селі зменшилося
поголів'я корів з 98 голів до 40 голів
також нічим не підтверджено.

А якщо дійсно зменшено поголів'я корів,
то суд вважає, що в цьому відсутня вина
ОСОБА_1, а є інші об'єктивні та
суб'єктивні обставини.

Ствердження ОСОБА_2, що техніка, яка
працює у ФГ «Альтаір» пошкодила дороги
на території с.Хворостянівка та с.
Лозовівка нічим не підтверджена і
судом вважається неповною та
перекрученою, оскільки в
с.Хворостянівка та с. Лозовівка є
техніка не тільки ФГ «Альтаір», а і у
інших осіб. Крім того, загальновідомим
є той факт, що зараз на території
Старобільського району пошкоджені
практично усі дороги.

Ствердження ОСОБА_2, що утилізація
тушок курей проводиться з грубими
порушеннями; курятник розміщено у
приміщенні, що не відповідають
санітарним нормам також не відповідає
дійсності, оскільки самі по собі надані
суду відповідачем ОСОБА_2 фотографії
про наявність на смітниці тушок курей
не свідчать, що це тушки курей саме з ФГ
«Альтаір», оскільки смітник існує на
території села і їм користуються усі
жителі села.

Курятник взагалі розміщений у
колишньому корівнику.

Суд вважає, що усі вищевказані заяви та
звернення відповідача ОСОБА_2 фактично
були викликані не наміром виконати
свій громадський обов'язок або
захистити свої права, свободи чи
законні інтереси, а є спробами
принизити честь, гідність і ділову
репутацію позивача ОСОБА_1, оскільки
між ними декілька років існують
неприязні стосунки, що чітко
просліджується у самих скаргах,
зверненнях, а також вбачається з
нетактичної поведінки відповідача
ОСОБА_2 по відношенню до позивача
ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Також в провадженні Старобільського
районного суду було кримінальне
провадження стосовно ОСОБА_2, у якому є
дані про те, що він влітку 2013 року
кидався на ОСОБА_1 з вилами. (а.с.9-11).

Суд вважає, що вищевказаними
письмовими заявами та зверненнями
ОСОБА_2 принизив честь, гідность та
ділову репутацію позивача ОСОБА_1 як
фізичної особи.

Оскільки ця інформація була відома
багатьом особам, що вбачається з
матеріалів справи, то суд в даному
випадку враховує, що порушення
гідності ОСОБА_1 слід розуміти
визнання його цінності як фізичної
особи і вважається як унікальна
біопсихосоціальна цінність.

З порушення честі ОСОБА_1 суд пов'язує
негативну соціальну оцінку ОСОБА_1 в
очах оточуючих- жителів сел.
Хворостянівка і Лозовівка, а також
серед жителів району, оскільки ці
скарги і заяви містять неправдиві
відомості і ґрунтуються на
відповідності діянь та поведінки
ОСОБА_1 загальноприйнятим уявленням
про добро і зло і свідчать про те, що він
«творить зло», хоча такого взагалі
немає.

Під порушенням ділової репутації
позивача ОСОБА_1- як фізичної особи суд
вважає суспільну оцінку його ділових і
професійних якостей при виконанні ним
трудових, службових, громадських та
інших обов'язків.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_2
своїми письмовими заявами та
зверненнями до різних інстанцій також
підриває авторитет позивача ОСОБА_1 як
керівника.

Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо
фізичній особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню.

Суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_2
позивачу ОСОБА_1 спричинена моральна
шкода, яка полягає в тому, що через
розповсюдження недостовірної
інформації позивача вважають
некомпетентним керівником. Порушено
нормальні життєві зв'язки, це підірвало
довіру до його діяльності та порушило
стосунки з оточуючими людьми.

З урахуванням вимог ч.3 ст.23 ЦК України,
враховуючи характер правопорушення,
глибину фізичних і душевних страждань,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди, а також з урахуванням
усіх вищевикладених обставин, а також
враховуючи, що ОСОБА_2 є пенсіонером,
суд встановлює розмір моральної шкоди
в розмірі 500 грн., вважаючи заявлений в
позові розмір моральної шкоди у сумі 30
000 грн. завищеним і таким. що не
відповідає вимогам розумності і
справедливості.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині
перерахування моральної шкоди на
користь третьої особи не підлягають
задоволенню, оскільки це не
передбачено діючим законодавством, а
тому в задоволенні цих вимог суд
відмовляє.

З урахуванням вищевикладеного, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняє
частково.

На підставі викладеного і ст.ст.16, 23,
270, 272, 275, 280, 297, 1167 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10-11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Благодійна організація
«Вера.Надежда.Любовь.Мужество» про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 принести ОСОБА_1
особисте вибачення.

Стягнути з ОСОБА_2, проживає за адресою:
АДРЕСА_1, паспорт громадянина України
серія НОМЕР_2, виданий Старобільським
РВ УМВС України в Луганській області
30.11.1999 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, - на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду розмірі 500 ( п'ятсот) гривень.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Благодійна організація
«Вера.Надежда.Любовь.Мужество» про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.М.Зайцев