Номер провадження: 22-ц/785/2289/14
Номер справи місцевого суду: 500/367/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 06 листопада 2013
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення сум заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А
Н О В И Л А

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за кредитним договором в сумі 4 255,32
доларів США.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.07.2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № б/н (далі -
договір) про надання кредиту в сумі 1
500,00 дол. США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Позивач умови Договору виконав в
повному обсязі, проте відповідач
платежі належним чином не виконував, у
зв'язку з чим станом на 29.03.2013 р. р. за ним
виникла заборгованість у загальній
сумі 4 255,32 дол. США, яку до теперішнього
часу не погашено.

Банк суду пояснив, що строк позовної
давності ним не пропущено, оскільки
останній був перерваний у
відповідності до ч.2 ст. 264 ЦК України
шляхом подачі 22.02.2010 р. до Малиновського
районного суду Одеської області заяви
про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
кредитним договором в розмірі 16 478,65
грн.

Відповідач у судових засіданнях 15.07.2013
р. та 25.09.2013 р. обставини справи визнав,
проти задоволення позовних вимог
заперечував, просив у їх задоволенні
відмовити через пропуск позивачем
строку позовної давності. (а.с.37-41).

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 листопада 2013 року позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення сум
заборгованості за кредитним договором
- задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(п.н.НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в
Одеській області

р.) на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" (код СДРПОУ 14360570, рах.
3111, МФО № 305299) за кредитним
договором грошові кошти в загальній
сумі - 4 255,32 (чотири тисячі двісті
п'ятдесят п'ять доларів тридцять два
цента ) доларів США.

Суд стягнутив з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(п.н.НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в
Одеській області

р.) на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" ( код СДРПОУ 14360570,
рах.0001, МФО № 305299) судовий збір в
розмірі 340,12 (триста сорок гривень
дванадцять копійок) грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ
«Приватбанк» у задоволенні вимог,
посилаючись на те, що банк звернувся до
суду з позовом з пропуском позовного
строку, зазначаючи , що договір був
укладений у 2007 року строком на один рік,
а банк звернувся до суду тільки у 2013
році.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи що
що 25.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № б/н (далі - договір) про
надання кредиту в сумі 1500,00 дол. США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 19,20 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с. 13-17).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Як передбачено ст. 1054 ЦК України, по
кредитному договору банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ч.І ст. 1048 ЦК
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Як встановлено ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Частинами 2 та 3 ст. 264 ЦК України
встановлено, що позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач, після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом 16.05.2013 року розмір
заборгованості підтверджується
розрахунком.

З матеріалів справи вбачаєтсья ,
позивачем до Малиновського районного
суду м. Одеси було подано заяву про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором. 29 квітня 2010 року був виданий
судовий наказ про стягнення
заборгованості, який набрав законну
силу 02.07.2010 року (а.с. 63). За таких
обставин позивач вважав , що його права
захищені, та заборгованість буде
погашатися.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 14.02.2011 року був скасований
судовий наказ.

В передбачений законом строк банк
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
договору.

Крім цього, пунктом 3.1.3 Умов та правил
надання банківських послуг
передбачено, що по закінченню строку
дії відповідна Карта продовжується
Банком на новий строк, якщо раніше не
надійшло письмової заяви Держателя про
закриття .

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які
посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А
Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 листопада 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В.
Оверіна

Судді
О.Г.
Журавльов

Ю.І.
Кравець