АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6018/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабаніна В. А. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 50
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 15
травня 2014 року та постановити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог (а.с.18-20).

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2014 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 800 грн. на
утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
щомісячно, на користь ОСОБА_3 починаючи
з 28 квітня 2012 року і до повноліття
дитини, допустивши по справі негайне
виконання у межах суми платежу за один
місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.
(а.с.15-16).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.18-20).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180-182 СК України
батьки зобов'язані утримувати свою
дитину до досягнення нею повноліття, в
тому числі і шляхом виплати аліментів;
при визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини і платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних членів сім'ї,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно ст. 184 СК України розмір
аліментів у твердій грошовій сумі
визначається, якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з 01.06.1996 року сторони
знаходяться в зареєстрованому шлюбі
(а.с.4).

Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Судом також встановлено, що дитина
проживає з матір'ю - позивачкою по
справі та знаходиться на її утриманні,
відповідач у свою чергу кошти на
утримання дитини не надає. Інших
стягнень з відповідача не проводиться.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 180,182,183,184 СК
України, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позовних вимог
позивача з урахуванням матеріального
стану відповідача.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що суд першої інстанції ухвалюючи
рішення по справі не врахував його
матеріального становища є
необґрунтованими та нічим об'єктивно
не підтверджуються.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
позовні вимоги визнав повністю, проти
стягнення аліментів на утримання
дитини в твердій грошовій суми в
розмірі 800 грн. щомісячно не
заперечував.

При визначенні розміру аліментів суд,
відповідно до ст. 182 СК України,
враховував матеріальне положення
платника аліментів та дійшов вірного
висновку про те, що відповідач не
позбавлений можливості
працевлаштування, спроможний платити
аліменти в зазначеному розмірі.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду в
оскаржуваній частині відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 15
травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: