документу 13.06.2014
Справа № 517/123/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року
смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд
Одеської області України в складі:

головуючого судді

Тростенюка В.А.

при секретареві

Грабовій І.Г.

з участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Повалакі
О.Ю.

третьої особи
Котовського
В.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Фрунзівка
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ДП «Одеська
залізниця» про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ДП «Одеська залізниця» про
поновлення його на роботі на посаді
начальника Роздільнянської виробничої
дільниці 1 групи відокремленого
структурного підрозділу Котовської
дистанції захисних лісонасаджень № 6
Одеської залізниці, стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу з 20 січня 2014 року по день
поновлення на роботі, стягнути з
відповідача на його користь 10 000
гривень в якості відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що з 26 жовтня 2004 року він
працював в відокремленому
структурному підрозділі Котовської
дистанції захисних лісонасаджень № 6
Одеської залізниці на посаді бригадира
підприємств залізничного транспорту 6
розряду згідно наказу № 32 від 26 жовтня
2004 року. В подальшому, з 01 грудня 2014
року, згідно наказу № 36 він був
переведений на посаду начальника
Роздільнянської виробничої дільниці 1
групи, з 25 березня 2013 року був
переведений на посаду лісоруба 5
розряду, з 22 листопада 2013 року - на
посаду начальника Роздільнянської
виробничої дільниці 1 групи, на якій
працював до 20 січня 2014 року.

Відповідно до наказу № 02/ос від 20 січня
2014 року він був звільнений з посади
згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на
роботі в нетверезому стані. З наказом
про звільнення, узгодженим з
профспілковим комітетом, його було
ознайомлено одночасно з видачею
трудової книжки 20 січня 2014 року.
Звільнення вважає незаконним з
наступних підстав.

23 грудня 2013 року він виконував свої
посадові обов'язки згідно посадової
інструкції, але працівниками Лінійного
відділу міліції було складено протокол
№ 004661 про адміністративне
правопорушення, відповідно до якого
він нібито знаходився на робочому
місці в нетверезому стані. На підставі
протоколу було винесено постанову про
направлення матеріалів даної справи на
розгляд адміністративної комісії. Так
як 23 січня 2014 року комісією при
виконкомі Перехрестівської сільської
ради Фрунзівського району Одеської
області провадження по даній справі
було закрито у зв'язку з відсутністю
складу правопорушення, позивач вважає
себе незаконно звільненим з посади та
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Крім того, позивач посилається на ст.
237-1 КЗпП України, що надає право на
відшкодування йому власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди у разі порушення його законних
прав. Він вказує, що адміністрація
дистанції лісових насаджень № 6
дискредитувала його даним звільненням
в очах трудового колективу та знайомих,
всі ці обставини призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя. Він був схвильований
звільненням, переніс душевний стрес.
Розмір його моральної шкоди великий,
але якщо його навести в грошовому
виразі, він має хоча б компенсувати
затрати на відновлення здоров'я. Суму
для відшкодування нанесеної йому
моральної шкоди він визначає 10 000
(десять тисяч) гривень.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 та його представник
позовні вимоги підтримали повністю,
просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
взагалі і суду пояснила, що звільнення
ОСОБА_1 було проведено, відповідно до
діючого трудового законодавства,
оскільки 23 грудня 2013 року працівниками
Лінійного відділу міліції дійсно був
виявлений факт знаходження ОСОБА_1 на
роботі в стані алкогольного сп'яніння.
Це підтверджено висновком та актом
Котовської міської лікарні № 317 від 23
грудня 2013 року про знаходження ОСОБА_1 в
нетверезому стані. Також, факт
знаходження позивача на роботі в стані
алкогольного сп'яніння
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення,
протоколом та постановою про
адміністративне затримання від 23
грудня 2013 року, рапортами працівників
міліції Лінійного відділу,
повідомленням начальника ЛВ на ст.
Котовськ від 27 грудня 2013 року.

Третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
начальник Котовської дистанції
захисних лісонасаджень Котовський В.С.
в судовому засіданні позовні вимоги
не визнав і дав пояснення аналогічні
поясненням представника відповідача
ДП «Одеська залізниця». Крім того,
вважає, що адміністрація вірно провела
звільнення з роботи ОСОБА_1 з підстав
знаходження його в нетверезому стані
на робочому місці 23 грудня 2013 року, це
було підтверджено відповідними
документами.

Свідок ОСОБА_5 в залі суду пояснив, що 23
грудня 2014 року він разом з ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 виїхав на перегон, де, за
попередньою інформацією, мала
відбуватися незаконна вирубка дерев. В
ході перевірки в лісопосадці вони
почули голоси, які, як виявилось,
належали ОСОБА_1 та ОСОБА_8 В ході
розмови з останніми було виявлено, що
ті знаходяться на робочому місці, при
цьому від обох був чутний характерний
запах алкоголю. На зауваження про це
ОСОБА_1 та ОСОБА_8 відповіли, що нічого
поганого в цьому не бачать. Тоді їх
вирішено було везти на медичний огляд в
м. Котовська, але перед цим повезли у
відділок міліції. Коли їм було
запропоновано поїхати на освідування,
ОСОБА_1 відмовлявся, кажучи, що поїде
власною машиною. Задля уникнення
конфлікту було вирішено
супроводжувати автомобіль ОСОБА_1 до
дому. Там він залишив автомобіль і
пересів в транспорт працівників
міліції, так як їхати в м. Котовськ
потягом відмовився, хоча ОСОБА_8 перед
цим поїхав саме електричкою.

Додав, що весь час, з моменту виявлення
порушника та до самого освідування
працівники міліції знаходились разом з
ними.

Свідок ОСОБА_6 дав суду аналогічні
покази, додавши, що в порушників була
виявлена горілка, шпроти. ОСОБА_1
відходив у лісосмугу, де накинув на
гілку мотузку та нібито намагався
вичинити самогубство. Заспокоївши його
працівники міліції повезли їх до м.
Котовськ на освідування, ОСОБА_8 сів у
електропоїзд, а ОСОБА_1 відмовився,
проте залишив свій транспорт та
пересів у їхню машину. Додав, що
особисто чув від ОСОБА_1 запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_7 пояснив також, що 23
грудня 2013 року він з колегами виїхав на
місце, де, за попередньою інформацією,
могла проводитись незаконна порубка
дерев. Там вони виявили ОСОБА_1 та
ОСОБА_8, які були напідпитку, при спробі
вирішення питання щодо вживання ними
спиртних напоїв на робочому місці
останні почали погрожувати їм,
ображати. В ході розмови виник
конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_1
намагався повіситись. Надалі він з
ОСОБА_5 поїхав разом зі ОСОБА_1 на
медичне освідування, при цьому він
завжди перебував під їхнім наглядом.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідків та
дослідивши докази, які є в матеріалах
справи, проаналізувавши їх в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача слід задовольнити
частково, а саме: поновити позивача на
роботі, стягнувши з відповідача на
користь позивача середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу, стягнути
частково моральну шкоду.

Судом встановлено, що з 26 жовтня
2004 року позивач працював в
відокремленому структурному
підрозділі Котовської дистанції
захисних лісонасаджень № 6 Одеської
залізниці на посаді бригадира
підприємств залізничного транспорту 6
розряду згідно наказу № 32 від 26 жовтня
2004 року. В подальшому, з 01 грудня 2014
року, згідно наказу № 36 він був
переведений на посаду начальника
Роздільнянської виробничої дільниці 1
групи, з 25 березня 2013 року був
переведений на посаду лісоруба 5
розряду, з 22 листопада 2013 року - на
посаду начальника Роздільнянської
виробничої дільниці 1 групи, на якій
працював до 20 січня 2014 року. Дані факти
підтверджуються копією трудової
книжки.

Судом встановлено, що
позивача ОСОБА_1 було звільнено з
роботи 20 січня 2014 року, що
підтверджується копією наказу
начальника Котовської дистанції
захисних лісонасаджень Котовського
В.С. № 02/ос за появу на роботі в
нетверезому стані, відповідно до ст. 40
п. 7 КЗпП України.

Підставою для прийняття
даного наказу про звільнення були
наступні документи, які підтверджували
стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_1, а
саме: акт медичного обстеження та
висновок щодо результатів такого
огляду з метою виявлення стану
алкогольного сп'яніння № 317 від 23
грудня 2013 року, згідно якого на 22 годину
вказаної дати ОСОБА_1 перебував у стані
алкогольного сп'яніння. Також в
матеріалах справи наявний наказ від 23
грудня 2013 року начальника Котовської
дистанції захисних лісонасаджень про
відсторонення позивача від роботи до
кінця робочої зміни у зв'язку з появою
його на робочому місці в стані
алкогольного сп'яніння.

Судом також встановлено і це
підтверджується рішенням первинної
профспілкової організації Котовської
дистанції захисних лісонасаджень № 1
від 08 січня 2014 року, що профспілкова
організація, членом якої є ОСОБА_1,
надала згоду на звільнення його з
підстав, зазначених в поданні
адміністрацією Роздільнянської
виборчої дільниці за появу на робочому
місці в нетверезому стані.

Крім того, представником відповідача
було надано як доказ перебування
позивача 23 грудня 2013 року в стані
алкогольного сп'яніння на робочому
місці відеозапис, знятий працівником
Лінійного відділу, з якого вбачається,
що між позивачем та працівниками
міліції виникла суперечка. Проте будь -
яких даних, що свідчили би про
перебування позивача на відеозаписі у
стані алкогольного сп'яніння суд не
вбачає, тому критично відноситься до
даного доказу. Крім того, на відео
відсутні показники дати та часу, що не
дає змоги встановити, коли саме
здійснювалась зйомка.

Суд дослідив матеріали перевірки
Територіальною державною інспекцією з
питань праці в Одеські області
законності звільнення позивача ОСОБА_1
з посади за п.7 ст. 40 КЗпП. В результаті
даної перевірки встановлено, що
звільнення останнього було здійснено в
межах чинного законодавства, що
підтверджує акт перевірки та додаток
до акту № 15-05-016/0664 від 13 травня 2014 року.

Дослідивши постанову про
закриття справи про адміністративне
правопорушення № 1 від 23 січня 2014 року
адміністративної комісії при
виконкомі Перехрестівської сільської
ради, суд встановив, що комісія доказів
перебування ОСОБА_1 в стані
алкогольного сп'яніння 23 грудня 2013 року
на робочому місці не знайшла. Справу
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 було закрито у зв'язку
з відсутністю складу
адміністративного правопорушення,
постанова ніким не оскаржувалась та
набрала законної сили.

Відповідно до п. 25 постанови
Пленуму ВСУ України від 6 листопада 1992
року № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів», при розгляді даної
категорії справ нетверезий стан
працівника або наркотичне чи токсичне
сп'яніння можуть бути підтверджені як
медичним висновком, так і іншими видами
доказів (ст. 27 ЦПК), яким суд має дати
відповідну оцінку.

Дослідивши всі наявні в справі
докази стосовно підтвердження
перебування позивача в стані
алкогольного сп'яніння на робочому
місці, суд встановлює, що медичний
висновок № 317 від 23 грудня 2013 року
складено о 22 годині 00 хвилин. Проте
згідно матеріалів адміністративної
справи № 485 порушення він нібито скоїв
о 14 годин 50 хвилин, це підтверджують
протоколи та рапорти працівників
міліції. Як пояснює позивач ОСОБА_1,
після того, як працівниками міліції
йому було запропоновано поїхати до м.
Котовськ для складання відповідних
документів, він двічі заїжджав додому,
щоб взяти дизельного палива та
алкогольних напоїв для працівників
міліції, і саме в цей час двічі вжив
вина домашнього виготовлення, а до
цього він був тверезим. Цим він пояснює
позитивний результат під час
проведення медичного огляду на стан
алкогольного сп'яніння. Тобто суд бере
до уваги значний проміжок часу між
складенням протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно позивача та проведенням
медичного огляду.

Таким чином суд не вбачає
законних підстав для звільнення
позивача ОСОБА_1 із займаної посади за
п. 7 ст. 40 КЗпП, так як його вина не була
доведена у встановленому законом
порядку, що тягне за собою недійсність
наказу про його звільнення.

Суд, керуючись ст. 237-1 КЗпП, вважає, що
діями відповідача по прийняттю
незаконного наказу про звільнення з
роботи позивача при порушенні
процедури звільнення працівника, йому
заподіяна моральна шкода, яка
виразилась в грубому порушенні його
трудових прав та права на працю,
гарантованого Конституцією України, і
вимагало він нього додаткових зусиль
для організації свого та життя своєї
сім' ї. Суд визначає розмір моральної
шкоди в сумі 1000 гривень, так як вважає,
що дані кошти є достатньою
сатисфакцією для компенсації
моральних переживань позивача, з
урахуванням стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Правовідносини, що склались
між сторонами регулюються ч. 1 ст. 235
КЗпП України, згідно якої у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

В силу ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

В ч. 5 ст. 235 КЗпП України визначено, що
рішення про поновлення незаконно
звільненого працівника прийняте
органом, який розглядає трудовий спір,
підлягає негайному виконанню, а тому
рішення в частині поновлення на роботі
ОСОБА_1 та в частині стягнення на його
користь середньої заробітної плати в
межах суми за один місяць слід
допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 40, 235, 236, 237-1
КЗпП України ст. ст. 213-215, 218, 367 ч. 1 п. 4 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді
начальника Роздільнянської виробничої
дільниці 1 групи відокремленого
підрозділу Котовська дистанція
захисних лісонасаджень № 6 Одеської
залізниці.

Стягнути з відповідача - ДП «Одеська
залізниця» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу з 20 січня 2014 року по час
поновлення на роботі.

Стягнути з відповідача - ДП «Одеська
залізниця» на користь ОСОБА_1 1000
(одну тисячу) гривень в якості
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з відповідача ДП «Одеська
залізниця» на користь держави 243 (
двісті сорок три) гривні 60 ( шістдесят)
копійок судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі
ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Фрунзівський районний суд
Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

Копія вірна: суддя Фрунзівського
районного суду Тростенюк
В.А.