Справа № 357/998/14-ц Головуючий у І
інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/3731/14 Доповідач у 2 інстанції
Ігнатченко Н.В.Категорія 42
РІШЕННЯ

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Малорода О.І.,
Сержанюка А.С.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 квітня 2014 року у справі за позовом
комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що відповідач в період з
1.01.2010 року по 1.11.2013 року не у повному
розмірі проводив оплату послуг з
централізованого опалення та
підігріву води, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість в розмірі 2
811,28 грн. В добровільному порядку
відповідач заборгованість не сплачує,
тому КП БМР «Білоцерківтепломережа»
просить стягнути з ОСОБА_2 на свою
користь суму боргу в розмірі 2 811,28 грн.
за опалення та підігрів води та
понесені витрати по сплаті судового
збору в розмірі 229,40 грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» суму боргу в
розмірі 2 070,19 грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 30
квітня 2014 року відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, з мотивів неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не у повному розмірі
проводилася оплату послуг з
централізованого опалення та
підігріву води, які надавалися
позивачем згідно вимог законодавства.

При цьому суд не врахував
заборгованість відповідача, яка
утворилась станом на 1.01.2010 року в
розмірі 741,09 грн., оскільки позивачем не
надано відповідних розрахунків по
даній заборгованості, що позбавило
можливості визначити правомірність
нарахування даної суми.

Проте колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками суду,
оскільки в частині розміру стягненого
боргу вони не ґрунтується на
матеріалах справи і зроблені в
результаті неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1. В КП БМР
«Білоцерківтепломережа» за даною
адресою на його ім'я відкрито особовий
рахунок № НОМЕР_1 по якому рахується
заборгованість за послуги з опалення
та гарячого водопостачання перед
відповідачем, яка утворилась за період
з 1.01.2010 року по 1.11.2013 року, що слідує з
розрахункового листа абонента (а.с.3-6).

Відповідач надав до суду копії
квитанцій, з яких вбачається, що ним
проводиться оплата послуг з опалення
та гарячого водопостачання на рахунок
КП БМР «Білоцерківтепломережа»
(а.с.27-34).

Згідно ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Правил надання
населенню послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою КМ України від
21.07.2005 року № 630, плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Встановлено, що на виконання вимог
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» відповідно до рішення
Білоцерківської міської ради від 23.12.2005
року за № 388 виконавцем послуг
централізованого опалення та гарячого
водопостачання у житловому фонді
комунальної власності м. Біла Церква є
КП «Білоцерківтепломережа» (а.с.8).

Згідно із Законами «Про місцеве
самоврядування в Україні» і «Про
місцеві державні адміністрації»
регулювання цін і тарифів за виконання
робіт та надання житлово-комунальних
послуг з урахуванням їхньої якості,
режиму надання належить до повноважень
місцевих державних адміністрацій та
органів місцевого самоврядування, які
мають право ухвалювати рішення про
запровадження двоставкових тарифів на
послуги теплопостачання, також
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Стороною позивача долучено до
матеріалів справи копії рішень міської
ради, виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради,
відповідно до яких були встановлені,
змінювалися тарифи на послуги з
опалення та гарячого водопостачання по
м. Біла Церква в спірний період.

Таким чином суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку, що
тарифи на послуги з опалення та
гарячого водопостачання по м. Біла
Церква запроваджені органами
місцевого самоврядування, що тому не
суперечить вимогам діючого
законодавства.

Обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг визначені в
Законі України «Про
житлово-комунальні послуги» ст.ст. 20, 21.

Так обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а обов'язком
виконавця надання послуг - вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання послуг
згідно з типовим договором.

Отже, необхідність укладення договору
про надання послуг передбачена законом
і його укладення визначено як
обов'язок, а не право споживача.

Листом КП БМР «Білоцерківтепломережа»
№ 77 від 25.03.2013 року, відповідача було
повідомлено, що направлений йому
договір на надання житлово -
комунальних послуг складений на
підставі Типового договору «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005
року № 630, що не заперечувалося
відповідачем, але ним не було підписано
даний договір, оскільки позивач не
надав «пропозицій щодо законних понад
тарифних послуг, які він міг би
отримувати по факту згідно чинного
законодавства».

Враховуючи вищезазначене, КП БМР
«Білоцерківтепломережа» проводить
нарахування послуг за тарифами
затвердженими рішеннями виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради,
які не скасовані і були чинними на
період їх ухвалення, тому суд вірно
вважав, що позивачем правомірно
проводиться нарахування плати за
опалення та підігрів води.

Надані відповідачем квитанції про
сплату послуг за опалення та гаряче
водопостачання підтверджують, що
позивачем надавались відповідні
послуги, за які він проводив оплату на
відповідний рахунок, а з листів
позивача вбачається, що відповідач
звертався про надання йому інформації
щодо договору та тарифів з посиланням
на норми законодавства, що і було
роз'яснено КП БМР
«Білоцерківтепломережа».

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
ставляться звичайно.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
(ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Зважаючи на те, що відповідач порушив
умови зобов'язання щодо своєчасної
сплати спожитих послуг з
централізованого опалення та
підігріву води на умовах та в строки
передбачені договором та чинним
законодавством, а позивач надає їх на
відповідній правовій підставі, судова
колегія приходить до висновку, що судом
першої інстанції зроблено правильний
висновок щодо наявності
заборгованості ОСОБА_2 перед КП БМР
«Білоцерківтепломережа».

Доводи апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення у
вказаній частині не дають підстав для
висновку про те, що судом при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
висновок суду щодо суми
заборгованості, яка підлягає до
стягнення з відповідача зроблений
невірно, без належного дослідження в
судовому засіданні обставин справи і
перевірки їх доказами.

Постановою № 151 від 30.09.2011 року
Національної Комісії Регулювання
Ринку комунальних послуг України
встановлено тарифи на теплову енергію
КП БМР «Білоцерківтепломережа», в тому
числі і споживачів від централізованих
джерел теплозабезпечення, тариф на
теплову енергію є сумою трьох тарифів:
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії, при цьому
тариф на послугу для кінцевого
споживача Комісією не встановлюється,
а встановлення в порядку і в межах
визначених законодавством тарифів на
побутові, комунальні транспортні та
інші послуги відноситься до
повноважень виконавчих органів
міської ради.

Отже, згідно вищенаведених правових
норм обов'язком відповідача, як
споживача послуг з централізованого
опалення та гарячого водопостачання є
своєчасна оплата цих послуг згідно
затверджених в установленому порядку
тарифів.

Відповідач надав до суду повідомлення
про надання субсидій, з яких
вбачається, що ОСОБА_2 призначено
субсидію для відшкодування витрат на
оплату житлово - комунальних послуг, в
тому числі на послуги з опалення та
гарячого водопостачання, в структуру
тарифів яких входить і абонентська
плата, які надає КП БМР
«Білоцерківтепломережа».

Рішенням Білоцерківської міської ради
від 21.06.2012 року за № 646-27-VІ, було внесено
зміни до рішення виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради від 11.10.2011
року № 451 «Про встановлення тарифів на
послуги з опалення та підігріву
холодної води», яким затверджено тариф
на послуги з опалення, а саме: для
споживачів від централізованих джерел
тепло забезпечення плата за опалення
при наявності лічильника теплової
енергії проводиться за обсяг теплової
енергії, спожитої для систем
централізованого опалення в розмірі
267,70 грн. за 1 Гкал без абонентської
плати (а.с.13-15).

З розрахункового листа абонента
вбачається, що з вересня 2012 року
відповідачу не проводиться
нарахування абонентської плати, а
нараховується плата за опалення та
підігрів води згідно встановленого
тарифу.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції, взяв до уваги
квитанції про сплату послуг за
опалення та підігрів води та дані
розрахункового листа абонента, де
вказана заборгованість в розмірі 2811,28
грн. за період з 1.01.2010 року по 1.11.2013 року
(а.с.6). З даної суми боргу суд вирахував
залишок заборгованості що існував
станом на 01.01.2010 року - 741грн.09 коп. (а.с.3).

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що суд першої інстанції ухвалюючи
рішення не врахував строк позовної
давності, з чим також погоджується
колегія суддів.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 ст. 261 ЦК України визначено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Відповідно до ст. 267 ЦК України заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності.

Позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою 29 січня 2014 року про
стягнення заборгованості з 01.01.2010 року
по 01.11.2013 року, з чим погодився суд
першої інстанції і стягнув
заборгованість за вказаний період.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в порушення вимог ст.ст. 212 - 214
ЦПК України не належним чином з'ясував
фактичні обставини справи, від яких
залежить правильне вирішення спору
щодо вимог КП БМР
«Білоцерківтепломережа» в частині
проміжку часу за який необхідно
стягнути заборгованість, а відповідно
і щодо розміру стягненого боргу за
опалення та підігрів води.

Колегія суддів вважає, що
заборгованість по оплаті за опалення і
підігрів води необхідно стягувати в
межах строку позовної давності з 29
січня 2011 року по 01 листопада 2013 року,
згідно наданого розрахунку
заборгованості. Так загальний борг за
період що позивач просив стягнути з
відповідача складає 2811,28грн., борг на
01.01.2011 року складає 1548,63грн, за січень 2011
року нараховано до сплати 380,40грн.,
звідси сума заборгованості, що
підлягає до стягнення складає 882,25грн.
(2811,28грн.-(1548,63грн. + 380,40грн))=882,25грн.

На підставі викладеного, згідно до п.1,
ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині розміру
стягненого боргу за опалення та
підігрів води необхідно змінити,
зменшивши суму заборгованості з
2070,19грн. до 882,25грн.

Враховуючи дані зміни щодо розміру
заборгованості, також необхідно
зменшити суму судових витрат з 168 грн.
до 67,08 грн., що підлягає поверненню
позивачу за рахунок держави, оскільки
відповідач звільнений від сплати
судового збору, як інвалід 1 групи.

Керуючись Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», ст.ст. 256,
157, 261, 267, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 303, 304, ч. 1
п. 3 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 209, 218 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 11 квітня 2014 року в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь КП
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» суму боргу в
розмірі 2 070,19 грн. змінити, зменшивши
розмір боргу за опалення та підігрів
води до 882, 25 грн. (вісімсот вісімдесят
дві).

Повернути Комунальному підприємству
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» за рахунок
держави судові витрати в розмірі 67,08
грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: