Пр. №2/333/635/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2014 року

м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста
Запоріжжя у складі

Головуючого судді
Піх Ю.Р.

при секретарі
Бабенко Г.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за
зобов'язанням, -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м.
Запоріжжя з позовом звернулась
позивач, в якому вказала, що рішенням
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 25.07.2012 р. у справі № 2-3525,
встановлено наступне:

«Згідно ордеру від 28.02.1986 року №347
відповідач ОСОБА_5 отримав у ЖБК V. 298
«Медик-11» трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Квартира була видана на сім'ю з
чотирьох осіб: ОСОБА_5, дружина - ОСОБА_4,
син ОСОБА_7, син - ОСОБА_8 Відповідно до
платіжних документів (а.с.10) пай за
спірну квартиру було виплачено в
повному обсязі подружжям ОСОБА_5 в
червні 1992 року.

06.08.1993 року шлюб між сторонами
розірвано, що підтверджується
Свідоцтвом про розірвання останнього
від 27.08.1993 р., актовий запис № 539 (а.с.12).

З довідки ЖБК № 298 «Медик-11»від 07.04.1997
року № 11 вбачається, що членом ЖБК був
відповідач ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно розпорядження Комунарської
районної адміністрації М.Запоріжжя від
09.04.1997 року № 431/14-р за відповідачем
ОСОБА_5 було оформлено право власності
на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14). На підставі
вказаного розпорядження на ім'я ОСОБА_5
було видане Свідоцтво на лраво
власності на вказану квартиру від
06.05.1997 року № 714, яке зареєстроване в ОП
ЗМБТІ за №36577(а.с.15.).

З витягу про право власності на
нерухоме майно та технічного паспорту
на спірну квартиру вбачається, що між
відповідачами по справі ОСОБА_5 і
ОСОБА_9 було укладено договір міни від
07.05.2010 року № 524, який пройшов державну
реєстрацію 11.05.2010 року, а власником
спірної квартири є ОСОБА_9,

Відповідно до постанови Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2011
року, прийнятий по адміністративній
справі № 2-83/11, в позові ОСОБА_4 до
Комунарської районної адміністрації
Запорізької міської ради, виконавчого
комітету Запорізької міської ради,
треті особи: ОСОБА_5, ОП ЗМБТІ, про
визнання нечинними та скасування актів
органу місцевого самоврядування
відмовлено повністю. Постанова набрала
законної сили 27.06.2011 р. Згідно ухвали
апеляційного суду Запорізької області
від 09.11.2011 року залишено в силі рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 27.09.2011 року по цивільній
справі № 2-1010/11 за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_9, третя особа - ОП ЗМБТІ,
про визнання недійсним договору міни
спірної квартири. У вказаному позові
було відмовлено повністю». Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 26.09.2012 р. у справі № 22-5068/12, зазначене
вище рішення Комунарського районного
суду м. Запоріжжя було залишено без
змін.

В Ухвалі суд апеляційної інстанції
зазначив таке:

«Судом встановлено та визнається
сторонами, що на підставі ордеру № 347
від 28.02.1986 році ОСОБА_5 отримав у ЖБК № 298
«Медик-11» квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю з
чотирьох осіб: його, дружини - ОСОБА_4 та
двох синів (а.с.9). Пай за вказану
квартиру було виплачено в повному
обсязі подружжям ОСОБА_5 у червні 1992
року (а.с.11). 06.08.1993 році шлюб між
подружжям ОСОБА_5 розірвано (а.с.12). В
порядку приватизації ОСОБА_5 06.05.1997 року
набув право власності на спірну
квартиру (а.с.14, 15) та 07.05.2010 року
здійснив відчуження вказаної квартири
ОСОБА_9 на підставі договору міни (а.с.
21).

Відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_4, суд правомірно виходив з того,
що спірна квартира є спільним майном
подружжя, проте позивачка пропустила
трирічний строк позовної давності,
який розпочався 06 травня 1997 року і
закінчився 06 травня 2000 року».

Враховуючи вищезазначене, Рішенням та
Ухвалою судів першої та апеляційної
інстанцій були встановлені наступні
обставини (що не доказуються при
розгляді інших справ):

Згідно ордеру від 28.02.1986 р. за №347
відповідач ОСОБА_5 отримав у ЖБК № 298
«Медик-11» трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Квартира була видана на сім'ю з
чотирьох осіб: ОСОБА_5, дружина - ОСОБА_4,
син ОСОБА_7, син- ОСОБА_8.

03.06.08.1993 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
був розірваний, ОСОБА_4 було присвоєно
прізвище ОСОБА_4.

Згідно розпорядження Комунарської
районної адміністрації м. Запоріжжя
від 09.04.1997 р. №431 14-р за відповідачем
ОСОБА_5 було оформлено право власності
на квартиру.

На підставі вказаного розпорядження на
ім'я ОСОБА_5 було видане Свідоцтво на
право власності на Квартиру від 06.05.1997
року № 714, яке зареєстроване в ОП ЗМБТІ
за № 36577.

Спірна квартира була спільним майном
подружжя ОСОБА_5.

07.05.2010 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 був
укладений договір міни №524, який
пройшов державну реєстрацію 11.05.2010
року, а власником квартири став ОСОБА_9

Разом з цим, 02.03.2009 р. гр. ОСОБА_5
власноручно написав, підписав та
передав представнику ОСОБА_4
зобов'язання.

Зазначеним вище документом ОСОБА_5
зобов'язався викупити у ОСОБА_4 належну
їй ? частину квартири у разі, якщо
ОСОБА_4 не придбає ОСОБА_5 одно або
двокімнатну квартиру як компенсацію
його частки в квартирі, яка мала би
перейти у такому випадку у власність
ОСОБА_4

ОСОБА_4 жодних квартир ОСОБА_5 не
купувала, у зв'язку з чим, ОСОБА_5, згідно
з п.5 власноручно написаного та
виданого ним Зобов'язання, був
зобов'язаний придбати у ОСОБА_4 ? частку
квартири за ринковою вартістю.

Проте ОСОБА_5 порушив дане ним
Зобов'язання, ? частку квартири, що
належала ОСОБА_4, не придбав у неї за
ринковою вартістю, а 07.05.2010 року уклав з
ОСОБА_9 договір міни за № 524, який
пройшов державну реєстрацію 11.05.2010
року.

Із зазначених вище норм чинного
законодавства України слідує, що п. 5
Зобов'язання за своєю правовою
природою є ні чим іншим, як
одностороннім договором, за умовами
якого ОСОБА_5 взяв на себе обов'язок
придбати у ОСОБА_4 ? частку.

Квартири, тоді як ОСОБА_4 пунктом 5 цього
Зобов'язання наділена лише правом
вимоги, без виникнення зустрічного
обов'язку щодо першої сторони.

Не придбання ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
одно або двокімнатної квартири, згідно
з умовами п. 1 Зобов'язання, є
ненастанним певної події, що, згідно з
нормами ч. 6 ст.11 ЦК України, є
договірною підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Як було зазначено вище, ОСОБА_5 не
викупив у ОСОБА_4 ? частку квартири.

Більше того, як було встановлено в
рішенні та ухвалі, ОСОБА_5 відчужив
квартиру шляхом укладання з ОСОБА_9
договору міни, чим остаточно довів
небажання виконати добровільно дане
ним зобов'язання.

У зв'язку з чим позивач просила
суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь ?
частку ринкової вартості трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 у сумі 162 042,50 грн. (сто
шістдесят дві тисячі сорок дві гривні 50
копійок), та стягнути з відповідача
судовий збір у сумі 1 620,43 грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 повністю наполягав на
вимогах, які зазначені в позовній
заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні пояснив, що позовні
вимоги не підтримує, просив суд
залишити їх без задоволення. Крім
цього, строк позовної давності у три
роки був пропущений позивачем без
поважних причин, противного позивач не
довів, клопотань про поновлення строку
ніким не заявлявся.

Заслухавши пояснення представників
сторін та вивчивши матеріали цивільної
справи суд вважає у задоволенні позову
відмовити з наступних підстав.

Позовна заява подана позивачем до суду
18.12.2013 року. Як вбачається з матеріалів
цивільної справи згідно зобов'язання
складеного ОСОБА_5 26.02.2009 року, згідно
якого ОСОБА_4 зобов'язується придбати
однокімнатну квартиру, як компенсацію
за частку квартири АДРЕСА_1, придбану за
період спільного проживання, яка
належить ОСОБА_5 Максимальний строк
придбання квартири встановлено до
01.03.2010 р. Після виконання вищевказаного
зобов'язання позивачу переходить у
власність ? частка квартири АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_5 У випадку
невиконання позивачем даного
зобов'язання ОСОБА_5 викупає ? частку
квартири АДРЕСА_1, за ринковою вартістю.
Це підтверджується копією зобов'язання
від 02.03.2009 року (а.с. 20). Позивач квартиру
не придбала у встановлений строк, а
відповідач порушив дане ним
зобов'язання, та не придбав ? частку
вищевказаної квартири у ОСОБА_4,
уклавши договір міни за № 524 з ОСОБА_9,
який пройшов державну реєстрацію 11.05.2010
року. Тому позивач дізналась про
порушення свого права з 07.05.2010 року.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін, при цьому договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі, що
слідує із ст. 259 ЦК України.

Оскільки строк позовної давності у три
роки був пропущений позивачем без
поважних причин, противного позивач не
довів, не надав клопотання про
поновлення строку позовної давності
тому перебіг строку позовної давності
в силу ст. 261 ЦК України припадає на день
укладання кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 213 - 215, 224, 226, 228, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за зобов'язанням -
залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Ю.Р. Піх