Номер провадження: 22-ц/785/4519/14
Номер справи місцевого суду: 1527/2-50/11
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відновлення меж земельної ділянки, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
(треті особи ОСОБА_5, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інфоксводоканал», публічне
акціонерне товариство «ЕК
Одесаобленерго», виконавчий комітет
Одеської міської ради) про визнання меж
земельної ділянки за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 (в інтересах ОСОБА_4) на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 березня 2014 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4 (у подальшому уточненим) та
просив поновити межі земельних
ділянок, які знаходяться у його
користуванні по АДРЕСА_2, та в
користуванні відповідача по АДРЕСА_1
шляхом переносу частини правого
бокового кордону земельної ділянки при
домоволодінні НОМЕР_1 довжиною 24,66 м на
1,96 м в місці примикання фасадного
кордону і на 1,55м в поворотній крапці в
місці примикання другого відрізку, в
сторону ділянки при домоволодінні
НОМЕР_2 з приведенням її до ширини 3,0 м.
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
ОНДІСЕ №10488 від 30 грудня 2013 року,
зобов'язати ОСОБА_4 знести за власний
рахунок металеву огорожу на кам'яному
фундаменті довжиною 24,45 м. та не
перешкоджати у відновленні огорожі на
межі земельних ділянок для організації
проїзду шириною 3,00 м, довжиною 24,45м від
вулиці Агрономічної до житлового
будинку НОМЕР_1, а також стягнути судові
витрати у розмірі 3367 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 послався
на те, що 14 січня 1989 року він отримав
право власності на житловий будинок
загальною внутрішньою площею 59,7 кв.м. з
господарчими спорудами та будівлями за
адресою вул. Агрономічна НОМЕР_1 в м.
Одесі на земельній ділянці площею 661
кв.м., яка знаходиться в його
користуванні і має межу з дорогою
загального користування по вул.
Агрономічна. Довжина вказаної межі і
відповідна її ширина проїзду від вул.
Агрономічної до житлового будинку
належного позивачу дорівнює 3м. До
виникнення спору спільну межу було
визначено парканом. Відповідачка
самочинно змінила межу, знесла паркан
та влаштувала інший на кам'яному
фундаменті та на його земельній
ділянці, чим зменшила загальну площу
земельної ділянки до 1,17 м. Цими діями
відповідач перешкоджає позивачу
вільно використовувати належну йому
земельну ділянку, створює неможливість
вільного проїзду автомобіля позивача,
а також вільного проїзду пожежних
машин до житлового будинку позивача в
разі виникнення пожежі.

ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3, та після остаточного
уточнення вимог від 5 лютого 2014 року
просила визнати межі між земельними
ділянками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1
такими, як вони склалися на цей час, а
саме для земельної ділянки за адресою:
вул. Агрономічна, 84 : - права межа
ділянки входу, яка граничить з ділянкою
НОМЕР_2 - 24,46 м.; по фасаду ділянки НОМЕР_1,
яка граничить з ділянкою НОМЕР_2 (задня
частина ділянки НОМЕР_1 А) - 19,97 м, ширина
проходу з вул. Агрономічної - 1,04 м.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_4 послалась на те, що ділянки
відокремлювалися старим парканом, який
було збудовано ще до придбання їх ними,
тому вже від часу покосився. Її чоловік
неодноразово пропонував позивачу
відновити його або побудувати новий,
однак ОСОБА_3 ніяк не реагував. Її
чоловік у 2006 році сам побудував новий
паркан з шиферу на їхній земельній
ділянці, відступивши 0,5 м від старого
паркану. Після цього ОСОБА_3 розібрав
старий паркан та поширив за цей рахунок
свою земельну ділянку, тому вона
вимушена звернутися до суду про
поновлення меж між ділянками.

В судовому засіданні:

- позивач та його представник повністю
підтримали вимоги та просили їх
задовольнити. Стосовно клопотання
відповідача про застосування строку
позовної давності вони зазначали, що
позивач зміг зрозуміти про порушення
свого права лише після проведення
технічного звіту по
топографо-геодезичним вишукуванням
земельної ділянки, тому вважали, що
строк позовної давності не був
пропущений;

- відповідач та її представник повністю
заперечували проти вимог позивача та
підтримали зустрічний позов вказуючи
на те, що у ОСОБА_3 технічні документи не
відповідають дійсним обставинам,
огородження завжди було на тому ж
місці, нікуди вона його зміщувала, що
також підтверджується технічною
документацією, наявністю
електростовба на вулиці біля входу та
проляганням трубопроводу позивача в її
городі;

- третя особа ОСОБА_5 повністю підтримав
зустрічний позов та заперечував проти
позову ОСОБА_3 і також підтвердив
наявність огорожі на старому місці і
заперечував проти втручання
відповідачки до ділянки позивача.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд першої інстанції вирішив:

- поновити межі земельних ділянок, які
знаходяться в користуванні ОСОБА_3 по
АДРЕСА_2, та в користуванні ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1 шляхом переносу частини
правого бокового кордону земельної
ділянки при домоволодінні НОМЕР_1
довжиною 24,66 м. на 1,96 м. в місці
примикання фасадного кордону і на 1,55м.
в поворотній крапкі в місці примикання
другого відрізку, в сторону ділянки при
домоволодінні НОМЕР_2 з приведенням її
до ширини 3,0 м. відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи ОНДІСЕ №10488 від 30 грудня 2013
року;

- зобов'язати ОСОБА_4 знести за власний
рахунок металеву огорожу на кам'яному
фундаменті довжиною 24,45 м. та не
перешкоджати ОСОБА_3 у відновленні
огорожі на межі земельних ділянок для
організації проїзду шириною 3,00 м.,
довжиною 24,45м. від вулиці Агрономічної
до житлового будинку НОМЕР_1 належного
ОСОБА_3;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати у розмірі 2990,56 грн.

Відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні
зустрічного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 (в
інтересах ОСОБА_4) просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, та
задовольнити в повному обсязі позовні
вимоги зустрічного позову ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших, які
беруть участь у справі.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 та
відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 92, 95, 120
ЗК України, ст.ст. 71, 75, 76, 80 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року), суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

ОСОБА_3 є власником будинку за адресою:
АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 14).

Дане свідоцтво було видано на підставі
рішення виконкому Ленінської районної
ради народних депутатів №496/20 від 16
грудня 1988 року, із змісту якого видно,
що в той день було затверджено акт
комісії і прийнято до експлуатації
домоволодіння з оформленням права
власності та залишено з оформленням
права власності на сарай літ. «Б», а
також закріплено земельну ділянку
площею 661 кв.м. (т. 1 а.с. 13).

Основною технічною документацією для
прийняття в експлуатацію будов і
закріплення за домобудовою земельної
ділянки площею 661 кв.м. стали матеріали
технічної інвентаризації ОМБТІ від 20
липня 1988 року.

У свою чергу відповідачка ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
29 серпня 1988 року стала власником
будинку АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 558 кв.м. (т. 2
а.с. 22-23).

Відповідно до рішення виконкому
Одеської райради депутатів трудящих
№122 від 14 квітня 1961 року попередньому
власнику домоволодіння НОМЕР_2 було
затверджено рішення загальних зборів
колгоспників колгоспу ім. Мічуріна №10
від 16 жовтня 1957 року в частині
виділення йому земельної ділянки під
індивідуальне житлове будівництво в с.
Крива Балка по вул. Сталіна НОМЕР_2
площею 0,06 га (т. 2 а.с. 159-160).

З копії схематичного плану
будівельного кварталу №1296, складеного
Одеським МБТІ 20 липня 1955 року, видно, що
раніше була цілісна земельна ділянка
АДРЕСА_3, а також земельна ділянка
земельного фонду колгоспу ім. Мічуріна,
із площі яких в наступному були
організовані земельні ділянки при
домоволодінні НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 119, 242-243).

Згідно з схематичним планом, складеним
МБТІ 20 березня 1986 року прохід між
ділянками вказано шириною 3,0 м, а від 1
червня 2007 року вже прохід зазначено
шириною 1,10 м (т. 2 а.с. 7 ,13).

Таким чином, дані, щодо розміру
земельної ділянки та проходу розбіжні.

Крім того, із технічної документації та
схематичних планів видно, що розміри
меж ділянок змінювалися також, що
знайшло своє підтвердження і у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи ОНДІСЕ №10488 від 30 грудня 2013
року.

Згідно з даним висновком було
встановлено, що фактична площа ділянки
НОМЕР_1 на теперішній час складає 576
кв.м, а ділянки НОМЕР_2 - 527 кв.м. В ході
співставлення матеріалів технічної
інвентаризації та в результаті
обстеження в натурі земельних ділянок,
а також з вказаними даними в документах
першовідводу та правовстановчих
документах на будови експертом
встановлено, що земельна ділянка
НОМЕР_1 не відповідає документам
першовідводу і матеріалам технічної
інвентаризації і характеризується
недоїмкою площею 85 кв.м., при цьому
частина недоїмки утворена внаслідок
зміщення частини правого бокового
кордону суміжного з земельною ділянкою
при будинку НОМЕР_2 в бік ділянки
НОМЕР_1, що призвело до звуження проходу
на вул. Агрономічну з 3,0 м до 1,04 м. Також
було встановлено і недоїмку площею 31
кв.м. по ділянці при будинку НОМЕР_2,
однак наявна в матеріалах справи
технічна документація, яка б могла
охарактеризувати розміри і
конфігурацію зовнішніх меж ділянки за
станом першовідводу, а також посилання
на них в рішенні про виділ земельної
ділянки площею 0,06 га під будівництво
першому користувачу ОСОБА_7 виключають
можливість поновлення кордонів
відповідно з документами першовідводу.
Крім того, недоїмка площі земельних
ділянок також викликана зменшенням
довжин фасадної, правої, лівої і задніх
зовнішніх меж, суміжних з ділянками
користувачів, які не приймають участі у
розгляді справи, що виключає
можливість повномасштабного
поновлення меж.

У зв'язку з зазначеним, експертом було
запропоновано лише один варіант для
часткового поновлення суміжних
кордонів земельних ділянок, згідно
якого ширина проходу на земельній
ділянці при будинку НОМЕР_1 приводиться
у відповідності з документами
першовідводу. Передбачається
перенесення частини правого бокового
кордону земельної ділянки при будинку
НОМЕР_1 довжиною 24,66м. на 1,96м. в місці
примикання фасадного кордону і на 1,55м.
в поворотній крапці в місці примикання
другого відрізку, в сторону ділянки при
домоволодінні НОМЕР_2 з приведенням її
до ширини 3,0м. В разі відновлення
частини суміжного кордону по
запропонованому варіанту площі
ділянок будуть наступні: земельна
ділянка при домоволодінні НОМЕР_1 - 617
кв.м., а при НОМЕР_2 - 485 кв.м. Вказаний
варіант відображений в додатку №2 до
експертизи.

На підставі вищевикладеного, районний
суд дійшов до обґрунтованого висновку,
що вимоги ОСОБА_3 щодо поновлення меж
ділянки та ширини проходу знайшли своє
підтвердження, тому підлягають
задоволенню, а враховуючи те, що
відповідач ОСОБА_4 заперечує проти
таких вимог необхідно її зобов'язати
знести за власний рахунок металеву
огорожу на кам'яному фундаменті
довжиною 24,45 м. та не перешкоджати
позивачу у відновленні огорожі на межі
земельних ділянок для організації
проїзду шириною 3,00 м., довжиною 24,45м. від
вулиці Агрономічної до житлового
будинку НОМЕР_1.

Відповідачкою було заявлено вимогу про
визнання меж станом на теперішній час,
виходячи із встановлених експертом
ОНДІСЕ розмірів, однак враховуючи
висновок тієї ж судової експертизи,
вказані ОСОБА_4 розміри не можуть бути
визнані, оскільки встановлено, що
ширина проходу була звужена за рахунок
зміщення частини правого бокового
кордону суміжного з земельною ділянкою
при будинку НОМЕР_2 в бік ділянки
НОМЕР_1, тому розміри межі, які
впливають на ширину проходу не можуть
залишатися в теперішньому вигляді, так
як будуть порушувати права користувача
ОСОБА_3

ОСОБА_3 не пропустив строк позовної
давності, оскільки про порушення свого
права він дізнався після проведення
дослідження розмірів та меж ділянки,
тобто 7 червня 2007 року, коли позивач
отримав технічний звіт по
топографо-геодезичним вишукуванням
земельної ділянки, виготовленого ПП
«ОСОБА_8».

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 (в інтересах
ОСОБА_4) - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відновлення меж земельної
ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 (треті особи ОСОБА_5,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інфоксводоканал»,
публічне акціонерне товариство «ЕК
Одесаобленерго», виконавчий комітет
Одеської міської ради) про визнання меж
земельної ділянки - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда