Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1618/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Терещенко Д. В.
Спори, що виникають із договорів
дарування Доповідач Потапенко В.
УХВАЛА

Іменем України

18.06.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Кіселика С.А., Франко В.А.

секретар - Животовська С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
та ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_4,
на рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 07 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3,
ВДВС Кіровоградського РУЮ , третя особа
на стороні позивача - приватний
нотаріус Кіровоградського міського
нотаріального округу - ОСОБА_5 , про
визнання договору дарування недійсним
та стягнення моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

24.09.2012 року ОСОБА_2 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3, ВДВС
Кіровоградського РУЮ , третя особа на
стороні позивача - приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та просив :
-
визнати недійсним договір дарування
житлового будинку , що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 , від 10.12.2011 року,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;

- стягнути з ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3, ВДВС Кіровоградського РУЮ на
його користь у відшкодування моральної
шкоди по 50000.00 грн., з кожного
відповідача.
Справа
розглядалася неодноразово і останнім
рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 07
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним договір дарування
житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1 від 10.12.2011 року ,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за № 1657.

Позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди залишено без
задоволення. Стягнуто судові
витрати.
У
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 07 травня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення моральної шкоди та
прийняти нове рішення, яким стягнути
моральну шкоду відповідно до позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.
ОСОБА_3 у апеляційній скарзі просить
скасувати рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 07 травня 2014 року в частині
визнання недійсним договору дарування
житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1 від 10.12.2011 року ,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та
зареєстрованого в реєстрі за № 1657,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

17.06.2014 року ОСОБА_4 подала до суду заяву
про приєднання до апеляційної скарги
ОСОБА_3

Заслухавши доповідача,
учасників судового розгляду,
обговоривши доводи апеляційних скарг
та дослідивши матеріали справи ,
колегія суддів вважає , що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог , заявлених
у суді першої інстанції.
Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін, з підстав передбачених ст. 308
ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено , що
рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від
14.02.2012 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
стягнуто борг за договором позики у
сумі 123484,80 грн.
10.12.2011 року укладено договір
дарування житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , за
яким ОСОБА_4 передала у власність
ОСОБА_3 зазначений будинок.

Згідно копії витягів є Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна за № 34168743 та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна про податкові застави за № 34168746
будь-які заборони на відчуження майна
ОСОБА_4 станом на 10.12.2011 року відсутні.

Згідно акту комісією
встановлено, що ОСОБА_4 проживає та
користується подарованим
домоволодінням , проте за зазначеною
адресою не зареєстрована.
З врахуванням встановлених обставин
справи, суд першої інстанції з
посиланням на ст. 203, 215, 216, 228, 1167 ЦК
України про наявність правових підстав
для визнання недійсним договору
дарування будинку.
При цьому
суд зазначив, що укладаючи договір
дарування будинку ОСОБА_4 , достовірно
знаючи про те, що в Кіровоградському
районному суді розглядається справа
про стягнення з неї боргу , таким чином
хотіла ухилитися від сплати боргу і
тому такий договір необхідно визнати
нікчемним, що порушує публічний
порядок. Відмовляючи у
задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди, суд першої інстанції
зазначив, що позивач у позовній заяві
зазначає, що йому заподіяно моральну
шкоду, яка полягає у погіршенні
морально-психологічного стану та
загострення хвороби, проте суду не
надано жодного доказу, яким
підтверджується наявність вказаних
обставин та заподіяння саме діями
відповідачів моральної шкоди позивачу.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції , а апеляційні скарги вважає
необгрунтованими виходячи з
наступного.
Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог або заперечень,
крім випадків , встановлених цим
Кодексом.
Як вбачається
із змісту уточненої позовної заяви
ОСОБА_2 у обгрунтування заподіяння йому
моральної шкоди посилається на те, що з
причини невиконання відділом
державної виконавчої служби
Кіровоградського районного управління
юстиції ухвали апеляційного суду від 26
липня 2012 року відповідачі по справі
змогли заключити незаконний правочин ,
а саме договір дарування.
Відповідно до
ч.3 ст. 11 Закону України «Про Державну
виконавчу службу» шкода, заподіяна
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час виконання
рішення, підлягає відшкодуванню у
порядку, передбаченому законом, за
рахунок держави. ПЛЕНУМ
ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З
РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ у ПОСТАНОВІ від 07.02.2014 року № 6
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» роз'яснив,
що при розгляді позовів фізичних чи
юридичних осіб про відшкодування
завданої шкоди рішеннями, діями чи
бездіяльністю державного виконавця
під час проведення виконавчого
провадження суди повинні виходити з
положень статті 56 Конституції України ,
статті 11 Закону "Про державну виконавчу
службу", частини другої статті 87 Закону
про виконавче провадження, а також з
положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати,
що в таких справах відповідачами є
держава в особі відповідних органів
державної виконавчої служби, що мають
статус юридичної особи, в яких працюють
державні виконавці, та відповідних
територіальних органів Державної
казначейської служби України.

Протягом розгляду
справи у суді першої інстанції
відповідний територіальний орган
Державної казначейської служби
України до участі у справі не був
залучений , що взагалі виключає
можливість розгляду питання
заподіяння позивачу моральної шкоди
діями відділу державної виконавчої
служби Кіровоградського районного
управління юстиції.

Доводи апеляційної також
фактично зводяться до обгрунтування
заподіяння позивачу моральної шкоди з
причини невиконання відділом
державної виконавчої служби
Кіровоградського районного управління
юстиції ухвали апеляційного суду від 26
липня 2012 року.

Доводів заподіяння моральної
шкоди іншими відповідачами ні позовна
заява , ні апеляційна скарга не містять.

Інші доводи апеляційної
скарги є також необгрунтованими.

Є необгрунтованими і
доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
враховуючи наступне.

Із матеріалів справи
вбачається, що при першому розгляді
справи рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 30 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 15.01.2013 року у задоволенні
позову було відмовлено. ( т.1 ас.116-119,
156-158) Ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 листопада 2013 року рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 30
листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 15.01.2013 року - скасовано,
справу направлено на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції в
ухвалі зазначив, що суди попередніх
інстанції не врахували роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України ,
наданих у постанові від 06 листопада 2009
року № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» , не врахували
та залишили поза увагою порушення
принципу публічності під час укладення
договору дарування ( т.1 ас. 198-200)
Відповідно до ч.4 ст.
338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи.

Зважаючи на вище
зазначені обставини та вимоги ч.4 ст. 338
ЦПК України , суд першої інстанції
врахував висновки і мотиви суду
касаційної інстанції та дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову.
Оскільки
відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи, апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції в оскаржуваній
частині залишенню без змін.
Виходячи з
вищенаведеного , колегія суддів дійшла
висновку , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
, його висновки відповідають фактичним
обставинам справи, а тому підстави для
його скасування в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.
303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 313-315, 319 ЦПК
України , колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
апеляційну скаргу ОСОБА_3, до якої
приєдналася ОСОБА_4 - відхилити.
Рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 07 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя

Судді :