Справа № 357/656/2014-ц Головуючий у І
інстанції Гапоненко А.П.Провадження №
22-ц/780/3740/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 52
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Ігнатченко Н.В., Волохова Л.А.

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Росава» на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до Приватного акціонерного товариства
«Росава» про скасування наказів про
відсторонення від роботи, поновлення
на роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року позивач звернувся до
суду та, уточнивши позовні вимоги,
просив скасувати накази: №757 від 21
листопада 2013 року про проходження
медичного огляду, №795 від 09 грудня 2013
року про відсторонення від роботи та
застосування дисциплінарного
стягнення, №797 від 09 грудня 2013 року про
проходження медичного огляду; стягнути
з відповідача на його користь середній
заробіток за час незаконного
відсторонення від роботи за період з 10
грудня 2013 року по 08 січня 2014 року в сумі
2 242 грн.; стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі 5 000
грн.; скасувати накази від 15 січня 2014
року №16 та від 17 січня 2014 року №46-к,
поновити його на посаді
слюсаря-ремонтника 6 розряду дільниці з
ремонтно-будівельних робіт та внести у
трудову книжку та стягнути судовий
збір.

Мотивував тим, що з жовтня місяця 1998
року він був прийнятий на роботу і
працював у ВАТ «Росава»
екскаваторником. З 2001 року був
переведений на роботу
слюсарем-ремонтником у ЗАТ «Росава». З
22 березня 2010 року працював
слюсарем-ремонтником 6 розряду в
Управлінні з ремонту та проектування
(УРП) ЗАТ «Росава». На підставі наказу №
446 від 04.05.2011 року Закрите акціонерне
товариство «Росава» перейменоване у
Приватне акціонерне товариство
«Росава».

Наказом № 647-к від 16 квітня 2013 р.
позивача було звільнено з роботи на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул
без поважної причини з датою
звільнення - 07 лютого 2013 року.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 22 серпня 2013 р.
його було поновлено на роботі
слюсарем-ремонтником 6 розряду
дільниці з ремонтно-будівельних робіт
ПрАТ «Росава». Дане судове рішення
набрало чинності з 04 листопада 2013 року
після апеляційного розгляду справи.
Проте відповідач ухиляється від
виконання рішення суду, не допускає
його до роботи слюсарем-ремонтником 6
розряду дільниці ремонтно-будівельних
робіт.

21 листопада 2013 року відповідачем було
видано наказ № 757 про проходження
медичного огляду. Зазначеним наказом
позивач був зобов'язаний у строк до 06
грудня 2013 року пройти медичний огляд в
ТОВ «Медичний центр «Рось» та
Білоцерківському психонаркологічному
територіальному медичному об'єднанні.

09 грудня 2013 року відповідач видав наказ
№ 795 про відсторонення позивача від
роботи з 10 грудня 2013 року до
проходження періодичного медичного
огляду та застосування
дисциплінарного стягнення. Пунктом 2
цього ж наказу позивачу була оголошена
догана за ухилення від проходження
обов'язкового медичного огляду.
Відповідно до зазначеного наказу
позивачу не нараховується заробітна
плата та заблокована його перепустка.

09 грудня 2013 року відповідач видав наказ
№ 797 про проходження медичного огляду,
яким знову зобов'язав позивача в строк
до 20 грудня 2013 року пройти медичний
огляд в TOB «Медичний центр «Рось» та
Білоцерківському психонаркологічному
територіальному медичному об'єднанні.

Вказав, що вищезазначені накази
відповідача є незаконними і такими, що
підлягають скасуванню та просив
задовільнити позовні вимоги.

Рішенням суду позов задоволено
частково, скасовано накази: №757 від 21
листопада 2013 року про проходження
медичного огляду, №795 від 09 грудня 2013
року про відсторонення від роботи та
застосування дисциплінарного
стягнення, №797 від 09 грудня 2013 року про
проходження медичного огляду, №16 від 15
січня 2014 року про звільнення з посади
за систематичне невиконання без
поважних причин трудових обов'язків, та
№46-к від 17 січня 2014 року про припинення
трудової угоди. Поновлено позивача на
роботі слюсарем-ремонтником 6 розряду
дільниці з ремонтно-будівельних робіт
та зобов'язано відповідача внести
відповідний запис у трудову книжку.
Стягнено з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
незаконного відсторонення від роботи
та вимушеного прогулу за період з 10
грудня 2013 року по 26 березня 2014 року у
розмірі 9 822 грн. 15 коп. та судові витрати
на правову допомогу у розмірі 420 грн.,
всього стягнено 10 242 грн. 15 коп. Стягнено
з відповідача на користь позивача 1 000
грн. на відшкодування моральної шкоди
та судовий збір - 243 грн. 60 коп. Рішення в
частині поновлення позивача на роботі
та в частині стягнення на його користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в межах суми за один місяць
допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю.

Мотивує свої вимоги тим, що суд першої
інстанції, ухвалюючи оскаржуване
рішення, порушив норми матеріального
та процесуального права, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими.

Вказує, що висновки суду першої
інстанції про те, що умови праці
позивача не змінилися, є помилковими.
Обґрунтовує вказане, посилаючись на
результати атестації умов робочого
місця позивача, згідно з якими комісія
встановила, що до шкідливих та
небезпечних факторів виробничого
середовища додалися: робота з
бензином, уайт-спиритом та робота на
висоті.

Зазначає, що висновок медичної комісії
Київської обласної клінічної лікарні
від 11 квітня 2013 року є неповним та
необ'єктивним, оскільки всупереч п.п.
2.6., 2.16. «Порядку проведення медичних
оглядів працівників певних категорій»,
у п. 8 та п. 9 не зазначено шкідливі та
виробничі фактори трудового процесу та
не вказані конкретні пункти додатків 4,5
Порядку.

Апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач тривалий час, а саме з жовтня
місяця 1998 року працював у ВАТ «Росава»
екскаваторником. З 2001 року був
переведений на роботу
слюсарем-ремонтником у ЗАТ «Росава».

З 22 березня 2010 року позивач працював
слюсарем-ремонтником 6 розряду в
Управлінні з ремонту та проектування
(УРП) ЗАТ «Росава».

На підставі наказу № 446 від 04 травня 2011
року ЗАТ «Росава» перейменоване у ПАТ
«Росава».

Наказом № 647-к від 16 квітня 2013 року
позивача було звільнено з роботи на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул
без поважної причини з датою
звільнення - 07 лютого 2013 року.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 22 серпня 2013
року його було поновлено на роботі
слюсарем-ремонтником 6 розряду
дільниці з ремонтно-будівельних робіт
ПрАТ «Росава».

Дане судове рішення набрало чинності з
04 листопада 2013 року після апеляційного
розгляду справи. Згідно наказу №538 від
23 серпня 2013 року позивача було
поновлено на роботі з 08 лютого 2013 року
на роботі слюсарем-ремонтником 6
розряду.

Наказом ПАТ «Росава» № 896 від 01
листопада 2012 року в структурі
підприємства ліквідувалося управління
з ремонту та проектування тому
позивача було переведено до дільниці
з ремонтно-будівельних робіт.

Згідно наказу № 725 від 11 листопада 2013
року «Про проведення атестації
робочого місця слюсаря-ремонтника
управління з ремонту та проектування»
та наказу № 738 від 15 листопада 2013 року
«Про результати проведення атестації
робочого місця за умовами праці» було
здійснено атестацію робочого місця
слюсаря-ремонтника 6-го розряду
дільниці ремонтно-будівельних робіт.
Відповідно проведеної атестації умови
праці позивача, які фактично не
змінились, були визнані шкідливими. По
результатам атестації робочого місця
позивача знову було направлено для
проходження медичного огляду.

Оскільки позивач не пройшов медичний
огляд, відповідно до наказу № 757 від 21
листопада 2013 року, відповідачем було
видано наказ № 795 від 09 грудня 2013 року
про відсторонення його від роботи та
застосування до нього дисциплінарного
стягнення.

Крім того, судом першої інстанції також
встановлено, що позивач медичний огляд
пройшов 11 квітня 2013 року у Київській
обласній клінічній лікарні та отримав
висновок медкомісії про придатність
для роботи за професією
слюсар-ремонтник. Дані обставини
підтверджується відповідними
медичними документами, а саме: копією
картки працівника, який підлягає
періодичному медогляду 11 квітня 2013
року, копією дуплексного сканування
від 10 квітня 2013 року, копією медичної
довідки про проходження періодичного
медогляду від 11 квітня 2013 року. Для
проходження медкомісії позивач був
направлений до медичного закладу
відповідно до листа Міністерства
охорони здоров'я України від 19 березня
2013 року № 1-06-01 та листа Департаменту
охорони здоров'я Київської
облдержадміністрації від 29 березня 2013
року №1-36-1074.

Також по справі судом встановлено, що
умови праці робочого місця позивача до
атестації і після атестації фактично
не змінились, позивач пройшов медичний
огляд, направлення його на повторний
медичний огляд був безпідставним.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідачем безпідставно були
видані накази про направлення позивача
для проходження медичного огляду,
відсторонення його від роботи, тому
накази слід визнати не законними і
такими, що підлягають скасуванню.

З матеріалів справи суд першої
інстанції не вбачав умислу позивача та
вчинення ним будь-яких умисних дій,
направлених на порушення трудової
дисципліни, а також не вбачав порушення
ним вимог трудового законодавства, які
могли б бути підставою для
застосування до нього дисциплінарного
стягнення. Разом з цим суд вбачав
порушення правил і порядку
застосування дисциплінарних стягнень
з боку відповідача, який не врахував
всіх обставин при їх застосуванні, не
зажадав від позивача письмових
пояснень, безпідставно не допустив
позивача до роботи та заблокував
перепустку до робочого місця.

У зв'язку з вищезазначеним, суд першої
інстанції дійшов висновку про
поновлення позивача на роботі та
скасування оскаржуваних наказів.

При цьому суд зазначив, що відповідачем
не подано до суду належних доказів на
підтвердження законності оскаржуваних
наказів.

Встановивши, що відповідач
безпідставно відсторонив позивача від
роботи, суд першої інстанції дійшов
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача середній заробіток
за час вимушеного прогулу, а саме з 10
грудня 2013 року по 26 березня 2014 року у
розмірі 9 822 грн. 15 коп.

З урахуванням роз'яснення постанови
Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, суд прийшов до висновку, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню моральна шкода у
розмірі 1 000 грн.

Колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Так, колегією та судом першої інстанції
встановлено, що умови праці робочого
місця позивача до атестації і після
атестації фактично не змінилися,
позивач проходив медичний огляд,
направлення його на повторний огляд
був безпідставним.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
вірно застосувавши норми
матеріального права, дійшов
правильного висновку що позовні вимоги
про скасування наказу про звільнення
позивача з роботи, стягнення на користь
позивача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 10 грудня 2013 року
по 26 березня 2014 року, всього за 44 робочі
дні в розмірі 9 822 грн. 15 коп., згідно
розрахунку по уточненій позовній заяві
та відшкодування витрат на правову
допомогу відповідно вимогам Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» в розмірі 420 грн. є
обґрунтованими та доведеними повно та
всебічно з'ясованими обставинами і
повністю підтверджуються матеріалами
справи.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому згідно з ст. 308 ч. 1 ЦПК України
колегія відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 308 ч. 1, 315 ЦПК України
колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Росава» -
відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: