Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/1122/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Коваленко
Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Капустинської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлобуд-плюс»,
ОСОБА_8, Юрченка Василя Анатолійовича,
третя особа - приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 про визнання договору
іпотеки недійсним, за апеляційною
скаргою ОСОБА_8 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 25 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року позивачі звернулися до
суду з даним позовом.

Просили визнати недійсним договір
іпотеки від 06 травня 2009 року, укладений
між ОСОБА_8 та товариством з обмеженою
відповідальністю «Житлобуд-плюс»,
посвідчений приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, зареєстрованого в
реєстрі за №1205. Також просили
зобов'язати приватного нотаріуса
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 виключити з Державного
реєстру іпотек обтяження,
зареєстроване 13 вересня 2012 року
відносно наступних квартир: №
11,12,15,19,20,27,32,39, реєстраційний номер 26226633;
№ 40, реєстраційний номер 26226707; № 44,
реєстраційний номер 26229377; № 46,
реєстраційний номер 26229648; № 47,
реєстраційний номер 26212700; № 48,
реєстраційний номер 26213050; № 54,55,56,59,63,
реєстраційний номер 35349894, що
розташовані в будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначали, що
протягом 2011-2012 років згідно договорів
купівлі-продажу, укладених між ними та
ТОВ «Ріал Стар Естейт», придбали у
власність квартири №№ 39,40,44,46,47,48,63, що
розташовані в будинку АДРЕСА_1. В
червні 2012 року стало відомо, що їх
квартири перебувають в іпотеці згідно
договору позики та іпотеки від 06 травня
2009 року, сторонами яких є ТОВ
«Житлобуд-плюс» та ОСОБА_8. Дані
договори підтверджують право
володіння, користування та
розпорядження ОСОБА_8 їх квартирами,
чим порушується їх право власності на
дане житло.

Вважали, що договір іпотеки повинен
бути визнаний судом недійсним,
оскільки представник ТОВ
«Житлобуд-плюс» Юрченко В.А. не мав
необхідних повноважень щодо
підписання будь-яких договорів з
фізичними особами, в тому числі і
оскаржуваного договору іпотеки. Крім
того, умовами договору позики не
встановлено забезпечення даного
договору іпотекою.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 25 грудня 2013 року позовні
вимоги позивачів задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від
06 травня 2009 року укладений між ОСОБА_8
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Житлобуд-плюс»,
посвідчений приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, зареєстрованого в
реєстрі за №1205

Зобов'язано приватного нотаріуса
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 виключити з Державного
реєстру іпотек обтяження,
зареєстроване 13 вересня 2012 р., відносно
квартир: № 11,12,15,19,20,27,32,39, реєстраційний
номер 26226633; № 40, реєстраційний номер
26226707; № 44, реєстраційний номер 26229377; №
46, реєстраційний номер 26229648; № 47,
реєстраційний номер 26212700; № 48,
реєстраційний номер 26213050; №63,
реєстраційний номер 35349894, що
розташовані в будинку АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_8 подав апеляційну
скаргу. Просить рішення Коростенського
міськрайонного суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
позові. Вважає, що оскаржуване рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
всупереч дійсним обставинам справи.

Зокрема зазначає, що суд помилково
прийшов до висновку, що договір позики
від 06.05.2009 року не забезпечений
іпотекою, оскільки п.1.1. договору
іпотеки чітко визначено зобов'язання,
яке забезпечується іпотекою.

Крім того, реальність даних договорів
підтверджується передачею
представником ТОВ «Житлобуд-плюс»
Юрченком В.А. іпотекодержателю
правовстановлюючих документів на
квартири, які є предметом іпотеки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів визнає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов та визнаючи
недійсним договір іпотеки суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
договір позики укладений 06.05.2009 року
між ОСОБА_8 та ТОВ «Житлобуд-плюс» в
особі представника Юрченко В.А. не
забезпечений іпотекою.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1, 3 ст. 203 ЦК України - зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Стаття 215 ЦК України встановлює
загальне правило про те, що правочин є
недійсним у зв'язку з недодержанням в
момент його вчинення стороною
(сторонами) загальних вимог, які
необхідні для чинності правочину,
передбачених статтею 203 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до ст.ст. 546, 575 ЦК України -
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Згідно до ст.3, 18 Закону України „Про
іпотеку" - іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду.

Іпотечний договір укладається між
одним або декількома іпотекодавцями та
іпотекодержателем у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 548 ЦК України визначені
загальні умови забезпечення виконання
зобов'язання.

Зокрема, частиною 1, 2 ст.548 ЦК України
визначено, що виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню.

Виходячи зі змісту наведених
правових норм, можна виділити дві
загальні умови укладення договору
іпотеки. А саме: забезпечення виконання
може мати місце тільки тоді, коли це
встановлено законом або договором;
забезпечення зобов'язання повинно
здійснюватися лише відносно дійсного
зобов'язання. Тож, джерелом виникнення
іпотечних правовідносин є договір, на
підставі якого між сторонами правочину
було досягнуто згоди про встановлення
порядку передання нерухомого майна в
іпотеку.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.05.2009 року між ОСОБА_8 та ТОВ
«Житлобуд-плюс» в особі представника
Юрченко В.А. був укладений договір
позики. У забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним договором в
цей же день між цими ж сторонами був
укладений нотаріально посвідчений
договір іпотеки, за яким в іпотеку було
передано нерухоме майно, а саме
квартири, частина яких в послідуючому
були придбані за договорами
купівлі-продажу позивачами.

Зі змісту оскаржуваного договору
іпотеки вбачається, що при його
укладенні сторонами були визначені та
погоджені його умови, договір укладено
з дотриманням вимог ст.18 Закону України
„Про іпотеку", а саме в письмовій формі
та нотаріально посвідчено.

Тобто, в даному випадку забезпечення
виконання зобов'язання (договору
позики) встановлено укладеним
договором іпотеки. Зокрема, відповідно
до п.1.1 договору іпотеки - цей договір
забезпечує вимогу „Іпотекодержателя",
що випливає з договору позики від 06.05.2009
року, а також з усіх додаткових угод до
нього, які можуть бути укладені до
закінчення строку дії договору позики,
укладеного між „Іпотекодержателем" та
„Іпотекодавцем".

Разом з тим, як свідчать матеріали
справи на момент постановлення
оскаржуваного рішення суду договір
позики від 06.05.2009 року в установленому
законом порядку не визнаний недійсним,
що стверджується рішенням
апеляційного суду Вінницької області
від 22.11.2013 року. Вказаним рішенням
відмовлено у задоволенні позову ТОВ
«Житлобуд-плюс» про визнання
недійсними договору позики та
укладеного на його забезпечення
договору іпотеки. При цьому суд визнав,
що представник ТОВ «Житлобуд-плюс» мав
відповідні повноваження на укладення
зазначених договорів, а тому
відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України ці
обставини не підлягають доказуванню
при розгляді даної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04.06.2014 року
вказане судове рішення залишено без
змін.

Відтак, доводи позивачів про те, що
договір іпотеки підлягає визнанню
судом недійсним, оскільки представник
ТОВ «Житлобуд-плюс» Юрченко В.А. не мав
необхідних повноважень щодо
підписання будь-яких договорів з
фізичними особами, в тому числі і
оскаржуваного договору іпотеки, а
також що умовами договору позики не
встановлено забезпечення даного
договору іпотекою не ґрунтуються на
вимогах закону та обставинах справи.

З огляду на вище наведене колегія
суддів приходить до висновку, що
визнання судом договору іпотеки
недійсним з наведених позивачами
підстав не є законним та обґрунтованим.

Тому рішення суду відповідно до вимог
ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 25 грудня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлобуд-плюс»,
ОСОБА_8, Юрченка Василя Анатолійовича,
третя особа - приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 про визнання договору
іпотеки недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді