Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 червня 2014 року Добропільський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

за участю секретаря Верній М.Г.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Добропілля цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Головне управління
державної міграційної служби України в
Донецькій області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа Головне управління
державної міграційної служби України в
Донецькій області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням мотивуючи тим, що
він є власником житлового будинку
АДРЕСА_1.

15 серпня 2004 року у вказаному будинку за
його згодою зареєструвався ОСОБА_2,
який в той час знаходився у фактичних
шлюбних відносинах з його донькою.

У 2006 році ОСОБА_2 виїхав в м.Маріуполь і
з цього часу в будинку не проживає і
його місцезнаходження йому невідоме.

В теперішній час він не може
розпорядитися будинком оскільки
відповідач в ньому зареєстрована і в
добровільному порядку не бажає знятися
з реєстрації.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, хоча про час і дату розгляду
справи був повідомлений, про причину
неявки не повідомив, тому суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність відповідача і ухвалити
заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК
України.

Позивач не заперечує проти розгляду
справи у відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до договору дарування від 8
травня 1997 року, зареєстрованого в
Добропільському БТІ 14 травня 1997 року,
позивачу на праві власності належить
житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст.41 Конституції України кожен
громадянин має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами
інтелектуальної, творчої діяльності.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснила, що з 2006 року
відповідач не проживає в будинку
позивача і до теперішнього часу його
місце знаходження їй невідоме.

Факт не проживання відповідача за
місцем реєстрації з 2006 року
підтверджується довідкою Білозерської
міської ради.

В даному випадку відповідач порушує
права власності позивача на вільне
використання своєї власності.

Керуючись ст.ст.212-215,224 ЦПК України,
ст.321,182 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користуватися правом на
житло у будинку АДРЕСА_1.

Зобов»язати Головне управління
державної міграційної служби України в
Донецькій області зняти ОСОБА_2 з
реєстрації у будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу в Апеляційний суд Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд, позивачем протягом
10 днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Головуючий

Суддя О.М. Лаврушин

18.06.2014