Справа № 351/652/14-ц
Номер провадження №2/351/397/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді -
Бородовського С.О.,

з участю секретаря -
Маланчук С.Г.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника третьої особи на стороні
відповідачки ОСОБА_3

представника третьої особи на
стороні позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя
особа на стороні позивача ОСОБА_4, третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_3
про виселення з житлового будинку та
зняття реєстрації.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до Снятинського
районного суду із позовом до ОСОБА_2,
третя особа на стороні позивача ОСОБА_7
про виселення з житлового будинку та
зняття з реєстрації. Позовні вимоги
мотивував тим, що є власником 3/5 частин
житлового будинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1. Співвласниками
вказаного житлового будинку є його
дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_3 Також в
спріному будинку зареєстрована та
проживає невістка ОСОБА_2 -
відповідачка, яка останнім часом
відноситься агресивно до нього та його
дружини, систематично вчиняє скандали,
обзиває його нецензурними словами та
погрожує знищенням майна. Крім того
застосовує фізичне насильство. Просить
виселити відповідачку із спірного
житлового будинку та зняти її з
реєстрації за вказаною адресою.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю,
просив позов задовольнити, виселити
відповідачку із житлового будинку та
зняти її з реєстрації.

Представник третьої особи на стороні
позивача позов підтримала, просила
його задовольнити та надала суду
пояснення про те, що відповідачка
конфліктує з позивачем та робить
неможливим його життя; відповідачка зі
своїм чоловіком займають дві найбільші
кімнати в будинку, але між ними
регулярно виникають конфлікти щодо
користування кухнею, в якій проживають
батьки третьої особи.

Відповідачка в судовому засіданні
проти позову заперечила. Надала
пояснення, що дрібні суперечки між нею
та позивачем виникали, однак вважає, що
причин для її виселення немає. Чоловік
відповідачки є співвласником спірного
житлового будинку. З ними проживає
неповнолітня дитина. Ініціаторами
конфліктів є позивач та його дружина.
Однак з лютого місяця 2014 року у неї з
позивачем не було конфліктів у зв`язку
з тим, що позивач завдав відповідачці
побоїв, вона звернулась в міліцію і за
її заявою на позивача було складено
протокол про вчинення хуліганства щодо
відповідачки та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення насильства в сім'ї.

Третя особа на стороні відповідачки
позов заперечив та просив відмовити в
його задоволенні у зв`язку з тим, що
відповідачка є його дружиною і вони
спільно проживають в будинку, який на
праві часткової власності належить
третій особі на стороні відповідачки;
проживають в будинку разом з їх
неповнолітньою дитиною. Ініціатором
конфліктів є його батьки, які погано
відносяться до відповідачки і
провокують конфлікти. Також від
заперечив обставину, що відповідачку
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
насильства в сім`ї щодо позивача, а
також надав суду пояснення про те, що
відповідачка отримала захворювання,
пов`язане з порушенням діяльності
нервової системи внаслідок дії
позивача і його дружини щодо
відповідачки.

Відповідачка та третя особа на стороні
відповідача надали суду пояснення про
те, що відповідачка проходила курс
лікування захворювання, яке неї набуто
внаслідок постійних конфліктів, які
ініціювали позивач та його дружина.

Судом встановлено, що житловий будинок
за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної
сумісної власності належить ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житловий будинок № 173 від
23.01.1998 р.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 04.02.1998 р.
спадкоємцем належного померлому
ОСОБА_8 майна, а саме: 2/5 частин спірного
житлового будинку із відповідною
частиною господарських будівель і
споруд є позивач ОСОБА_5

Згідно довідки Джурівської сільської
ради від 04.03.2014 р. № 141 до складу сім'ї
позивача входять: його дружина ОСОБА_7,
син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_2, онук
ОСОБА_10, мати ОСОБА_11

29.01.2014 р. позивач звернувся до
начальника Снятинського РВ УМВС із
заявою з приводу неправомірних дій
відповідачки, які виразилися в
нецензурному ображанні позивача та
його дружини ОСОБА_7, застосуванні
фізичного насильства.

Згідно постанови Снятинського
районного суду від 01.04.2014 р. провадження
в справі про вчинення ОСОБА_2
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрито
за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Згідно постанови Снятинського
районного суду від 11.02.2014 р. ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, на
підставі ст. 22 КУпАП звільнено від
адміністративної відповідальності за
малозначністю вчиненого
правопорушення та оголошено усне
зауваження, провадження по справі
закрито.

Відповідно до виписки з історії
хвороби № 2313 відповідачка ОСОБА_2
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в 2-му неврологічному відділі
ГУ "Інституту неврології, психіатрії і
наркології НАМН України" з 03.06.2013 р. по
21.06.2013 р.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім`ї або інші особи,
які проживають разом із ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ним в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Так, позивач, його представник та третя
особа на стороні позивача не надали
суду будь-яких доказів того, що існують
правові підстави для виселення
відповідачки у зв`язку з тим, що вона
систематично руйнує чи псує жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття робить неможливим для інших
проживання із нею в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними.

Третя особа на стороні позивача є
співвласником будинку, проживає в
ньому із своєю дружиною - відповідачкою
та їх неповнолітньою дитиною;
відповідачка не має будь-якого іншого
житла. Задоволення даного позову та
відселення відповідачки із житла,
співвласником якого є її чоловік,
означало б розселення подружжя та
розлучення матері із неповнолітньою
дитиною.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України -
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України - власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд і має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. ст. 9, 109 ЖК України, ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом. Виселення із
займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 8 Європейської
конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на повагу до свого приватного і
сімейного життя, до свого житла.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України вказано, що при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України вказано, що у разі
недодержання особою при здійсненні
своїх прав вимог, які встановлені
частинами другою - п'ятою цієї статті,
суд може зобов'язати її припинити
зловживання своїми правами, а також
застосувати інші наслідки, встановлені
законом.

Так, відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України
суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень частин
другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Таким чином правові підстави для
задоволення позову відсутні, а
зловживання позивачем правом на
звернення до суду не підлягає захисту
судом.

На підставі наведеного, ст. ст. 109,
116 ЖК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦК
України, ст.ст. 13, 16 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя
особа на стороні позивача ОСОБА_4, третя
особа на стороні відповідача ОСОБА_3
про виселення відповідачки та зняття
її з реєстрації, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Бородовський С.О.