Справа №761/2456/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/6722/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Гриньковська
Н.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого
судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: позивача -ОСОБА_3

представника позивача
-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 31 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа банк»,
ОСОБА_5 про визнання кредитного
договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа банк», ОСОБА_5 про визнання
кредитного договору недійсним.

Свої вимоги мотивував тим, що його
дружина ОСОБА_5 без його відома уклала 6
липня 2012 року з Публічним акціонерним
товариством «Альфа банк» кредитний
договір № 500288703, однак згідно ч.2 ст. 65
Сімейного кодексу України укладання
такого договору без згоди подружжя
може бути підставою для визнання цього
договору недійсним. Посилаючись на те,
що обов'язковою складовою в пакеті
документів на отримання кредиту є
ксерокопія паспорта позичальника, а в
паспорті ОСОБА_5 міститься відмітка про
шлюб, а тому вважає, що банк був
обізнаний про існування шлюбних
відносин позичальника і мав з'ясувати
згоду подружжя при підписанні
договору. Вказані обставини, на його
думку, є підставою для визнання
кредитного договору недійсним на
підставі ст. 215 ЦК України, а також для
застосування наслідків недійсності
правочину, обумовлених ст. 216 ЦК
України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 березня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання кредитного договору
недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. В апеляційній скарзі послався
на порушення та неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного її вирішення.

Зокрема, зазначив, що суд першої
інстанції не застосував положення
ст.ст. 60, 61, 65 Сімейного кодексу України
та ст. 31 ЦК України, не повністю
дослідив матеріали справи, та не
з'ясував той факт, що виплати по кредиту
здійснюються із сімейного бюджету, а
ОСОБА_5 на даний час ніде не працює, та
всі виплати здійснюються з його доходу,
таким чином кредит створює обов'язки
для нього, як фактичного платника по
цьому кредиту.

Крім цього, судом не з'ясовано, що
зазначений кредитний договір напряму
стосується спільного майна подружжя,
оскільки кредит брався на потреби
сім'ї, а саме для придбання автомобіля
за готівку, що підтверджується
договором купівлі-продажу
транспортного засобу.

Позивач та його представник в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримали та просили її задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати, як необґрунтоване та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог.

В судове засідання не з'явилися
представник відповідача та третя
особа: ОСОБА_5, які у встановленому
законом порядку були повідомлені про
день та час розгляду справи, про
поважність причин своєї неявки суду не
повідомили, а тому, зважаючи на вимоги
ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів
вважає можливим розглянути справу у
відсутність осіб, які не з'явилися в
судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 24
січня 1981 року між ОСОБА_3, та ОСОБА_5 був
зареєстрований шлюб відділом
реєстрації актів цивільного стану в м.
Черкаси. В шлюбі дружина взяла прізвище
чоловіка - ОСОБА_5.

06 липня 2012 року між ПАТ «Альфа банк», як
кредитором, та ОСОБА_5, як
позичальником, був укладений кредитний
договір №500288703. За умовами п. 2.1, п.2.2
Кредитного договору сума кредиту
становила 137000,00 грн. і позичальник
взяла на себе зобов'язання належним
чином повернути кредитору суму
отриманого кредиту, а також сплатити
відповідну плату за користування ним і
виконати інші зобов'язання, визначені
Кредитним договором. Процентна ставка
за користування кредитом становить 25%.
При цьому, до договору додано графік
погашення суми кредитування, за яким
позичальник щомісяця повинен
сплачувати кредитору 5020,14грн

Предметом спірного Кредитного
договору є надання позичальнику
кредитних коштів для власних потреб
шляхом безготівкового перерахування
на рахунок позичальника, що відкритий в
ПАТ «Альфа банк».

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що до
даних правовідносин положення ст.
ст.61,65 СК України не застосовуються, а
вимоги позивача про застосування ст.
ст. 215, 203 ЦК України є безпідставними та
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає його правильним виходячи з
такого.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини,
на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими у судовому
засіданні доказами, та, виконавши усі
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Доводи апеляційної скарги, що при
ухваленні рішення судом першої
інстанції безпідставно не були
застосовані положення ч.2 ст. 65 СК
України стосовно права одного з
подружжя на звернення до суду з позовом
про визнання договору недійсним як
такого, що укладений другим із подружжя
без її, згоди, якщо цей договір
виходить за межі дрібного побутового,
не можуть бути прийняті судом
апеляційної інстанції в якості підстав
для скасування оскаржуваного рішення,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, укладений кредитний договір не
є договором по розпоряджанню майном,
зокрема, спільним майном подружжя,
оскільки за умовами кредитного
договору ОСОБА_5 отримала грошові кошти
в борг, а не розпорядилася майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до роз'яснення у п. 25
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», положення
статті 65 Сімейного кодексу України
щодо порядку розпорядження майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів.

Доводи апелянта про те, що отримані
кошти були витрачені в інтересах сім'ї,
що створює для нього обов'язок по
поверненню отриманих коштів, тому
відповідач повинен був отримати його
згоду на укладення кредитного
договору, колегія суддів вважає
безпідставним.

Крім того, у разі незгоди з діями своєї
дружини ОСОБА_5 по укладенню кредитного
договору, позивач повинен був
заперечувати проти використання
отриманих коштів в інтересах сім'ї.

Інші доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують і не
містять посилання на нові факти чи
засоби доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого в справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 31 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: