Справа № 263/3259/14-ц
Провадження № 2/263/1770/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 червня 2014 року

м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:
головуючого судді Кулика С.В., при
секретарі Антоненко К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засідання в залі
суду м. Маріуполя цивільну справі за
позовом Маріупольської міської ради до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки та
приведення її до придатного для
використання стану,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеною позовною заявою, в
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що 25.02.2013 року спеціалістами відділу
регулювання земельних відносин
Маріупольської міської ради була
проведена перевірка дотримання вимог
земельного законодавства України
громадянином ОСОБА_1, за результатами
було складено акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства.
Зазначеним актом встановлено, що
громадянином ОСОБА_1 самовільно
зайнята та використовуються земельна
ділянка загальною площею 0,002275 га під
розміщення гаражу по АДРЕСА_1 із
земель житлової та громадської
забудови підпорядкованих
Маріупольській міській раді, без
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку. 25.02.2013 року № 22/2013
ОСОБА_1, була направлена вказівка
(попередження), згідно якої останньому
було надано строк на усунення
порушення діючого земельного
законодавства України - вісім днів.
11.03.2013 року працівниками сектору
землеустрою та охорони земель відділу
регулювання земельних відносин
Маріупольської міської ради було
вдруге складено акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, згідно з яким
громадянин ОСОБА_1 вимоги вказівки
(попередження) № 222013 від 25.02.2013 року про
усунення виявлених порушень
земельного законодавства не виконав.
Зазначив, що правовстановлюючі
документи на вищезазначену земельну
ділянку у відповідача відсутні,
добровільно самовільно зайняті
земельні ділянки відповідач не
звільняє. Просить суд зобов'язати
ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку загальною площею 0,002275
га на якій розташований гараж та
привести їх в придатний до
використання стан, включаючи знос
гаражу.

Представник позивача в судовому
засіданні присутній не був, надав до
суд заяву з проханням розглянути
справу за його відсутністю. Не
заперечував проти винесення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, про
слухання справи був повідомлений у
встановленому законом порядку. Причину
неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи зі згоди позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що даний
позов підлягає задоволенню. При цьому
суд виходить з наступного.

Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 25.02.2013 року, за
результатами перевірки встановлено, що
ОСОБА_1 самовільно зайняв та
використовує земельну ділянку площею
0,002275 га із земель житлової та
громадської забудови за адресою
АДРЕСА_1 під розміщення гаражу без
правовстановлюючих документів, що є
порушенням ст. 125, 211 Земельного Кодексу
України /а.с.4/

Згідно із вищезазначеним актом від
25.02.2013 року ОСОБА_1 направлено вказівку
(попередження) від 25.02.2013 року № 222013,
згідно якого він зобов'язаний був
виправити порушення діючого
законодавства України - звільнити
земельні ділянки у восьмиденний строк
та привести її у стан, придатний для
використання /а.с.7/

Відповідно до акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 11.03.2013 року та 28.03.2014
року громадянин ОСОБА_1 вимоги припису
№ 222013 від 25.02.2013 року про усунення
виявлених порушень земельного
законодавства не виконав, самовільно
зайняту земельну ділянку площею 0,002275
га під розміщення гаражу за адресою
АДРЕСА_1 не звільнив /а.с.5, 6/

Відповідно до ст. 13 Конституції
України, від імені Українського народу
право власника здійснюють органи
державної влади і органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Відповідно до ст. 142-145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, окрім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснює територіальна громада
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
ухвалення рішень.

Згідно із ст. 12 Земельного Кодексу
України (далі ЗК України) до
повноважень міських рад у галузі
земельних відносин на території міст
належить надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності, а також передача земельних
ділянок у власність громадян та
юридичних осіб.

Відповідно до п. 12 розділу Х
Перехідних положень ЗК України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження,
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, здійснюють
відповідні сільські, селищні, та міські
ради, а за межами населених пунктів
відповідні органи виконавчої влади.

З доданих до матеріалів справи
документів вбачається, що відповідач
самовільно зайняв земельну ділянку під
розміщення гаражу за адресою
АДРЕСА_1, чим порушив права
територіальної громади м. Маріуполя,
щодо володіння, користування,
розпорядження самовільно зайнятими
земельними ділянками. Даних про те, що у
відповідача маються будь-які
правовстановчі документи на вказані
земельні ділянки не мається.

Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності або користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною
земель»самовільне зайняття земельних
ділянок будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутністю відповідного
рішення органу виконавчої влади або
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину, щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

З огляду на вищенаведене суд
приходить до переконання що спірна
земельна ділянка знаходиться в
адміністративному підпорядкуванні
Маріупольської міської ради, рішення
про надання відповідачу земельних
ділянок для обслуговування гаражу
АДРЕСА_1 не приймалось.

Відповідно до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування витрат, понесених під
час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
та споруд, здійснюється за рахунок
громадян, які самовільно зайняли
земельні ділянки.

Оскільки відповідач самовільно
користується земельною ділянкою,
загальною площею 0,002275 га під
розміщення гаражу за адресою
АДРЕСА_1, вищезазначена земельна
ділянка підлягає звільненню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10,11,60,88, 212,214,215, 224-226 ЦПК України, ст.
13,142-145 Конституції України, ст. ст. 12,116,
125,212 ЗК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Маріупольської міської ради до
ОСОБА_1 про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки та
приведення її до придатного для
використання стану задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку на
якій розташовано гараж площею 0, 002275 га
по АДРЕСА_1 із земель житлової та
громадської забудови
підпорядкованих Маріупольській
міській раді, та привести їх у
придатний для використання стан,
включаючи знос гаражу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Маріупольської міської ради судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана до Жовтневого районного
суду в перебігу десяти днів з моменту
отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участі у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя

С.В Кулик