РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2014 року Дзержинський
міський суд Донецької області у складі
судді Бабенко С.С., при секретарі
Михайловій І.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новгородської
селищної Ради, реєстраційної служби
Дзержинського міського управління
юстиції про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, в обґрунтування
якого зазначив, що рішенням
виконавчого комітету Новгородської
селищної ради Донецької області № 9 від
08.08.1957 року ОСОБА_2 була надана у
безстрокове користування земельна
ділянка площею 639 метра квадратних для
будівництва будинку за адресою:
АДРЕСА_1

На підставі рішення виконавчого
комітету Новгородської селищної ради
м. Дзержинська Донецької області № 9
від 08.08.1957 року був зроблений проект
планування та забудови земельної
ділянки НОМЕР_1 площею 1230,5 метрів
квадратних за адресою: АДРЕСА_1 який був
узгоджений з головним архітектором м.
Дзержинська.

Згідно з проектом виконуючи всі
державно-будівельні норми та санітарні
правила з 1957 року до 1982 року, ОСОБА_2
збудував будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1

На підставі законодавчих та
нормативно-правових актів УРСР та
України будинки і домоволодіння, які
належали громадянам на праві особистої
власності, не підлягали до здачі в
експлуатацію. Порядок та процедуру
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів вперше було
встановлено на законодавчому рівні 05
серпня 1992 року постановою Кабінету
Міністрів України № 449 "Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів недержавного
замовлення".

Відповідно ч. 2 ст. 331 ЦК України
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва.

На початку 1988 року у зв'язку з
тяжкою хворобою ОСОБА_2 запропонував
ОСОБА_1 проживати в його будинку за
адресою: АДРЕСА_1 пояснівши свій вчинок
тим, що у нього є квартира, а працювати
на земельній ділянці він не може.

Через два року ОСОБА_2 помер.

З початку 1988 року та по
сьогоднішній день ОСОБА_1 разом з
жінкою продовжують проживати у
вказаному житловому будинку.

Добросовісно та безперервно
володіють та відкрито користуються
даним нерухомим майном та земельною
ділянкою, доглядають за будинком та
утримують його, постійно роблять в
ньому поточний та капітальний ремонти.

На початку листопада 2013 року зі
ЗМІ ОСОБА_1 дізнався, якщо він бажає
володіти, користуватися та
розпоряджатися вказаним нерухомим
майном, йому необхідно звернутися до
суду із позовною заявою про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю, так як понад 10
років добросовісно, відкрито та
безперервно володіє, доглядає за
будинком.

Просить визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами за адресою :
АДРЕСА_1 в порядку набувальної
давності.

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позову.

Представник відповідача - голова
Новгородської селищної ради, надав
заяву з проханням справу розглянути
без їх участі, заяву визнають.

Представник відповідача -
начальник реєстраційної служби
Дзержинського міського управління
юстиції, позов визнає.

Судом на підставі ст. 174 ЦПК
України винесено ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачами
позову, оскільки це суперечить закону.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що згідно копії паспорту позивача,
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою :
АДРЕСА_2 з 05.09.1998 року. (а.с. 9)

Згідно довідки КП «Бюро технічної
інвентаризації м. Дзержинська»
користувачем будівлі, яка знаходиться
в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, юридичних
документів в БТІ немає. (а.с. 24).

Відповідно до частини першої
статті 344 ЦК особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено ЦК.

В постанові № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
зазначено, що при вирішенні спорів,
пов'язаних із набуттям права власності
за набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК). Не
переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і
344 ЦК України, право власності за
набувальною давністю може бути набуто
на майно, яке належить на праві
власності іншій особі (а не особі, яка
заявляє про давність володіння), а
також на безхазяйну річ. Отже,
встановлення власника майна або
безхазяйності речі є однією з обставин,
що має юридичне значення, і підлягає
доведенню під час ухвалення рішення
суду.

Але, в суді не здобуто жодного
доказу щодо належності спірного
будинку на праві власності іншій особі.

Водночас не здобуто доказів того,
що позивач добросовісно, відкрито,
безперервно володіє спірним нерухомим
майном протягом десяти років.

На підставі наведеного, суд
дійшов висновку, що правові підстави
для задоволення заявлених вимог
відсутні.

Керуючись ст. ст. 10,11.60,212 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

В позові ОСОБА_1 до Новгородської
селищної Ради, реєстраційної служби
Дзержинського міського управління
юстиції про визнання права власності -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя :