У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючого - судді Максимчук З.М.,

Суддів - Собіни І.М., Рожина Ю.М.,

при секретарі судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Апеляційного суду в місті Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Острозького
районного суду Рівненської області від
29 січня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, третьої особи , що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет застави,

В С Т А Н
О В И Л А:

В листопаді місяці 2013 року ПАТ
КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до
ОСОБА_1, в якому посилався на те, що
відповідно до укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» і ОСОБА_2 договору № 0802/134
від 24.03.2008 року останній отримав кредит
у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 16% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 22.03.2011 року. У
порушення зазначених умов договору
ОСОБА_2 зобов»язання за вказаним
договором належним чином не виконав, а
саме не здійснив погашення
заборгованості за кредитом у
встановлені договором строки. У
зв»язку з зазначеними порушеннями
зобов»язань за кредитним договором
ОСОБА_2 станом на 17.10.2013 року має
заборгованість 151883,02 долари США, яка
складається з наступного: 41935,04 доларів
США - заборгованості за кредитом, 58406,92
доларів США - заборгованості по
процентам за користування кредитом; 44278
доларів США - пені за несвоєчасність
виконання зобов»язань за договором; а
також зі штрафів відповідно до умов
кредитного договору 31,28 доларів США
штрафу фіксованої частини; 7231,04 доларів
США - штрафу процентної складової.

В забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором
сторони 24.03.2008 року уклали договір
застави рухомого майна. Згідно
договору застави ОСОБА_2 надав в
заставу напівпричіп «CARNEHL", модель CSKH-S,
рік випуску 1998, № кузова/шасі НОМЕР_1,
реєстраційний номер : НОМЕР_2, що
належав на праві власності ОСОБА_2.
Договором застави передбачено, що у
випадку порушення заставодавцем
зобов»язань за кредитним договором,
або за договором застави,
заставодавець зобов»язаний передати
предмет застави заставодержателю в
заклад. В порушення

________________________________________________________________________
________

Справа № 567/1537/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - В.А.Назарук

Провадження № 22-ц/787/688/2014

Суддя-доповідач - З.М.Максимчук

вищевказаних умов договору, ОСОБА_2
зобов»язання за договором застави не
виконує, предмет застави в заклад банку
не передав. В ході здійснення
моніторингу даного кредиту позивачем
було встановлено, що 23.03.2012 року без
згоди банку ОСОБА_2 реалізував
заставний напівпричіп ОСОБА_1, який
було зареєстровано за останнім за
новим реєстраційним номером НОМЕР_3.
Позивач просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад
позивачу предмет застави - напівпричіп,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та звернути
стягнення на предмет застави
напівпричіп, що належить на праві
власності ОСОБА_1 шляхом продажу
вказаного напівпричіпу позивачем з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою покупцем, зі
зняттям вказаного напівпричіпу з
обліку в органах ДАІ України, а також
наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Рішенням Острозького
районного суду Рівненської області від
29 січня 2014 року позов задоволено
повністю.

В рахунок погашення заборгованості,
що підлягає стягненню з ОСОБА_2 за
кредитним договором № 0803/134 від 24.03.2008
року, в загальній сумі 151883,02 долара США,
що в гривневому еквіваленті становить
1214001 гривень, з яких 41935,04 долара США
заборгованість за основним боргом;
58406,92 долара США заборгованість за
відсотками за користування кредитом;
44278,75 долара США пеня за несвоєчасність
виконання зобов»язань за договором; 31,28
долара США штраф /фіксована частина/;
7231,04 долара США штраф /процентна
складова. Вилучено в ОСОБА_1 та передано
в заклад Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«Приватбанк» предмет застави за
договором застави автотранспорту №
0803/134/ТЗ від 24.03.2008 року напівпричіп
«CARNEHL", модель CSKH-S, рік випуску 1998, №
кузова/шасі НОМЕР_1, реєстраційний
номер : НОМЕР_2, що належить на праві
власності ОСОБА_1, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу на
зазначений напівпричіп і звернено
стягнення на предмет застави -
напівпричіп «CARNEHL", модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі НОМЕР_1,
реєстраційний номер : НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом надання права Публічному
акціонерному товариству комерційний
банк «Приватбанк» на продаж
зазначеного напівпричіпу з укладенням
від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою -покупцем, з наданням
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «Приватбанк» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
такого продажу.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням
суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в
якій вказує на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним та
необгрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що при
ухваленні рішення суд не врахував, що,
право звернутись до суду із позовом у
банку виникло 09.12.2008 року, в день, коли
ОСОБА_2 допустив порушення умов
кредитного договору, тобто ним не був
сплачений черговий платіж, строк
позовної давності сплив 09.12.2011 року.
Вказує, що суд помилково застосував п.
6.8 Кредитного договору в якому сказано,
що строк позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки, пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п»ять років, оскільки дана
норма стосується лише банку та ОСОБА_2,
як позичальника, та регулює відносини
між ними щодо стягнення заборгованості
за кредитним договором. ОСОБА_1 жодного
відношення до кредитного договору
немає. Предмет застави вибув з права
власності боржника і банк фактично
втратив предмет застави 17 квітня 2008
року, в момент відчуження ОСОБА_2
предмета застави для ОСОБА_4, тобто
строк позовної давності сплив 17 квітня
2011 року. Зазначає, що п. 22 договору
застави передбачено, що звернення
стягнення на предмет застави за
вибором заставодержателя здійснюється
з додержанням встановленого чинним
законодавством порядку будь-яким із
способів : через прилюдні торги, в тому
числі з правом укладання
заставодержателем договору
купівлі-продажу предмету застави від
імені заставодавця, через аукціон,
через комісійні магазини, біржу шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю, в тому числі з правом
укладання заставодержателем договору
купівлі -продажу предмету застави від
імені заставодавця, іншим
незабороненим чинним законодавством
способом. Спосіб, що ухвалив суд, є
фактично видачею доручення для банку
від імені відповідача на реалізацію
майна, що не входить до повноважень
суду.

Просить скасувати оскаржуване
рішення і ухвалити нове яким в
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, беручи до уваги пояснення
учасників процесу, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того,
що оскільки в судовому засіданні
встановлено, що в період з 15.04.2008 року по
19.04.2008 року ОСОБА_2 реалізував заставний
транспортний засіб ОСОБА_4, який в
подальшому реалізував його ОСОБА_1, та
відповідно до ст. 27 Закону України «Про
заставу», застава зберігає силу, якщо
за однією з підстав, зазначених в
законі, майно, або майнові права, що
складають предмет застави, переходять
у власність іншої особи, то спосіб
захисту своїх прав обраний позивачем,
відповідає вимогам закону. В грудні 2008
року у ОСОБА_2 виникло прострочення
платежів за кредитним договором і з
цього часу виникло право звернення у
позивача на предмет застави. Звернення
позивача з позовом до суду в листопаді
місяці 2013 року не дає підстав вважати,
що позивач пропустив строк позовної
давності на звернення до суду, так як
відповідно до кредитного договору
встановлено п»ятирічний термін
позовної давності на звернення до суду
з позовом про стягнення
заборгованості, а тому не пропустив і
строк звернення стягнення на предмет
застави, оскільки в цій частині
кредитний договір та договір застави є
взаємопов»язаними.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду, так як він
ґрунтується на обставинах справи,
доказах, які надані сторонами, та
відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 24.03.2008
року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
0803/134, відповідно до якого банк надав
останньому кредит в сумі 50 000 доларів
США, зі спалатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 16% на
рік на суму залишку заборгованості
ОСОБА_2 взяв на себе зобов»язання
відповідно до графіку погашення
кредиту погашати кредит рівними
частинами по 1772 долари США та виконати
свої обов»язки по поверненню коштів до
22.03.2011 року.

Відповідно до умов зазначеного
договору, сторони домовились, що
виконання зобов»язань за договором
забезпечується договором застави
автотранспорту № 0803/134/ТЗ від 24.03.2008
року, відповідно до якого
забезпеченням виконання зобов»язань
за кредитним договором виступає
напівпричіп«CARNEHL", модель CSKH-S, рік
випуску 1998, № кузова/шасі НОМЕР_1,
реєстраційний номер : НОМЕР_2, що
належав на праві власності ОСОБА_2,
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу. Його вартість на
час укладення договору становила 75 750
гривень.

Оскільки, ОСОБА_2 належним
чином не виконував свої зобов»язання
за кредитним договором, і станом на
17.10.2013 року банком нарахована
заборгованість в загальній сумі 151883,02
долара США, що в гривневому еквіваленті
становить 1214001 гривень, з яких 41935,04
долара США заборгованість за основним
боргом; 58406,92 долара США заборгованість
за відсотками за користування
кредитом; 44278,75 долара США пеня за
несвоєчасність виконання зобов»язань
за договором; 31,28 долара США штраф
/фіксована частина/; 7231,04 долара США
штраф /процентна складова.

Відповідно до ч.1 та 7 ст.20
Закону України «Про заставу» , якими
передбачено, що заставодержатель
набуває право звернення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов»язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором. Реалізація
заставленого майна, на яке звернено
стягнення, провадиться державним
виконавцем на підставі виконавчого
листа або наказу господарського суду,
або виконавчого напису нотаріусів у
встановленому порядку, якщо інше не
передбачено цим Законом чи договором.
Крім того, звернення стягнення на
предмет застави, згідно зі ст.590 ЦК
України, здійснюється за рішенням
суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст.. 25 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї із процедур,
передбачених ст..26 цього Закону,
положенням якої передбачено такий
спосіб звернення стягнення на предмет
застави як продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладання договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв,
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Із системного аналізу зазначених
норм права випливає, що актами
цивільного законодавства України
надано право сторонам договору самим
обирати спосіб та порядок врегулювання
спірних питань щодо виконання умов
договору, зокрема заставодержатель має
право на власний розсуд обрати спосіб
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження шляхом
укладання договору купівлі-продажу з
іншою особою- покупцем або на публічних
торгах.

Таким чином, оскільки
сторонами в договорі , п.22 передбачена
можливість звернення стягнення на
предмет застави за вибором
заставодержателя в тому числі і шляхом
продажу предмета застави банком третій
особі у відповідності із вимогами
законодавства України, то суд
обгрунтовано задовольнив позов в
частині визначення способу звернення
стягнення на предмет застави, а саме у
спосіб, зазначений позивачем в позові ,
так як він відповідає умовам договору
та не суперечить вимогам діючого
законодавства.

Що стосується позовних вимог
в частині вилучення у відповідача та
передачі в заклад позивачу предмета
застави - напівпричіпу, свідоцтва про
реєстрацію, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення позову і в
цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»,
якщо протягом 30 днів з моменту
реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
зобов»язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі, якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов»язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет у
володіння обтяжувача /заклад/.

Судом встановлено,що в порушення
умов ст.17.7 договору застави та ч.2 ст.586
ЦК України, ст.17 Закону України «Про
заставу», без згоди банку ОСОБА_2
реалізував заставний напівпричіп
ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 24 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень 04.04.2008 року позивач
зареєстрував у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомості про
обтяження на предмет застави та 26.09.2013
року зареєстровано звернення
стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.27 Закону України
«Про заставу» застава зберігає силу,
якщо за однією з підстав, зазначених в
законі, майно або майнові права, що
складають предмет застави, переходять
у власність іншої особи.

Згідно зі ст..9 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника /покупця/ рухомого майна, що є
предметом обтяження.

Із матеріалів справи вбачається,
що згоду позивач на відчуження
рухомого майна Клієнтом без збереження
обтяження не надавав, а також
відчуження належного ОСОБА_2
автомобіля не здійснювалось в ході
проведення господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з купівлі-продажу, а отже
зареєстроване обтяження є дійсним для
нового власника.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги про те, що Банк фактично втратив
предмет застави 17 квітня 2008 року в
момент відчуження ОСОБА_2 предмета
застави ОСОБА_4, першому покупцю, в
зв»язку з чим предмет застави вибув з
права власності заставодавця і з
даного моменту на протязі трьох років
Банк вправі був звернутися до суду за
захистом свого права, однак не
скористався своїм правом та пропустив
строк позовної давності звернення до
суду не ґрунтуються на законі та
спростовуються вищевикладеними
обставинами. Крім того, відповідно до
п.6.8 Кредитного договору позивач не
пропустив строк звернення до суду з
позовом так як предметом договору
застави автотранспорту № 0803/134/ТЗ є
надання ОСОБА_2 в заставу напівпричіп в
забезпечення виконання ним
зобов»язань перед заставодержателем,
в силу чого заставодержатель має вищий
приорітет /переважне право/ в разі
невиконання позичальником
зобов»язань, забезпечених заставою,
або невиконання Заставодавцем
зобов»язань за цим договором, одержати
задоволення за рахунок переданого в
заставу майна переважно перед іншими
кредиторами заставодавця. За договором
застави заставою забезпечується
виконання зобов»язань ОСОБА_2, що
випливають з кредитного договору від
24.03.2008 року № 0803/134, отже висновки суду
першої інстанції про те, що кредитний
договір і договір застави є
взаємопов"язаними є вірними..

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
відхилити.

Рішення Острозького районного суду
Рівненської області від 29 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
І.М.Собіна

Ю.М.Рожин