Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Панько В.Ф., Мацунича М.В.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хустського районного суду від 5 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Хустської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_2 про визнання права на
обов'язкову частку у спадщині та
зобов'язання внести зміни до свідоцтва
про право на спадщину,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Хустської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_2 про визнання права на
обов'язкову частку у спадщині та
зобов'язання внести зміни до свідоцтва
про право на спадщину

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
проживав в АДРЕСА_1 разом зі своїм дідом
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та
бабою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року. При житті його дід ОСОБА_4 склав
заповіт, яким все майно, що буде
належати йому на день смерті, заповів
позивачу. На час смерті діду ОСОБА_4
належав на праві приватної власності
житловий будинок з надвірними
побудовами і спорудами, який
розташований АДРЕСА_1.

19 грудня 2013 року державний нотаріус
Хустської державної нотаріальної
контори на підставі заповіту ОСОБА_5,
посвідченого Рокосівською сільською
радою 26.03.2013 р. № 64 видав свідоцтво про
право власності на спадщину за
заповітом ОСОБА_2 на вказаний житловий
будинок, не перевіривши наявність
заповіту на ім'я ОСОБА_3 складеного
ОСОБА_4 Про те, що його баба ОСОБА_5
надала заповіт онучці ОСОБА_2 йому не
було відомо.

ОСОБА_3 в порядку ст. 31 ЦПК України
уточнив та змінив предмет позову.
Вважав, що має право на обов'язкову
частку у даній спадщині, оскільки у
нього є заповіт, наданий дідом ОСОБА_4
Відповідачка ОСОБА_2 як спадкоємець не
бажає внести зміни до свідоцтва про
право на спадщину. У зв'язку з наведеним
просив суд визнати право на обов'язкову
частку у спадщині в розмірі 1/2 частки
спадкового майна, що відкрилася після
смерті ОСОБА_4 за заповітом від 19.09.2008
року та баби ОСОБА_5, а також зобов'язати
Хустську державну нотаріальну контору
внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 19 грудня 2013
року, зареєстрованого за № 768 та
виданого ОСОБА_2

Рішенням суду першої інстанції вказані
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі.

ОСОБА_2 не погодилась з цим рішенням,
порушила питання про його скасування
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушенням норм
матеріального права.

В судовому засіданні представник
апелянтки скаргу з наведених підстав
підтримала.

Позивач та його представник вважали, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
спірний житловий будинок належав
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
спадкоємицею якого була ОСОБА_5 -
дружина померлого, яка прийняла
спадщину, але не оформила своїх
спадкових прав; показами свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також оглянутими в
судовому засіданні копіями паспорту
позивача та будинкової книги, якими
доведено факт проживання позивача зі
спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття
спадщини, який протягом строку,
встановленого ст. 1270 ЦК України, не
заявив про відмову від спадщини. Тому
суд вважав його таким, що прийняв
спадщину після смерті діда ОСОБА_4,
визначивши частку в 1/2 ч. будинку.

Однак з даним висновком суду першої
інстанції повністю погодитися не можна
на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
згідно листа Хустського ДПТІ № 60 від
23.01.2014 року майно за адресою АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_4 в цілому (а.с.
22).

Однак, враховуючи те, що ОСОБА_4
перебував в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5 і за час шлюбу нажили це майно,
то спадкове майно, яке належало ОСОБА_4,
складається лише з 1/2 частини цього
майна.

Відповідно до заповіту від 19 вересня 2008
року, зареєстрованого в реєстрі № 154,
складеного секретарем Рокосівської
сільської ради ОСОБА_4 все своє майно,
де б воно не було і з чого б воно не
складалося, і все те, що йому буде
належати на день смерті, і на що згідно
з законом матиме право внук ОСОБА_3 (а.с.
12).

З копії паспорта ОСОБА_3 серії НОМЕР_1
виданого Хустським МРВ УМВС України в
Закарпатській області 17.05.2000 р.
вбачається, що місце проживання
останнього зареєстровано АДРЕСА_1, дата
реєстрації 30.07.2010 року (а.с. 6). Даний факт
стверджується також і копією
будинкової книги для прописки
громадян, які проживають АДРЕСА_1 (а.с. 15,
16).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

На підставі зазначеного суд констатує,
що позивач прийняв спадщину за
померлим дідом ОСОБА_4 по заповіту але
не в частині 1/2 ч. будинковолодіння, а в
1/4 ч. І не має права на обов'язкову
частку спадкового майна в розумінні
статті 1241 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року №7 «Про судову практику у справах
про спадкування» перелік осіб, які
мають право на обов'язкову частку, що
визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і
розширеного тлумачення не потребує.
При визначенні розміру обов'язкової
частки в спадщині враховуються всі
спадкоємці за законом першої черги,
увесь склад спадщини, зокрема, право на
вклади в банку (фінансовій установі),
щодо яких вкладником було зроблено
розпорядження на випадок своєї смерті,
вартість речей звичайної домашньої
обстановки та вжитку, вартість
заповідального відказу. За згодою
особи, яка має право на обов'язкову
частку у спадщині, належна їй частка
визначається з майна, не охопленого
заповітом. У разі незгоди ця частка
визначається з усього складу спадщини.
Той зі спадкоємців, який має право на
обов'язкову частку у спадщині та
проживав разом із спадкодавцем на день
його смерті, вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо у визначеному
законом порядку не відмовився від неї.
Якщо той зі спадкоємців, хто має право
на обов'язкову частку та не проживав зі
спадкодавцем на день його смерті, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. У
разі порушення права спадкоємців на
обов'язкову частку у спадщині суд може
вирішувати питання про недійсність
свідоцтва про право на спадщину лише в
тій частині, яка складає обов'язкову
частку. Суд може зменшити розмір
обов'язкової частки у спадщині з
урахуванням відносин між спадкоємцем
та спадкодавцем, а також інших
обставин, які мають істотне значення,
зокрема майнового стану спадкоємця.
Позбавлення особи права на обов'язкову
частку судом ЦК не передбачає, хоча
особа, яка має право на обов'язкову
частку, може бути усунена від права на
спадкування відповідно до статті 1224 ЦК.

Тобто, в врахуванням вищенаведеного,
ОСОБА_3 не відноситься до осіб, які
мають право на обов'язкову частку у
спадковому майні.

Таке право - на обов'язкову частку - мала
ОСОБА_5, після смерті свого чоловіка
ОСОБА_4, оскільки на момент смерті
останнього, була непрацездатною особою
пенсійного віку, проживала у
спадковому будинку та фактично
прийняла спадщину. З врахуванням того,
що інші спадкоємці не звертались до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, інших спадкоємців
першої черги немає. Тому у випадку
відсутності заповіту ОСОБА_5
спадкувала б всю частину будинку, яка
належала її померлому чоловікові. Але
оскільки на майно чоловіка є заповіт на
ім'я позивача, її обов'язкова частка
становить половину від всього
належного її чоловікові майна
відповідно до зазначеної ч.1ст.1241 ЦК
України. Інша половина майна ОСОБА_4
повинна належати позивачу відповідно
до заповіту і ця частина по відношенню
до цілого будинку становить його 1/4
частину.

Інші 3/4 частини будинку становили
майно ОСОБА_5 і, відповідно, ця частина
будинку успадковується відповідачкою
ОСОБА_2 по заповіту ОСОБА_5: 26 березня 2013
року ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося, і все
те, що їй буде належати на день смерті, і
на що згідно з законом матиме право
заповіла внучці ОСОБА_2 /48/

Згідно з вимогами ч.2 ст. 1300 ЦК України
на вимогу одного із спадкоємців за
рішенням суду можуть бути внесені
зміни до свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставою для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314 ЦПК України,
судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Хустського районного суду від
05 травня 2014 року по даній справі
змінити, виклавши його резолютивну
частину наступним чином.

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4
частину будинку АДРЕСА_1 як на спадкове
майно ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, за заповітом від 19 вересня 2008
року.

Зобов'язати Хустську державну
нотаріальну контору внести зміни до
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, виданого Хустською
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, шляхом
видачі нових свідоцтв про право на
спадщину за заповітом: ОСОБА_2 на 3/4
частини спадкового майна та ОСОБА_3 на
1/4 частину спадкового майна.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: