У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Нагорняк В.А., розглянувши
касаційну скаргу представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Черкаської області від 23 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
Будищенської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
про визнання недійсним рішення
сільської ради та скасування свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,

встановив:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, Будищенської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області про визнання
недійсним рішення сільської ради та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що на підставі
договору купівлі-продажу від 20 травня
2010 року він є власником житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 0,2500 га. ОСОБА_4
є власницею сусідньої земельної
ділянки. 30 вересня 2011 року
міськрайонним управлінням Держкомзему
у м. Черкаси та Черкаському районі, на
підставі рішення виконавчого комітету
Будищенської сільської ради № 83 від 25
грудня 2001 року та рішення Будищенської
сільської ради № 9-13 від 19 травня 2011
року, йому виданий державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯК № 241912.

Влітку 2013 року, аналізуючи та
порівнюючи межі земельних ділянок, що
відображені в державних актах та
фактичні межі земельної ділянки, які
склалися ще в 1990 році, згідно з планом
забудови земельної ділянки від 19 липня
1990 року, ним було виявлено значні
відхилення, які підтвердилися у
висновках ПП
«Геотоп-Сервіс», яке здійснювало обмір
його земельної ділянки та готувало
документацію для її приватизації. У
зв'язку з цими обставинами він
звернувся до суду з позовом до
управління Держземагентства у
Черкаському районі та Будищенської
сільської ради про визнання недійсними
рішень сільської ради про надання йому
у приватну власність земельних ділянок
і виданих державних актів.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 12 вересня
2013 року визнано недійсними та
скасовані державні акти про право
власності на землю, видані на його ім'я,
у зв'язку з відхиленням від фактичного
користування земельними ділянками.

Згодом, йому стало відомо, що на
підставі рішення Будищенської
сільської ради від 19 жовтня 2011 року за
№ 13-3, ОСОБА_4 зареєструвала право
власності та отримала свідоцтво про
право власності на нерухоме майно
серія САС 866582 від 30 квітня 2013 року
на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Враховуючи межі земельної ділянки, які
відображені в свідоцтві, відповідач
почала вчиняти дії щодо перенесення
межі між земельними ділянками та
фактично здійснювала самозахват
належного йому нерухомого майна,
розташованого на межі земельних
ділянок. Незважаючи на його
заперечення, відповідачка їх ігнорує
та продовжує здійснювати перенесення
паркану, розширюючи власну земельну
ділянку за рахунок його земельної
ділянки.

На підставі
вищевказаного та керуючись ст. 328 ЦК
України та ст. 155
Земельного кодексу України позивач
просив суд визнати недійсним рішення
Будищенської сільської ради №13-3 від 19
жовтня 2011 року та скасувати свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
серія САС 866582 від 30 квітня 2013 року,
видане на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 09 квітня
2014 року, з урахуванням ухвали
Черкаського районного суду Черкаської
області від 09 квітня 2014 року,
виправлено описку в резолютивній
частині рішенні Черкаського районного
суду Черкаської області від 09 квітня 2014
року. Резолютивну частину рішення
викладено в такій редакції: «скасувати
рішення Будищенської сільської ради №
13-3 від 19 жовтня 2011 року в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою по складанню
документів, що посвідчують право
власності на земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства 0,5247 га в межах АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_4, розроблену ПП «Геотоп-Сервіс»
та в частині надання у приватну
власність земельну ділянку ОСОБА_4 для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,5247 га по
фактичному користуванню за адресою:
АДРЕСА_1 та в частині віднесення 0,5247 га
до категорії земель
сільськогосподарського призначення (п.
З)». В іншій частині рішення залишено
без змін.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 23 травня 2014 року рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 09 квітня 2014 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
відмовлено в задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що при
передачі земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_4 сільською радою був
порушений Порядок розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 травня 2004 року № 677,
оскільки була затверджена технічна
документація із землеустрою в той час,
як необхідно було розробляти проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, неправильно було визначай
цільове призначення земельної ділянки,
як землі сільськогосподарського
призначення, окільки на ній
розташований жилий будинок. Крім цього,
приватизація земельної ділянки ОСОБА_4
порушує право ОСОБА_2 на користування
своєю земельною ділянкою.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову, правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
Будищенської сільської ради
Черкаського району Черкаської області
про визнання недійсним рішення
сільської ради та скасування свідоцтва
про право власності на нерухоме майно.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк