КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2300/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Харитоновій І.С., Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3, ОСОБА_4,

товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус»

про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ТДВ «СТДВ «Глобус», в якому з
урахуванням остаточних уточнень до
позовної заяви (а.с. 91-95) просив суд
стягнути з ТДВ «СТДВ «Глобус» 45 317,80 грн.
на відшкодування матеріальної шкоди,
100000 грн. на відшкодування моральної
шкоди, стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 45317,80 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, 100000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
посилається на те, що 15 квітня 2013 р. о 21
год. 05 хв. на регульованому перехресті
вул. Ген. Петрова та вул. Гайдара
сталася ДТП: наїзд автомобіля
«Ніссан-Максима» д/з «НОМЕР_1» під
керуванням водія ОСОБА_3, який рухався
по вул. Ген. Петрова з боку вул.
Космонавтів у напрямку вул. І. Рабіна на
пішохода ОСОБА_2, який перетинав
проїжджу частину з лівого боку направо,
за ходом руху автомобіля. В результаті
ДТП ОСОБА_2 спричинені тілесні
ушкодження середньої тяжкості у
вигляді: закритого медіального
перелому лівої стегнової кістки з яким
його було доставлено до Одеської
обласної клінічної лікарні.

Позивач стверджує, що вина ОСОБА_3
підтверджується висновком № 1911/1938
судової транспортно-трасологічної і
автотехнічної експертизи по
дослідженню слідів і ушкоджень на
автомобілі «Ніссан-Максима» д/з НОМЕР_1,
а також протоколом одночасного допиту
осіб від 19 липня 2013 р. підчас якого було
допитано ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ОСОБА_2 вказує, що внаслідок вказаного
ДТП він отримав третю групу
інвалідності, на підтвердження чого
надав суду довідку до акту огляду
спеціалізованої травматологічної
медико-соціальної експертної комісії
від 24 вересня 2013 р.

Позивач зазначає, що на ліки він
витратив 2637,80 грн., на послуги з догляду
витратив 41200,00 грн., на перебування у
лікарні - 1480 грн.

Вказані витрати у загальній сумі 45317,80
грн. та моральну шкоду у сумі 100000 грн.
позивач просить стягнути як зі
страхової компанії так і додатково у
солідарному порядку з ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
тобто моральну шкоду позивач оцінив у
сумі 200000 грн.

Свої вимоги до ОСОБА_4 позивач
обґрунтовує тим, що згідно відповіді
від 21 вересня 2013 р. наданого з центру № 1
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Одеси
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
Одеській області автомобіль
«Ниссан-Максима» д/з «НОМЕР_1»
зареєстрований за ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 наполягав на задоволенні
позовних вимог.

У судове засіданні з'явилися
відповідач ОСОБА_3, який є
представником співвідповідача ОСОБА_4,
представник ОСОБА_3, проти задоволення
позову заперечували. Вказували, що
ОСОБА_4 є неналежним відповідачем,
оскільки відповідальність за
спричинену позивачеві шкоду повинна
нести особа, яка на належній правовій
підставі керувала автомобілем, тобто
ОСОБА_3

ОСОБА_3, в свою чергу, зазначав, що
він також не є належним відповідачем,
адже його відповідальність на момент
ДТП була застрахована у ТДВ «СТДВ
«Глобус» на умовах обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів за полісом № АВ
3504434 від 16.06.2012 р., а тому вимоги про
відшкодування завданої ним шкоди
необхідно пред'являти виключно
страховій компанії.

Представник ТДВ «СТДВ «Глобус» у
судове засідання з'явився, позов не
визнав у повному обсязі, вказував, що
ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» із заявою про виплату
страхового відшкодування до ТДВ «СТДВ
«Глобус» не звертався, відповідно
питання про виплату йому страхового
відшкодування відповідачем не
розглядалося, посилався на відсутність
спору про право з цих підстав, а також
на необґрунтованість та недоведеність
заявлених до стягнення сум.

Вислухавши пояснення
представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,
який є представником співвідповідача
ОСОБА_4, представника ОСОБА_3,
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні 15
квітня 2013 р. о 21 год. 05 хв. на
регульованому перехресті вул. Ген.
Петрова та вул. Гайдара сталася ДТП:
наїзд автомобіля «Ніссан-Максима» д/з
«НОМЕР_1» під керуванням водія ОСОБА_3,
який рухався по вул. Ген. Петрова з боку
вул. Космонавтів у напрямку вул. І.
Рабіна на пішохода ОСОБА_2, який
перетинав проїжджу частину з лівого
боку направо, за ходом руху автомобіля.
В результаті ДТП ОСОБА_2 спричинені
тілесні ушкодження середньої тяжкості
у вигляді: закритого медіального
перелому лівої стегнової кістки з яким
його було доставлено до Одеської
обласної клінічної лікарні.

За даним фактом відомості про
кримінальне правопорушення слідчим ВР
ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області
Бірюковим Є.О. 16.04.2013 року були внесені
до ЄРДР (а.с. 22).

Внаслідок вказаного ДТП ОСОБА_2 отримав
третю групу інвалідності, на
підтвердження чого надав суду довідку
до акту огляду спеціалізованої
травматологічної медико-соціальної
експертної комісії від 24 вересня 2013 р.
(а.с. 21).

Судом також встановлено, що власником
автомобіля «Ніссан-Максима» д/з
«НОМЕР_1» згідно відповіді від 21
вересня 2013 р. наданого з центру № 1
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, з обслуговування м. Одеси
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
Одеській області є ОСОБА_4

Під час ДТП зазначеним автомобілем
керував ОСОБА_3 на підставі довіреності
від 19.09.2010 року (а.с. 66).

Згідно ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала,
згідно п.1 ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до п. 6 Постанови № 4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 є
неналежним відповідачем за позовними
вимогами ОСОБА_2, адже він хоча і є
власником автомобіля «Ніссан-Максима»,
не був його володільцем на момент ДТП.

Під час ДТП транспортним засобом
керував ОСОБА_3 та на законній підставі
використовував такий транспортний
засіб, отже саме ця особа мала б нести
відповідальність за завдання шкоди
ОСОБА_2

Через помилкове ототожнення правових
категорій «власник» та «володілець»
позивачем було необґрунтовано
заявлено вимоги до ОСОБА_4, а тому позов
в частині вимог до цього відповідача
судом не задовольняється.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП
була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус»
на умовах обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів за полісом № АВ
3504434 від 16.06.2012 р. (а.с. 55).

ОСОБА_3 своєчасно повідомив про
страховий випадок ТДВ «СТДВ «Глобус»
(а.с. 103).

Відповідно до положень п. 16 Постанови №
4 від 01.03.2013 р. Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» відповідно до статті 21
Закону № 1961-IV на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Отже, оскільки відповідальність
заподіювача шкоди була застрахована
відповідно до норм Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року,
відшкодовувати заподіяну позивачу
шкоду повинен страховик відповідача
ОСОБА_3 - ТДВ «СТДВ «Глобус».

Позивач зазначав, що на ліки він
витратив 2637,80 грн., на послуги з догляду
витратив 41200,00 грн., на перебування у
лікарні - 1480 грн.

Суд частково погоджується із
запереченнями представника ТДВ «СТДВ
«Глобус» щодо необґрунтованості та
недоведеності як заявлених до
стягнення сум майнової шкоди у розмірі
45317,80 грн. так і моральної шкоди у сумі
200000 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 23, 24 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

У зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та
необхідність їх здійснення мають бути
підтверджені документально
відповідним закладом охорони здоров'я.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Наявні у матеріалах справи копії
фіскальних чеків щодо придбання
лікарських засобів (а.с. 15-19) не
дозволяють суду достовірно встановити
факт їх придбання саме позивачем
ОСОБА_2 як і необхідності їх придбання
та взаємозв'язку із ДТП, адже в
матеріалах справи відсутня медична
документація із відповідним
призначенням лікаря за виключенням
копії одного рецепту, назву
лікарського препарату на якому
розібрати неможливо (а.с. 19).

Необхідність витрат ОСОБА_2 на послуги
з догляду за ним у домашніх умовах у
сумі 41200,00 грн. в порушення вимог ст. 24
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 року
документально відповідним закладом
охорони здоров'я не підтверджена, а
тому є необґрунтованою.

Зокрема, у довідці до акту огляду
спеціалізованої травматологічної
медико-соціальної експертної комісії
від 24 вересня 2013 р. (а.с. 21) не зазначено,
що особа потребує стороннього догляду.
Будь-яка інша медична документація, яка
підтверджувала б таку необхідність,
суду надана не була.

В матеріалах справи наявна довідка -
рахунок вартості лікування у Одеській
обласній клінічній лікарні на суму 1480
грн. (а.с. 20), однак доказів оплати цього
рахунку позивачем в порушення вимог
ст.ст. 11, 60 ЦПК України суду не надані.

Щодо заявленої до стягнення моральної
шкоди, відповідно до ст. 261 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року страховиком (у
випадках, передбачених підпунктами "г"
і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту
41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ)
відшкодовується потерпілому - фізичній
особі, який зазнав ушкодження здоров'я
під час дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Згідно ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування. У цій заяві
має міститися:

а) найменування страховика, якому
подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові
(найменування) заявника, його місце
проживання (фактичне та місце
реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо
відшкодування заподіяної шкоди та
відомості (за наявності), що її
підтверджують;

г) інформація про вже здійснені
взаєморозрахунки осіб,
відповідальність яких застрахована,
або інших осіб, відповідальних за
заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання
заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його
відсутності інший документ, яким
відповідно до законодавства України
може посвідчуватися особа заявника,
якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право
заявника на отримання страхового
відшкодування (довіреність, договір
оренди, свідоцтво про право на
спадщину), у разі якщо заявник не є
потерпілим або його законним
представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу
коштів ідентифікаційного номера
платника податку (за умови його
присвоєння), якщо заявником є фізична
особа;

г) документ, що підтверджує право
власності на пошкоджене майно на день
скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
- у разі вимоги заявника про
відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у
разі вимоги заявника про відшкодування
шкоди, пов'язаної із смертю
потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати
на поховання потерпілого, - у разі
вимоги заявника про відшкодування
витрат на поховання потерпілого;

є) документи, що підтверджують
перебування на утриманні потерпілого,
його доходи за попередній (до настання
дорожньо-транспортної пригоди)
календарний рік, розміри пенсій, надані
утриманцям внаслідок втрати
годувальника, - у разі вимоги заявника
про відшкодування шкоди у зв'язку із
смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити
заявника (за наявності).

Відповідно до ст. 36 вищевказаного
закону страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 до
ТДВ «СТДВ «Глобус» із заявою про
виплату йому страхового відшкодування
в порядку ст. 35 вищевказаного закону не
звертався, відразу пред'явивши позов до
суду до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а в
подальшому, уточнивши позовні вимоги, й
до ТДВ «СТДВ «Глобус» .

Стаття 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, суд виходить з
того, що в даному випадку відсутній
спір про право, адже питання про
виплату ОСОБА_2 страхового
відшкодування ТДВ «СТДВ «Глобус» не
розглядалося, ніякого рішення в
порядку ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховиком не приймалося.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
оскільки позивача звільнено від сплати
судового збору у зв'язку із відмовою у
задоволенні позовних вимог судові
витрати слід віднести на рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 88, 212 - 215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус» про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення його вступної та
резолютивної частини.

Суддя
Петренко В. С.