Єдиний унікальний номер: 448/438/14-ц
Провадження № 2/448/149/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.06.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Власюк М.Б.,

за участю представника
позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Маломокрянської сільської ради
Мостиського району Львівської області,
треті особи Мостиська державна
нотаріальна контора, Реєстраційна
служба Мостиського РУЮ Львівської
області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із
зазначеним позовом, покликаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її матір ОСОБА_5,
котрій належав житловий будинок та
господарські споруди, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1.

Стверджує, що за життя така (ОСОБА_5)
склала заповіт, котрим все своє майно
заповіла: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та їй,
позивачці ОСОБА_8

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7
Такий за життя своїм майном не
розпорядився. Належну йому (ОСОБА_7)
частку у спадщині прийняли ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та вона (позивачка ОСОБА_2).

Зазначає, що вважається такою, що
спадщину прийняла, так як фактично
вступила в управління та володіння
спадковим майном після смерті матері,
однак позбавлена можливості належним
чином оформити свої спадкові права
через відсутність правовстановлюючих
документів на спірне спадкове майно.

З огляду на наведене, просила суд
ухвалити рішення, яким визнати за нею
(позивачкою ОСОБА_2) право власності на
1/3 частку житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, однак в матеріалах справи
міститься довіреність про
уповноваження ОСОБА_1 представляти її
інтереси.

Представник позивачки ОСОБА_1 в
судовому засіданні підтримала вимоги
позовної заяви та просить суд позов її
довірительки ОСОБА_2 задовольнити.

Представник відповідача -
Маломокрянської сільської ради
Мостиського району Львівської області
в судове засідання не з'явився, однак
подав заяву в якій проти задоволення
позову не заперечує та просить суд
справу слухати у їх відсутності.

Представник третьої особи -
Реєстраційної служби Мостиського РУЮ
Львівської області в судове засідання
не з'явився, однак подав заяву в якій
просив суд справу слухати у їх
відсутності. Вирішення даного спору
покладає на розсуд суду.

Представник третьої особи - Мостиської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, однак
надіслав копію спадкової справи за
№272/2010 заведеної після смерті ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та просив
справу слухати у їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, однак подала заяву в якій
просила суд справу слухати у її
відсутності. Вирішення даного спору
покладає на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, однак в матеріалах справи
міститься довіреність про
уповноваження ОСОБА_9 представляти
його інтереси.

Представник третьої особи ОСОБА_9
будучи своєчасно і належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, в судове засідання повторно не
з'явився і не повідомив суд про причини
своєї неявки, а також від нього не
надходило клопотання про відкладення
розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивачки ОСОБА_1, дослідивши подані
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України
права і свободи людини громадянина
захищаються судом та відповідно до
вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів передбачено визнання
права.

Судом встановлено, що житловий будинок
з господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
належить до суспільної групи
«колгоспний двір», головою якого була
ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами
справи.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
ОСОБА_5, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 Маломокрянською
сільською радою Мостиського району
Львівської області.

Згідно ч.1 ст.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (в
редакції 2003 р.), Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, а тому, враховуючи, що спірні
правовідносини виникли до набрання

цим кодексом чинності, суд вважає, що
при розгляді даної справи слід
керуватися положеннями ЦК УРСР (в
редакції 1963р.).

Відповідно до ст.524 ЦК в редакції 1963р.
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

З матеріалів справи вбачається, що за
свого життя, а саме 06.03.1989 року ОСОБА_10
склала заповіт, посвідчений секретарем
виконкому Маломокрянівської сільської
ради народних депутатів Мостиського
району Львівської області, за яким усе
майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та позивачці ОСОБА_8
Даний заповіт ніким не оспорювався та
не відмінявся.

У відповідності до ч.1 ст.534 ЦК в
редакції 1963р. кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його (не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям.

Окрім цього встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, один із
спадкоємців за заповітом майна ОСОБА_5
Такий належною йому часткою (частиною
спірного житлового будинку з
господарськими спорудами) у спадщині
не розпорядився та таку успадкували в
рівних частках ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
позивачка ОСОБА_2, однак належним чином
не оформили у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів.

Рішеннями Мостиського районного суду
Львівської області від 13.03.2014 року за
іншими спадкоємцями ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 (спадкоємцем майна дружини
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4)
визнано по 1/3 частки житлового будинку
з господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_2 у встановленому
законом порядку звернулася в
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини і як спадкоємець
майна ОСОБА_5 отримала свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, зокрема
свідоцтво на 1/3 частку земельної
ділянки площею 1,50 га, що знаходиться на
території Маломокрянської сільської
ради Мостиського району Львівської
області, однак у вказаному свідоцтві не
зазначено 1/3 частку житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

При зверненні позивачки ОСОБА_2 до
нотаріальної контори така отримала
відмову у вчиненні нотаріальних дій в
зв'язку з відсутністю належним чином
оформлених правовстановлюючих
документів на житловий будинок.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" встановлено, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Згідно ст.548 ЦК в редакції 1963р. для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Як відомо із змісту ст.549 ЦК України в
редакції 1963 року діями, що свідчать про
прийняття спадщини, визнаються
фактичний вступ спадкоємця в
управління та володіння спадковим
майном або подання ним в державну
нотаріальну контору за місцем
відкриття спадщини заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до ст.550 ЦК в редакції 1963
року, якщо спадкоємець в установлений
ст.549 цього Кодексу строк
вступив в управління або володіння
спадковим майном чи його частиною, суд
з цих підстав вирішує питання не про
продовження пропущеного строку, а про
визнання права на спадкове майно.

Враховуючи вищевикладене та наведені
правові норми, суд вважає, що позивачка
ОСОБА_2 вчинила дії, які
свідчать про прийняття нею спадщини,
яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_5
Окрім цього така (позивачка ОСОБА_2)
здійснювала догляд за спірним
будинком, проводила в такому поточні
ремонти, сплачувала комунальні
платежі, що підтверджується довідкою
Маломокрянської сільської ради
Мостиського району за №623 від 15.11.2013
року.

Вказані обставини також
підтверджуються поясненнями
представника позивачки ОСОБА_1; копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_5; копією
заповіту ОСОБА_5 від 06.03.1989 року; копією
паспорта позивачки ОСОБА_2; довідкою
виданою виконкомом Маломокрянської
сільської ради Мостиського району за
№623 від 15.11.2013 року, з якої відомо, що
ОСОБА_2, ОСОБА_4. та ОСОБА_3 (спадкоємець
ОСОБА_6) здійснюють постійний догляд за
спірним будинком, сплачують відповідні
платежі; копією свідоцтва про право на
спадщину за заповітом; копією
спадкової справи за №273/2010 заведеної
після смерті ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3; довідкою з
КП «Мостиське РБТІ», іншими
матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази мають бути належними і
допустимими у відповідності до вимог
ст.ст.58-59 ЦПК України.

Своїми процесуальними правами
представник позивачки ОСОБА_1
розпорядилась на власний розсуд.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалася позивачка в позовній
заяві та її представник в судовому
засіданні, як на підставу своїх вимог,
оцінивши такі в сукупності, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення вимог позивачки ОСОБА_2
Наявними у справі доказами
установлено, що остання є спадкоємцем
за заповітом майна ОСОБА_5, у
відповідності до вимог ст.549 ЦК України
в редакції 1963 року вчинила дії, які
свідчать про прийняття нею спадщини,
яка відкрилась внаслідок смерті
останньої, а тому суд приходить до
висновку, що є всі підстави для
визнання за ОСОБА_2 права власності на
1/3 частку житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи думку позивача, понесені
судові витрати, як вважає суд, слід
залишити за ними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57-60, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/3 частку житлового
будинку з господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Ю.В.Кічак