22-ц/773/666/14 Головуючий у 1 інстанції:
Плахтій І.Б. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ КБ «Надра») про визнання
кредитних договорів недійсними за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася в суд з позовом до
відповідачів про визнання кредитних
договорів недійсними.

Покликалась на те, що будучи викликаною
в якості свідка в кримінальній справі
по обвинуваченню ОСОБА_2 дізналася, що
на її ім'я в ПАТ КБ «Надра», поза її
волею, було оформлено три кредитних
договори. При цьому їй стало відомо, що
ОСОБА_2 шляхом підробки її підпису
25.03.2008 року було оформлено кредит на
суму 25000 грн., 07.12.2008 року - на суму 5000
доларів США, 05.08.2008 року - кредитний
договір «Автопакет» на суму 246000 грн.
Договорів вона не підписувала. Про
вказані кредитні договори вона
дізналася лише в 2011 році, а тому вважає,
що не пропустила строк позовної
давності. Просила суд, визнати договори
недійсними.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 18 лютого 2014 року позов ОСОБА_1 до ПАТ
КБ «Надра» про визнання кредитних
договорів недійсними задоволено
частково.

Ухвалено визнати недійсним договір
«Автопакет» № 132-АТ від 05.08.2008 року
укладений між Відкритим акціонерним
товариством комерційний банк «Надра»
та ОСОБА_1

Вирішено питання судових витрат.

В решті позову відмовлено

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просила рішення
суду в частині відмови у задоволенні
позову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову в
повному обсязі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до
положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України не
ведеться.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 слід
задовольнити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 18 лютого 2014
року в даній справі в частині відмови у
задоволенні позову скасувати та
ухвалити нове рішення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджувалися;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду як найважливіший акт
правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права (п. 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 року, № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»).

Оскаржуване судове рішення в даній
справі зазначеним вимогам закону не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПАТ КБ «Надра», який є
правонаступником ВАТ КБ «Надра», та
ОСОБА_1 було укладено три кредитних
договори: договір «Автопакет» №132-АТ
від 05.08.2008 року, договір карткового
кредиту від 06.12.2007 року на суму 5000
доларів США, номер розрахункової
картки НОМЕР_1, договір карткового
кредиту від 25.03.2008 року на суму 25000 грн.,
номер розрахункової картки НОМЕР_2.

Також судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 05.08.2008 року
підробив підписи ОСОБА_1, як
позичальника, в договорі «Автопакет»
№132-АТ у якому було зазначено, що
укладається він між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_1 В обґрунтування таких висновків
суд покликався на постанову Луцького
міськрайонного суду від 06.12.2011 року у
справі про обвинувачення ОСОБА_2 у
вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.
366 ч.1, 358 ч.1, ч.2, ч.3, 192 ч.2 КК України (а. с.
4-26).

При цьому суд першої інстанції вважав,
що у вищезгаданій кримінальній справі
було встановлено преюдиціальний факт
підписання договору «Автопакет» №132-АТ
з ВАТ КБ «Надра» не ОСОБА_1, а іншою
особою.

Водночас суд першої інстанції дійшов
висновку, що вищевказаною постановою в
кримінальній справі не встановлено
факту, що два інших оспорюваних
позивачем договори, підписувала не
ОСОБА_1, а інша особа, відтак
недоведеність цього факту є підставою
для відмови у визнанні договорів
карткового кредиту від 06.12.2007 року на
суму 5000 доларів США та договору
карткового кредиту від 25.03.2008 року на
суму 25000 грн. недійсними.

З такими висновками суду погодитися не
можна, оскільки вони зроблені з
порушенням норм матеріального права та
без належного з'ясування дійсних
обставин справи.

При відмові в задоволенні позову з
підстав недоведеності обставин на які
покликалась позивач при зверненні до
суду з позовними вимогами поза увагою
суду залишились положення ч. 4 ст. 10 ЦПК
України відповідно до яких суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 Цивільного
кодексу (далі - ЦК) України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 3 ст. 203 цього Кодексу
передбачено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 205 ЦК України одним із
способів волевиявлення сторін є
укладення правочину в письмовій формі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Належність підпису особі потребує
спеціальних знань і не може бути
встановлена судом без відповідного
експертного висновку.

Як вбачається з матеріалів
кримінальної справи №11-115-11 по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 366 ч.1, 358
ч.1, ч.2, ч.3, 192 ч.2 КК України, яка судом
першої інстанції безпідставно не була
досліджена, між ВАТ КБ «Надра» в особі
відділення №11 філії ВАТ КБ «Надра»
Луцького РУ та ОСОБА_1 06 грудня 2007 року
було укладено кредитний договір шляхом
відкриття рахунку кредитної картки №
НОМЕР_1 та встановлено ліміт
кредитування 5000 доларів США (а. с. 99-104), а
25 березня 2008 року було відкрито
рахунок кредитної картки № НОМЕР_2 та
встановлено ліміт кредитування 25000,00
гривень (а. с. 105-113). Відповідачем було на
ім'я ОСОБА_1 заведено кредитні справи,
прийнято відповідні кредитні рішення
про надання кредитних коштів та
отримано перелік документів від
позичальника.

Згідно з висновком почеркознавчої
експертизи від 05.08.2011 року, що
проводилась за постановою слідчого СУ
УМВС України в Волинській області,
рукописні записи в анкеті клієнта на
оформлення кредитної картки від 06.12.2007
року, яка фактично є кредитним
договором, рукописний запис «Копія
вірна» та підпис виконаний від імені
«ОСОБА_1» на лицевій та зворотній
стороні аркуша копії 1-ої, 2-ої, 3-ої, 10-ої,
11-ої сторінок паспорта громадянина
України серії НОМЕР_3 виданого на ім'я
ОСОБА_1, рукописний запис «Копія вірна»
та підпис виконаний від імені «ОСОБА_1»
на лицевій стороні аркуша копії картки
фізичної особи платника податків
виданої на ім'я ОСОБА_1, виконані не
ОСОБА_1, а іншою особою (а. с. 114-127).

Також відповідно до висновку
почеркознавчої експертизи від 05.08.2011
року, підпис виконаний на лицевій
стороні аркуша виписки-повідомлення
від 05.10.2006 року, в графі «Клієнт _____»,
рукописні записи в анкеті клієнта на
оформлення кредитної картки від 25.03.2008
року, підпис виконаний на лицевій
стороні аркуша анкети клієнта на
оформлення кредитної картки від 25.03.2008
року, в графі «Підпис клієнта ___»,
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (а. с.
128-137).

Дані висновки почеркознавчих
експертиз є чіткими, категоричними та
вмотивованими.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всупереч вищенаведеним нормам,
відповідач не надав жодних доказів на
спростування висновків почеркознавчих
експертиз. Крім того, в судові
засіданні, на які викликався
відповідач до суду апеляційної
інстанції, представник жодного разу не
з'явився, фактично самоусунувшись від
обов'язку спростування заявлених
вимог.

Аналіз наведених обставин в їх
сукупності дає підстави зробити
висновок про те, що позивач ОСОБА_1 не
виявляла свою волю на укладення
кредитних договорів і не підписувала
їх, в зв'язку з чим вказані договори
підлягають визнанню недійсними на
підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Оскільки допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи,
оскаржуване рішення слід скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 лютого 2014 року
в даній справі в частині відмовлених
позовних вимог скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення.

Визнати недійсним кредитний
договір № НОМЕР_1 від 06.12.2007 року,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством комерційний банк «Надра»
та ОСОБА_1.

Визнати недійсним кредитний договір №
НОМЕР_2 від 25.03.2008 року, укладений
Відкритим акціонерним товариством
комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: