АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Рамазан В.В. Провадження №
22-ц/789/591/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника
апелянта - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 10 жовтня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про повернення
подвійної суми авансу та стягнення
пені, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
стягнення подвійної суми авансу в
розмірі 130 000,00 грн., внаслідок
невиконання умов укладеного між ними
попереднього договору від 03.09.2009 року
щодо купівлі-продажу ( в термін до 05.10.2009
року), житлового будинку з
господарськими будівлями та земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, які
знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 10 жовтня 2012
року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
повернення подвійної суми авансу та
стягнення пені - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 в користь
ОСОБА_2 подвійну суму авансових
платежів в розмірі 130 000 (сто тридцять
тисяч) грн. 00 коп. та 1300 (одну тисячу
триста) грн. 00 коп. сплаченого позивачем
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким повністю
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що суд не в
повному обсязі з'ясував обставини
справи, дав неналежну оцінку доказам у
справі, що призвело до порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення ,
виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 338 ч.4 ЦПК України
- висновки і мотиви суду касаційної
інстанції, з яких скасовані рішення є
обов"язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при повторному
розгляді справи.

Ухвалою ВССУ від 05 березня 2014 року
скасовано рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 16 липня 2013
року з направленням справи на новий
розгляд до апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного
суду Тернопільської обл. від 25.05.2013
року, суд касаційної інстанції в своїй
ухвалі, поміж іншого, зазначив про
необхідність встановлення обсягу
повноважень представника за
довіреністю ОСОБА_4 та встановлення
належності на праві власності спірного
рухомого майна, які апеляційним судом
знову таки проігноровано, а також
суперечливість про те, маючи,
довіреність на продаж (приватизацію,
обмін, передачу в оренду, позичку) 12
спірного об"єкту, ОСОБА_4 03.09.2009 р. від
імені ОСОБА_5 уклав попередній договір
за умовами якого сторони
зобов"язуються укласти та належним
чином оформити договір купівлі-продажу
житлового будинку з будівлями, а не ?
його частини та земельної ділянки
розміром 0,1092 га.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що в зв"язку
з порушенням ОСОБА_5 умов п. 5.3
попереднього договору щодо укладення
договору купівлі-продажу житлового
будинку з господарськими будівлями та
земельної ділянки, вона зобов"язана
повернути позивачу подвійну суму
авансу в розмірі 130 000 грн. на виконання
вимог попереднього договору.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія не погоджується.

Судом встановлено, що 03.09.2009 року
між ОСОБА_5 в особі її представника
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено
нотаріально посвідчений попередній
договір, відповідно до умов якого
сторони зобов"язались в майбутньому, в
термін до 05.10.2009 року, укласти і
належним чином оформити договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими будівлями та земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, які
знаходяться по АДРЕСА_1.

На виконання умов вказаного
договору покупець ОСОБА_2 передав, а
продавець ОСОБА_5 в особі представника
ОСОБА_4 отримав суму авансу в розмірі 65
тис. грн.

Згідно п.5.3 попереднього договору
від 03.09.2009 року у випадку невиконання
цього договору продавцем, він
зобов"язується повернути покупцю
протягом 15 днів з дня встановленої п.6.1
цього договору подвійну суму авансу, а
в разі затримки її повернення -
сплатити на користь покупця пеню в
розмірі 2 відсотків за кожен день
прострочення.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_5 свої зобов"язання за
попереднім договором не виконала та в
термін до 05.10.2009 року договір
купівлі-продажу житлового будинку на
умовах попереднього договору не
укладено, подвійну суму авансу не
повернуто.

Відповідно до ч.1,3 ст.237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Згідно ст. 238 ЦК України
представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє. Представник не може
вчиняти правочин, який відповідно до
його змісту може бути вчинений лише
особисто тією особою, яку він
представляє. Представник не може
вчиняти правочин від імені особи, яку
він представляє, у своїх інтересах або
в інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст 241 ЦК України -
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Згідно копії довіреності (а.с.17)
від 05.06.2009 року долученої до матеріалів
справи, так і в оригіналі оглянутому в
суді апеляційної інстанції вбачається,
що ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4
продавати (приватизовувати, обміняти,
здавати в оренду, позичку) за ціну і на
умовах на власний розсуд, належної їй ?
частини житлового будинку з надвірними
будівлями у АДРЕСА_1. Крім того, дана
довіреність містить численні
виправлення, дописки, закреслення.

Так, зокрема в дорученні невірно
вказано прізвище довірителя
"Вільгановська", а також дописано
зверху від руки "ОСОБА_5".

Також в переліку повноважень
згідно доручення після слів "продавати,
приватизовувати, обміняти" зверху від
руки дописано- "укласти попередній
договір"

Внизу довіреності дописано
закреслене не читати, а читати вірно
"ОСОБА_5"-05.06.09" і стоїть підпис "ОСОБА_5",
який визнав її представник в судовому
засіданні і тільки після її підпису
дописано "дописаному вірити", яке
підписом ОСОБА_4 не посвідчено.

Відповідно до п. 11.6. Порядку
вчинення нотаріальний дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22.02.2012
року, на нотаріально оформлюваних
документах дописки і виправлення
повинні бути застережені нотаріусом
перед підписом відповідних осіб
(учасників угод та інших осіб, які
підписали угоду, заяву тощо) і
повторені в посвідчувальному написі.
При цьому виправлення повинні бути
зроблені так, щоб усе помилково
написане, а потім закреслене можна було
прочитати.

Внесення виправлень та доповнень
до нотаріального документа
передбачено п.23 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 03.03.2004
року, в редакції, яка діяла на час
посвідчення довіреності, де вказано
про те, що дописки чи виправлення,
зроблені в тексті правочину, повинні
бути затверджені нотаріусом, підписані
особами, які вчиняють нотаріальну дію,
із зазначенням дати внесених
виправлень чи дописок та скріплені
підписом і печаткою нотаріуса.

Як вбачається із тексту
довіреності та підтверджено
представником апелянта, що повноважень
ОСОБА_4 щодо укладення попереднього
договору, який зроблений іншим
відтінком чорнила , вона не надавала і
що ці повноваження в довіреності
зроблені не нею і відповідно не
оформлені, як цього вимагає
вищезгадана Інструкція, тобто не
застережені нотаріусом, не підписані
ні нею, ні ОСОБА_4 і не закріплені
печаткою нотаріуса, а також на час
підписання доручення такої дописки не
було і не могло бути, оскільки такі
повноваження на укладення
попереднього договору були вкрай
невигідними для неї умовах.

Крім того, 25 вересня 2009 року
ОСОБА_5 подана приватному нотаріусові
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 заява про
відміну і відкликання довіреності від
05 червня 2009 року за реєстровим №367,
посвідчену приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

Приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
направлено лист ОСОБА_4, в якому
повідомляється про те, що ОСОБА_5
відміняє і відкликає довіреність від 05
червня 2009 року за реєстровим №367,
посвідчену приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_5 на підставі
договору дарування від 08.1.2008 року і з
реєстру прав власності на нерухоме
майно від 31.08.2009 р. належить одна друга
спірного будинку з надбудовами та
спорудами(а.с.78-80), а не цілого, як
зазначено в попередньому договорі.

У відповідності до ч.1 ст.1004 ЦК
України - повірений зобов'язаний
вчиняти дії відповідно до змісту
даного йому доручення. Повірений може
відступити від змісту доручення, якщо
цього вимагають інтереси довірителя і
повірений не міг попередньо запитати
довірителя або не одержав у розумний
строк відповіді на свій запит. У цьому
разі повірений повинен повідомити
довірителя про допущені відступи від
змісту доручення як тільки це стане
можливим.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 1006 ЦК
України Повірений зобов'язаний:

1) повідомляти довірителеві на
його вимогу всі відомості про хід
виконання його доручення;

2) після виконання доручення або в
разі припинення договору доручення до
його виконання негайно повернути
довірителеві довіреність, строк якої
не закінчився, і надати звіт про
виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення;

3) негайно передати довірителеві все
одержане у зв'язку з виконанням
доручення.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що дописані повноваження в
довіреності -укласти попередній
договір та відкликання ОСОБА_5
довіреності від 05.06.2009 р. , наданої
ОСОБА_4, свідчить про те, що вона не
надавала ОСОБА_4 повноважень на
укладення попереднього договору від
03.09.2009 р. на купівлю-продаж цілого
спірного будинковолодіння та
земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_4, укладаючи
попередній договір вийшов за межі
наданих йому ОСОБА_5 повноважень. Дій
які свідчать, що він повідомив ОСОБА_5,
про укладення попереднього договору і
чи вона схвалила зазначений правочин,
отримавши кошти по ньому, судом не
встановлено.

Проаналізувавши матеріали
справи, колегія суддів прийшла до
переконання щодо відсутності підстав
для стягнення з ОСОБА_5, як особи, що не
виконала умов п.5.3 попереднього
договору щодо оплати подвійної суми
авансу, а в разі затримки її повернення
сплатити на користь покупця пеню в
розмірі двох відсотків за кожен день
прострочення в користь ОСОБА_2

Враховуючи те, що рішення суду
першої інстанції не відповідає дійсним
обставинам справи, тому у
відповідності до вимог ст. 309 ч.1 ЦПК
України це є підставою для скасування
вище згаданого рішення і ухвалення
нового.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 10 жовтня 2012
року скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про повернення
подвійного авансу та стягнення пені -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк