Провадження № 2/537/430/2014
Справа № 537/1158/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі: головуючого судді - Якимець Т.Є.

при секретарі - Курченко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кременчуці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний Комерційний банк
«Індустріалбанк», за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про поновлення
на роботі, стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ПАТ АКБ «Індустріалбанк» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали, дали пояснення, що позивач
був прийнятий на посаду водія
транспортного відділу Кременчуцької
філії АКБ «Індустріалбанк» по переводу
з АКБ «МТ-Банк». Оскільки АТ «МТ-Банк»,
де працював раніше позивач, був
реорганізований шляхом приєднання до
АКБ «Індустріалбанк», вважають, що
позивач працює у відповідача з моменту,
коли був прийнятий на роботу в АКБ
«МТ-Банк», тобто з 07.12.1996 року. Згідно
наказу № 501 від 14.09.2009 року назва філії
змінена на Кременчуцьку філію ПАТ АКБ
«Індустріалбанк». 19.10.2012 року згідно
наказу № 150-ос позивач був звільнений у
зв'язку із скороченням штату
працівників згідно пункту 1 ст.40 КЗпП
України. 20.10.2012 року позивач був
прийнятий на посаду водія
транспортного відділу Кременчуцької
філії ПАТ АКБ «Індустріалбанк». Згідно
наказу № 181-ос від 29.11.2012 року позивач
був звільнений з 30.11.2012 року в зв'язку
із закінченням строку дії строкового
трудового договору по п.2 ст.36 КЗпП
України. 01.12.2012 року позивач був
прийнятий водієм автотранспортних
засобів в відділ експлуатації та
розвитку Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» в м.Кременчуці. 31.01.2014
року позивач був звільнений у зв'язку
із скороченням штату працівників
згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Вважають
дане звільнення незаконним. На посаді
водія в банківській системі позивач
працював з квітня 1993 року, спочатку в
Кременчуцькій філії АБ «Інко», в липні
1996року був переведений в КБ
«Донкомбанк», а в грудні 1996 року КБ
«Донкомбанк» був реорганізований в
АКБ «МТ-Банк», де позивач продовжував
працювати водієм. Скорочуючи позивача,
відповідач грубо порушив п.1 ст.40 КЗпП
України, не провівши визначеної
законодавством процедури по виявленню
працівника з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
В відділі , де працював позивач, працює
ще 6 працівників, які молодше позивача
за віком, мають менший стаж роботи в
банківській системі на посаді водія.
Оскільки позивач не порушував трудової
дисципліни, не мав зауважень по роботі,
претензій щодо кваліфікації та
продуктивності праці, завжди працював
сумлінно, слідкував за технічним
станом свого автомобіля, часто
виконував роботу, яка не підпадала під
його службові обов'язки, тому вважає, що
при скороченні чисельності штату
працівників має переважне право на
залишенні на роботі. Крім того,
відповідач мав право провести
перестановку працівників і перевести
більш кваліфікованого працівника,
посада якого скорочується , за його
згодою, на іншу посаду, звільнивши з неї
менш кваліфікованого працівника.
Навіть в межах відділу експлуатації та
розвитку така перестановка була
можлива. В період звільнення у
відповідача була вакантна посада
охоронця в Комсомольському відділенні
№ 1, куди була прийнята особа 09.01.2014
року. Також позивачу не була
запропонована робота на вакантних
посадах в інших містах. Одночасно зі
звільненням позивача відповідач
звільнив і його дружину, в цей час у них
на утриманні перебувала хвора мати
дружини, яка на даний час померла.
Прохають суд поновити позивача на
посаді водія автотранспортних засобів
в відділ експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» в м.Кременчуці,
стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу, виходячи із
розрахунку середньоденного заробітку
97 грн.68 коп., а також стягнути
спричинену незаконним звільненням
моральну шкоду в сумі 30000 грн., оскільки
в зв'язку із звільненням позивач
втратив сон, спокій, здоров'я, вимушений
звертатися до адвоката, в суд, на що
йому необхідні додаткові зусилля. Своє
звільнення позивач сприймає як
дискримінацію в галузі права. З наказом
про звільнення він був ознайомлений в
день отримання трудової книжки 31.01.2014
року, тому до суду з даним позовом
звернувся своєчасно.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, прохає в задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити, дав
пояснення, що всі п'ять водіїв, які
працювали в Регіональному відділенні
АКБ «Індустріалбанк» у м.Кременчуці
були прийняті на роботу 01.12.2012 року, за
всіма ними було закріплено по одному
легковому автомобілю, вони мали
однаковий режим роботи, тобто всі вони
виконували роботу однієї кваліфікації
та з однаковою продуктивністю. Станом
на 25.11.2013 року: у водія ОСОБА_6 на
утриманні перебували неповнолітній
син,1999 року народження та матір, 1949
року народження,яка має
сердцево-судинне захворювання та
тромбофлебіт ніг; у водія ОСОБА_3 на
утриманні перебували дружина, донька
та матір дружини, яка частково
паралізована, хворіє на цукровий
діабет; у водія ОСОБА_4 перебували на
утриманні неповнолітній син, 1998 року
народження, матір, 1950 року народження,
та батько,1946 року народження; у ОСОБА_5
на утриманні переребували батько, 1933
року народження, мати,1933 року
народження, яка хворіє на цукровий
діабет та має сердцево-судинне
захворювання. Від водія ОСОБА_1
інформації або документів щодо осіб,
які перебували на його утриманні, до
банку не надходило. За таких обставин
водії ОСОБА_6,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
мають більші переваги на залишенні на
роботі, ніж позивач. Крім того, станом
на 25.11.2013 року в банку не було роботи за
професією та спеціальністю позивача,
тому одночасно з попередженням про
звільнення позивачу були
запропоновані інші вакантні посади,
але позивач письмово від них
відмовився. Станом на 25.11.2013 року
вакантної посади охоронника
відділення №1 у м.Комсомольську не
було, вона з'явилася тільки 31.12.2013 року,
по кваліфікаційним вимогам позивач не
відповідав цій посаді. Враховуючи, що
при звільненні відповідача не було
порушено чинне законодавство, вини
відповідача в спричиненні позивачу
моральної шкоди при звільненні немає,
прохає в задоволенні позовних вимог
позивачу відмовити. Крім того, позивач
з наказом про звільнення від 24.01.2014
року був ознайомлений 24.01.2014 року, а до
суду звернувся 27.02.2014 рок, тобто з
пропуском місячного строку на
звернення до суду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечує, дав
пояснення, що ОСОБА_4 був прийнятий на
роботу одночасно с позивачем з 01.12.2012
року, він також керував автомобілем,
мали однаковий режим роботи, тобто
виконували роботу однієї кваліфікації
та з однаковою продуктивністю. Станом
на 25.11.2013 року на його утриманні
знаходився неповнолітній син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, батьки пенсіонери: матір,
1950 року народження, та батько, 1946 року
народження, які потребували постійної
фінансової допомоги.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_3, проти
задоволення позову заперечує, дав
пояснення, що ОСОБА_3 був прийнятий на
роботу одночасно с позивачем з 01.12.2012
року, він також керував автомобілем,
мали однаковий режим роботи, тобто
виконували роботу однієї кваліфікації
та з однаковою продуктивністю. Станом
на 25.11.2013 року на його утриманні
знаходилися дружина, яка працювала в
режимі неповного робочого дня у зв'язку
з сімейними обставинами, донька,1990 року
народження, матір дружини, 1948 року
народження, яка була прооперована,
хворіє на цукровий діабет та потребує
постійного догляду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_5, проти
задоволення позову заперечує, дав
пояснення, що ОСОБА_5 був прийнятий на
роботу одночасно с позивачем з 01.12.2012
року, він також керував автомобілем,
мали однаковий режим роботи, тобто
виконували роботу однієї кваліфікації
та з однаковою продуктивністю. Станом
на 25.11.2013 року на його утриманні
перебували батьки: батько, 1933 року
народження, та матір, 1933 року
народження, яка хворіє на цукровий
діабет та має сердцево-судинне
захворювання, які потребували
матеріальної допомоги та постійного
догляду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_2, проти
задоволення позову заперечує, дав
пояснення, що ОСОБА_2 був прийнятий на
роботу одночасно с позивачем з 01.12.2012
року, він також керував автомобілем,
мали однаковий режим роботи, тобто
виконували роботу однієї кваліфікації
та з однаковою продуктивністю. Станом
на 25.11.2013 року на його утриманні
перебували неповнолітній син ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, матір, 1939 року
народження,, яка є пенсіонером, має
сердцево-судинне захворювання та
тромбофлебіт ніг.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши позивача, його
представника, представника
відповідача, він же представник третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що
наказом № 904-к від 20.11.2012 року ОСОБА_1
був прийнятий на роботу на посаду водія
автотранспортних засобів в відділ
експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчук з 01.12.2012
року. Цим же наказом були прийняті на
роботу водіями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5.

Із трудової книжки позивача, наказу по
Кременчуцькій філії Акціонерного
комерційного банку «Індустріалбанк» №
05-ос від 13.12.2005 року, наказу ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» № 501 від 14.09.2009 року,
наказу Кременчуцької філії ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» № 152-ос від 20.10.2012 року
вбачається, що він дійсно в банківській
системі на посаді водія працює з 09.04.1993
року.

25.11.2013 року ПАТ КБ «Індустралбанк» був
виданий наказ № 990-к про скорочення
штату у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці,
зокрема скороченням штату в
регіональному відділенні АКБ
«Індустріалбанк» у м,Кременчук, на
підставі рішення правління АКБ
«Індустріалбанк» від 15.11.2013 року та
рішення Спостережної ради АКБ
«Індустріалбанк». Відповідно до цього
наказу з 31.01.2014 року скорочувалися
посади, в тому числі, водія
автотранспортних засобів в відділі
експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчуці. З цим
наказом були ознайомлені як позивач,
так і його дружина ОСОБА_10.

29.11.2013 року ОСОБА_10 був ознайомлений з
попередженням про майбутнє
вивільнення з займаної посади водія
автотранспортних засобів в відділі
експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчук та
одночасно йому були запропоновані
вакантні посади ( за умови
відповідності кваліфікаційним вимогам
банку), де ОСОБА_10 зазначив, із
запропонованими посадами не згоден.

31.01.2014 року позивач був звільнений у
зв'язку із скороченням штату
працівників та відмовою від
переведення на іншу роботу згідно п.1
ст.40 КЗпП України на підставі наказу №
81-к від 24.01.2014 року, рішення
Спостережної Ради АКБ
«Індустріалбанк», наказу № 990-к від
25.11.2013 року про заплановане вивільнення
працівників, попередження від 25.11.2013
року про заплановане звільнення.

Дійсно 18.12.2013 року № 1087-к був звільнений
з 30.12.2013 року охоронник відділення № 1
АКБ «Індустріалбанк» у м.Комсомольск; з
16.12.2013 року на роботу охоронником в
відділ охорони Служби безпеки був
прийнятий ОСОБА_11 (наказ № 1083 від 6.12.2013
року), наказом № 13-к від 08.01.2014 року на
роботу на посаду охоронника в
відділення № 1 АКБ «Індустріалбанк» у
м.Комсомольськ з 09.01.2014 року був
прийнятий ОСОБА_12.

За період з 25.11.2013 року в банку були
прийняті завідуюча каси економіст ІІ
категорії, економіст, економіст І
категорії, 2 провідних економіста,
завідуюча касою, 3 касира, 2 охоронника.

Позивач пояснював, що він міг би, але
йому ніхто не пропонував, вакантні
місця охоронника, на інші вакантні
місяця він дійсно не претендував,
оскільки не має спеціальної освіти.

Надані суду матеріали свідчать, що
ОСОБА_2. має неповнолітнього сина
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, його мати ОСОБА_13
ІНФОРМАЦІЯ_9,, яка є пенсіонеркою, має
сердцево-судинне захворювання та
тромбофлебіт ніг;

ОСОБА_5 має батька ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6,
та матір ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6, які є
пенсіонерами. Мати хворіє на цукровий
діабет та має сердцево-судинне
захворювання.

ОСОБА_3 одружений, відповідно до
наказу від 28.03.2014 року його дружина
працювала неповний робочий день за
сімейними обставинами, має повнолітню
доньку ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_2, матір
дружини ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка була
прооперована, частково паралізована,
хворіє на цукровий діабет, потребує
постійного стороннього догляду.

ОСОБА_4 має сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,
матір ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_4, та батька
ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_5, які є
пенсіонерами.

Наказом № 81-к від 24.01.2014 року з займаної
посади була звільнена дружина
позивача ОСОБА_10.

Відповідно до довідки до акту огляду
МСЕК від 25.12.2013 року ОСОБА_10 є
інвалідом другої групи загального
захворювання з 12.12.2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_10 мати ОСОБА_10 ОСОБА_21
у віці 83 роки, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим 22.02.2014
року Центральним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції у
Полтавській області, актовий
запис № 302., яка перебувала на утриманні
та догляді у позивача та його дружини.

Із змісту ст. 47 КЗпП України
вбачається, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку. У
разі звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
вимогу працівника.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду у справах про звільнення - в
місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що з наказом про звільнення він був
ознайомлений в день отримання трудової
книжки, тобто 31.01.2014 року.

Доводи представника відповідача про
те, що з наказом про звільнення позивач
був ознайомлений 24.01.2014 року свого
підтвердження в судовому засіданні не
знайшли.

За таких обставин суд вважає, що
позивач звернувся до суду в межах
місячного строку, передбаченого
законом.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України
позивач був своєчасно попереджений про
наступне звільнення, при попередженні
позивачу були запропоновані вакантні
місця.

Відповідно до ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, в тому числі, 1)
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Із протоколу № 43 засідання
Спостережної ради АКБ
«Індустріалбанк» вбачається, що в
Регіональному відділенні АКБ
«Індустріалбанк» дійсно відбулися
зміни в штатному розпису.

Стаття 42 КзпП України передбачає, що
при скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше
утриманців;

2)особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації.

Із зібраних доказів по справі
вбачається, що при обговоренні
кандидатури на звільнення
відповідачем не було прийнято до
відома, що при однаковій кваліфікації
та продуктивності праці водіїв в сім'ї
позивача одночасно відповідачем було
звільнено дві особи, і інших осіб з
самостійним заробітком в сім'ї немає.

Відповідно до ст..235 КЗпП України при
звільненні без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядав спір. При винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.

Із довідки про середню заробітну плату
від 07.02. 2014 року вбачається, що станом на
01.01.2014 року заробітна плата позивача
складала 2100 грн.00 коп..

Аналізуючи зібрані докази по справі
суд вважає за необхідне поновити
ОСОБА_1 на посаді водія
автотранспортних засобів в відділ
експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчуці.
Стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі ( 2100х2: 44
робочі дні(грудень -22 робочі дня,
січень-22) = 95грн.45 коп. (середньоденний
заробіток) х 96 (лютий - 20 робочих днів,
березень - 20, квітень - 22, травень - 19,
червень - 15) = 9163 грн. 20 коп.. При цьому з
зазначеної суми необхідно відрахувати
обов'язкові платежі.

Відповідно до ст..237-1 КЗпП України якщо
порушення законних прав працівника
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя
працівникові проводиться
відшкодування спричиненої моральної
шкоди.

Суд вважає, що звільнення позивача
одночасно з дружиною, коли інших осіб з
самостійним заробітком в сім'ї немає, а
також в той час, коли у них була на
утриманні тяжко хвора мати дружини,
спричинило позивачу моральну шкоду,
яку суд оцінює в 3000 грн.00 коп. і вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача.

Суд також вважає за необхідне стягнути
з відповідача на користь держави
судовий збір.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212,213, 215, 367 ЦПК
України, ст.ст.40, 42, 235, 237-1 КЗпП України,
суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний Комерційний банк
«Індустріалбанк» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді водія
автотранспортних засобів в відділ
експлуатації та розвитку
Регіонального відділення АКБ
«Індустріалбанк» у м.Кременчуці.

Стягнути з Акціонерного
Комерційного банку «Індустріалбанк»
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з
01.02.2014 року по 20.06.2014 року включно, за 96
робочих днів, виходячи із
середньоденного заробітку 95 грн.45 коп.,
9163 (дев'ять тисяч сто шістдесят три)
грн.20 ( двадцять) коп..

Стягнути з Акціонерного
Комерційного банку «Індустріалбанк»
на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування спричиненої моральної
шкоди 3000 (три тисячі) грн..00 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляція протягом десяти днів.

Рішення суду в частині поновлення
на роботі підлягає негайному
виконанню.

Суддя

Повний текст рішення
виготовлений 24.06.2014 року.