Рішення

Іменем України

05 червня 2014 року
м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді - Притуляка С.А.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Косенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Добропілля цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Виробничого структурного підрозділу
"Шахтоуправління "Білозерське"
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» шахта "Піонер" про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду
із позовом до ВСП "Шахтоуправління
"Білозерське" ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля» шахта "Піонер" про
стягнення 50000,00 грн. моральної шкоди,
мотивуючи позовні вимоги тим, що під
час виконання трудових обов'язків на
підприємстві відповідача він отримав
травму пальців правої кисті, а також у
нього виникло професійне захворювання.
На підставі чого, довідкою МСЕК від
08.04.2014р. позивачеві встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі
15% за наслідками нещасного випадку та 25%
внаслідок профзахворювання, у
сукупності 40%.

У зв'язку з отриманою травмою та
профзахворюванням, позивач зазначає,
що йому було завдано моральну шкоду,
яку він оцінює у 50000,00 грн. та просить
стягнути з відповідача.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити,
зазначаючи, що внаслідок отриманих
травми та професійного захворювання
він постійно відчуває дискомфорт, болі,
не може займатися улюбленими справами
(рибалити, спілкуватися з рідними та
друзями), займатися вихованням онучки.

Представник відповідача проти
позову заперечував в повному обсязі,
посилаючись на те, що наявність факту
моральної шкоди у позивача є спірним.

Дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що позивач з 1983 по 1997
роки та з 2000 по 2013 роки перебував у
трудових відносинах з підприємством
відповідача - шахта "Піонер", яка є його
структурним підрозділом, що
підтверджується трудовою книжкою
позивача та представником відповідача
не заперечувалося.

Як свідчать матеріали справи, 23.09.1987р. о
06:30 год., при дробленні глиби породи
кувалдою, кувалад зіскочила та
травмувала пальці правої кисті
позивача.

Згідно акту №49 за формою Н-1, підставою
нещасного випадку є несправність
інструмента.

У зв'язку з отриманою травмою,
висновком МСЕК йому було встановлено
втрату професійної працездатності у
розмірі 15%.

Крім того, під час роботи на
підприємстві відповідача, позивач
захворів на професійне захворювання:
хронічну попереково-крижову
радикулопатію та вегето-сенсорну
поліневропатію верхніх кінцівок і
стійким нейро-дистрофічним порушенням
в кістях рук. Даний факт

підтверджується актом розслідування
причини виникнення хронічного
професійного захворювання №5 від
19.04.2013р., актом розслідування причини
виникнення хронічного професійного
захворювання №4 від 25.02.2014р., довідкою
до акта огляду МСЕК №240416 від 08.04.2014 року
та випискою з історії хвороби №5233.

Згідно висновку МСЭК №240416 від
08.04.2014 року позивачу встановлена
ступінь втрати професійної
працездатності у розмірі 25 % у зв'язку з
професійним захворюванням.

Враховуючи викладене, а також
сукупність досліджених у судовому
засіданні доказів, що погоджуються між
собою, суд дійшов висновку, що порушено
право позивача на належні, безпечні і
здорові умови прац , через що він
отримав виробничу травму та професійне
захворювання.

У зв'язку з чим позивачу заподіяно
моральну шкоду, що полягає: у фізичних
стражданнях, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я й
необхідністю постійного лікування.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України
передбачено, що шкода, заподіяна
працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
страти нормальних життєвих зв'язків та
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У судовому засіданні встановлено,
що шкоду здоров'ю внаслідок
професійного захворювання ОСОБА_1
заподіяно з вини відповідача, що
підтверджується актами розслідування
хронічного професійного захворювання.

Так, в актах розслідування
причини виникнення хронічного
професійного захворювання №5 від
19.04.2013р. та №4 від 25.02.2014р. зазначено, що
ОСОБА_1 за час роботи на підприємстві
відповідача отримав професійне
захворювання, а саме: хронічну
попереково-крижову радикулопатію та
вегето-сенсорну поліневропатію
верхніх кінцівок і стійким
нейро-дистрофічним порушенням в кістях
рук. Захворювання професійного
характеру. Підставами професійного
захворювання є те, що що ОСОБА_1,
працюючи тривалий час на підприємстві
відповідача, піддавався впливу
шкідливих виробничих факторів
(вібрації); а також відсутність
лікувально-профілактичних заходів від
вплаву шкідливих факторів; відступ від
технічного регламенту.

До професійного захворювання
належить захворювання, що виникло
внаслідок професійної діяльності
застрахованого та зумовлюється
виключно або переважно впливом
шкідливих речовин і певних видів робіт
та інших факторів, пов'язаних з роботою
(ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»).

Таким чином дії відповідача не
відповідали нормам охорони праці,
тобто наявна протиправність дій
останнього.

Щодо факту заподіяння позивачеві
моральної шкоди, про що зазначав
представник відповідача, заперечуючи
проти позовних вимог суд зазначає
наступне.

Згідно п.1 ч.2 ст.23 ЦК України,
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Як зазначив Конституційний Суд
України у своєму рішенні від від 27
січня 2004 року у справі № 1-9/2004,
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
зазнає значно більшої моральної шкоди,
ніж заподіяно працівникові, який не
втратив професійної працездатності.

Таким чином, посилання
відповідача на відсутність факту
заподіяння позивачеві моральної шкоди,
внаслідок отримання ним травми та
професійного захворювання під час
виконання трудових обов'язків на
підприємстві відповідача є
безпідставними, необгрунтованими та
юридично не спроможними.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з врахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995р. №4 „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат, їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної
шкоди, суд виходить із фактичних
обставин справи, характеру та обсягу
спричинених позивачу моральних
страждань, принципів справедливості
та розумності, а також з того, що
позивач має порушення здоров'я зі
стійким розладом функцій організму,
обумовленими професійною травмою та
захворюванням, отриманими на
виробництві, моральних страждань. У
зв'язку із зазначеним, суд вважає, що
стягненню на користь позивача підлягає
сума в розмірі 15750,00 грн.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК
України, з відповідача слід стягнути на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

Керуючись ст.ст.5,10,60,88,209,212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 173, 237-1 КЗпП
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виробничого
структурного підрозділу
"Шахтоуправління "Білозерське"
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» шахта "Піонер" про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Виробничого
структурного підрозділу
"Шахтоуправління "Білозерське"
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» шахта "Піонер"
(Україна, 85043, Донецька область, м.
Білицьке, м. Добропілля, вул.
Красноармійська, буд. 1а, ) на
користь ОСОБА_1 (який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 15750,00
грн.

Стягнути з Виробничого
структурного підрозділу
"Шахтоуправління "Білозерське"
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Добропіллявугілля» шахта "Піонер"
(Україна, 85043, Донецька область, м.
Білицьке, м. Добропілля, вул.
Красноармійська, буд. 1а, ) на
користь Держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення складено
10.06.2014р.

Рішення ухвалено, оформлено і
підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя

Притуляк С.А.

05.06.2014