Справа № 372/5773/13 Головуючий у І
інстанції Степанова О.С.Провадження №
22-ц/780/3433/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 47
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби
О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Токар Т.
Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 07
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Обухівська районна державна
адміністрація як орган опіки та
піклування про скасування усиновлення
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
Обухівська районна державна
адміністрація, як орган опіки та
піклування, про позбавлення
батьківських прав відносно ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом, який мотивував
наступним:

11 липня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Обухівського
районного суду Київської області від
06 грудня 2009 року позивачем
усиновлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

01 квітня 2013 року шлюб між сторонами
було розірвано. На даний час діти
проживають разом з ОСОБА_3 Оскільки
позивач проживає окремо і через
неприязні стосунки з відповідачем
позбавлений можливості спілкуватися з
усиновленою дитиною, вважає, що дане
усиновлення перестало забезпечувати
сімейне виховання та суперечить
інтересам дитини. Відтак просив суд
скасувати усиновлення ним ОСОБА_4.

ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом до відповідача про
позбавлення його батьківських прав
відносно обох дітей. Позов
обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 не
виконує своїх батьківських обов'язків,
байдуже ставиться до дітей, не
цікавиться станом їх здоров'я, умовами
виховання, розвитку та проживання, не
надає матеріальної допомоги.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 7 квітня 2014 року
первісний та зустрічний позови
залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішення
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, неповноту та неправильність
встановлення обставин, що мають
значення для справи, просив рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.
Вважає, що судом не надано належної
оцінки наданим ним посиланням.

Відповідач також подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні її позовних вимог
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги у
повному обсязі. Обґрунтувала скаргу
тим, що ОСОБА_2 свідомо ухилявся від
виконання батьківських обов'язків, не
забезпечував необхідним харчування та
одягом, не піклувався про фізичний і
духовний розвиток дітей, завдавав їм
моральних страждань.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши матеріали справи колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
виходив з того, що при вирішенні даної
категорії справ суд насамперед має
захищати інтереси дитини.

У відповідності до положень ст. 150 СК
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Передача
дитини на виховання іншим особам не
звільняє батьків від обов'язку
батьківського піклування щодо неї.

Посилаючись на норми Конвенції про
права дитини та Європейської конвенції
про усиновлення, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
первісного позову, оскільки наведені
позивачем причини (розірвання шлюбу
між сторонами та непроживання разом з
дитиною) не є достатньою підставою для
скасування усиновлення та зняття з
позивача обов'язку виховання та
утримання усиновленої дитини. За таких
умов суд цілком вірно відмовив в
задоволенні первісного позову. Доводи
апеляційної скарги позивача не
спростовують наведених висновків суду.

Критично відноситься колегія суддів й
до доводів апеляції відповідача. При
вирішенні її позову суд першої
інстанції зазначив, що виключний
перелік підстав, коли особа може бути
позбавлена батьківських прав,
передбачена чинним законодавством
України, зокрема ст. 164 СК України. При
цьому ст. 10 ЦПК України встановлено
принцип змагальності сторін в
цивільному процесі, який полягає в
тому, що кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків, прямо
встановлених Законом. Аналогічна норма
міститься і в ст. 60 ЦПК України.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях. За
таких умов суд може приймати та
покладати в основу рішення по справі
лише ті обставини, які були доведені
сторонами. В той же час посилання
відповідача про наявність підстав для
позбавлення позивача батьківських
прав не були належним чином доведені в
ході розгляду справи, відтак не можуть
бути прийняті судом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином, рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 07 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :