Справа № 541/1182/14-ц
Провадження №2/541/564/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Миргороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Територіальної громади с.
Дібрівка в особі Дібрівської сільської
ради Миргородського району
Полтавської області про визнання права
власності, треті особи Миргородське
міськрайонне управління юстиції
Полтавської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Територіальної громади с. Дібрівка в
особі Дібрівської сільської ради
Миргородського району про визнання
права спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. В позові посилається на те, що в
с. Дібрівка Миргородського району
стану 27 листопада 2000 року за адресою
АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_2, його дружина
ОСОБА_3, їх син ОСОБА_4 та ОСОБА_1,
опікунами якого на той час було
подружжя ОСОБА_4. 27 листопада 2000 року в
порядку приватизації квартири згідно з
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду»
Дібрівським кінним заводом № 62 було
видано свідоцтво на право власності на
житло, за яким квартира, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на
праві спільної сумісної власності гр.
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4. При
цьому в свідоцтві не вірно зазначено
по-батькові позивача на день видачі
свідоцтва: «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1», а
прізвище «ОСОБА_1» зазначено з
виправленням та без належного
застереження про виправлення. Рішенням
Миргородського районного суду
Полтавської області від 21 червня 201
року дозволено ОСОБА_2 та ОСОБА_3
усиновити ОСОБА_1, змінено прізвище та
по-батькові ОСОБА_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім
цього зазначеним рішенням встановлена
та обставина, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
опікунами неповнолітнього ОСОБА_1 01
серпня 2001 року відділом РАГС
Миргородського районного управління
юстиції в Полтавській області на
підставі рішення суду було видано
свідоцтво про народження позивача
ОСОБА_1 Філія «Дібрівський кінний завод
№ 62» державного підприємства
«Конярство України» не може виправити
помилку в свідоцтві у зв'язку з
відсутністю архіву з документами. У
зв'язку з чим позивач змушений
звернутися до суду.

В судове засідання позивач не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином, (а.с.24).

Представник позивача ОСОБА_3, що діє на
підставі відповідної довіреності
(а.с.15) в судове засідання не з'явилася,
направила до суду заяву, в якій позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила
справу розглянути у її відсутність,
проти заочного розгляду справи не
заперечувала (а.с. 29).

Відповідач - Територіальна громада с.
Дібрівка в особі Дібрівської сільської
ради Миргородського району
Полтавської області, в судове
засідання свого представника не
направила, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином
(а.с.28).

Представник третьої особи
Миргородського міськрайонного
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, до суду направив
повідомлення про розгляд справи у його
відсутність, проти позовних вимог
ОСОБА_1 не заперечував ( а.с. 23).

Третя особа ОСОБА_2, який також є
законним представником ОСОБА_4, в
судове засідання не з'явився, до суду
направив заяву, в якій просив справу
розглянути у його відсутність, проти
задоволення позову не заперечував (а.с.
30).

За таких обставин, суд вважає за
можливе вирішити справу на підставі
наявних у ній даних та доказів,
постановивши заочне рішення,
відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи
встановив, що заявлений позов підлягає
до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 листопада 2000
року Дібрівським кінним заводом № 62
було видано свідоцтво №4, яким
посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 дійсно
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та членам його сім'ї
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4. Квартира
приватизована згідно Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» (а.с. 5). Рішенням
Миргородського районного суду
Полтавської області від 21 червня 2001
року дозволено ОСОБА_2 та ОСОБА_3
усиновити ОСОБА_1, змінено прізвище та
по-батькові ОСОБА_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім
цього зазначеним рішенням встановлена
та обставина, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
опікунами неповнолітнього ОСОБА_1 (а.с.
6-7). 01 серпня 2001 року відділом РАГС
Миргородського районного управління
юстиції в Полтавській області на
підставі рішення суду було видано
свідоцтво про народження позивача
ОСОБА_1 (а.с. 12). Філія «Дібрівський
кінний завод № 62» державного
підприємства «Конярство України» не
може виправити помилку в свідоцтві у
зв'язку з відсутністю архіву з
документами (а.с. 8). Згідно довідки
Дібрівської сільської ради № 233 від
21.03.2014 року позивач зареєстрований у
спірній квартирі (а.с. 9).

Відповідно до положень ст. 328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 345 ЦК України фізична або
юридична особа може набути право
власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в
комунальній власності.

У відповідності з ч.2 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» (в редакції, що діяла
на час приватизації квартири АДРЕСА_1)
передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку). Таким чином позивач на
законних підставах отримав у спільну
сумісну власність з іншими членами
сім'ї ОСОБА_1 зазначену квартиру.

Ст. 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права.

З огляду на викладене, оскільки позивач
внаслідок помилкового зазначення по
батькові у свідоцтві на право
власності на житло до усиновлення та
зміни прізвища і по-батькові фактично
втратив документ, що засвідчує його
право власності, і виправлення помилки
або видача нового свідоцтва є
неможливою, суд вважає позов таким що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

В зв'язку з тим, що позивач не заявляє
вимоги про стягнення на його користь
судових витрат, суд, керуючись
принципом диспозитивності цивільного
судочинства, закріпленим у ст.11 ЦПК
України, не вирішує питання про
розподіл судових витрат згідно ст. 88
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 345, 392 ЦК України,
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», ст.ст. 10, 11,
208, 209, 214, 215, 223, 224-233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
спільної сумісної власності з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру № АДРЕСА_1.

Відповідач може подати до
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області заяву про перегляд
заочного рішення протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з часу проголошення через
Миргородський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Полтавської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано.

Суддя: Ю. В. Сидоренко