Справа № 182/4405/13-ц
Провадження № 2/0182/169/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.05.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Рунчевої О.В., при
секретарі Снєгульській В.М., за участю
ОСОБА_1,
її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4, представника
служби у справах дітей Нікопольської
міської ради Горболіс Н.Б., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої
ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у
справах дітей Нікопольської міської
ради, Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛІАНА-Н»
про визначення порядку користування
житловим приміщенням, вселенням,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
про усунення перешкод у користуванні
квартирою, вселення, суд -

В С
Т А Н О В И В:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах
дітей Нікопольської міської ради,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛІАНА-Н»
про визначення порядку користування
житловим приміщенням, вселення,
посилаючись на наступні обставини.

1/4 частина квартири АДРЕСА_1 належить їй
на праві спільної часткової власності,
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 20.10.2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 зареєстровано в реєстрі
за № 1290.

1/4 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 20.10.2011 року, посвідченого
приватним нотаріусом Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстровано в реєстрі за № 1292
належить її малолітній доньці - ОСОБА_6.

Власником іншої 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності від 20.12.2006 року,
виданого комітетом по управлінню
комунальним майном Нікопольської
міської ради є - ОСОБА_3.

Вказана квартира складається з
двох кімнат площею 12,1 кв.м та площею 14,2
кв.м.

Між нею та відповідачем виникають
спори про порядок користування і
володіння вищезазначеною квартирою.
Відповідач у квартирі постійно не
мешкає, даний факт підтверджується
Актом № 408 від 22.11.2012 року, затвердженим
ОСМД «ЛІАНА-Н», а також можуть
підтвердити свідки.

Вона та її малолітня донька - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі зареєстровані
та мешкають постійно. Донька постійно
хворіє та знаходиться під диспансерним
наглядом у дитячій поліклініці № 1 КУОЗ
«Дитяча міська лікарня» з діагнозом
реактивний панкреатит, ацетонемічний
синдром, рецидивуючий перебіг та
потребує медичного нагляду.

Відповідач самовільно зайняв кімнату
площею 14,2 кв.м., зачинив її на замок, і
вона вимушена з хворою дитиною
залишитись у кімнаті площею 12,1 кв.м.

Кімната площею 14,2 кв.м., яку зайняв
відповідач обладнана балконом. Вона не
має можливості користуватися балконом,
сушити білизну.

Крім того, її малолітня дитина часто
хворіє та їй потрібне свіже повітря,
однак вони позбавлені цього, і вимушені
мешкати у маленькій кімнаті без
балкону. Такий порядок користування
квартирою її не влаштовує.

На підставі викладеного, просить
визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 виділивши в
користування їй та малолітній дитині -
ОСОБА_6 житлову кімнату площею 14,2 кв.м. з
балконом в користування ОСОБА_3
виділити житлову кімнату площею 12,1
кв.м.

Інші приміщення залишити у
спільному користуванні.

Також просить виселити ОСОБА_3 із
кімнати площею 14,2 кв.м. та вселити її та
малолітню дитину в цю кімнату.

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні квартирою та вселення,
посилаючись на наступні обставини.

Йому на праві приватної власності
належить 1/2 частка приватизованої
квартири АДРЕСА_1, на підставі
свідоцтва про право власності від
20.12.2006 р., виданого комітетом по
управлінню комунальним майном
Нікопольської міської ради.

Власником 1/4 частини вказаної квартири
є його невістка - ОСОБА_1. 1/4 частина цієї
квартири належить і його онучці -
ОСОБА_6.

В 2011 році він по сімейним обставинам
тимчасово став проживати у свого сина -
ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2.

В жовтні 2012 року він повернувся у свою
квартиру АДРЕСА_1 для подальшого
мешкання, але в свою кімнату не зміг
ввійти, тому, що відповідачка
установила на вхідних дверях їхньої
квартири інші замки. Таким чином, вона
позбавила його можливості
користуватися своїм житлом, де він
зареєстрований та постійно проживав.

З того часу вона і досі користується
їхньою квартирою, пускати його до свого
помешкання не бажає, без його відома
змінила вхідні замки, крім того, вона
звернулася до Нікопольського
міськрайонного суду з позовом про
визначення порядку користування жилим
приміщенням, фактично хоче відібрати у
нього кімнату, де він постійно мешкає,
де зробив власноручно ремонт і де
знаходяться його особисті речі.

Цю квартиру вони з дружиною придбали в
шлюбі в 1984 році та постійно в ній
мешкали.

Відповідачка ніколи не проживала в цій
квартирі, а тільки, як розлучилися з
сином, отримала заповіт від його
покійної жінки та вселилася в кімнату
площею 12,1 кв.м.

За фактом самоуправних дій з боку
ОСОБА_1 він звертався до Нікопольської
міжрайонної прокуратури.

Вважає дії ОСОБА_1 незаконними,
оскільки ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності, або обмежений у його
здійсненні.

Просить вселити його у квартиру
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала, проти
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 заперечувала пояснивши, що до
04.12.2011 року проживала в АДРЕСА_3 спільно
зі своїм колишнім чоловіком - ОСОБА_8 та
малолітньою донькою - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Останні два роки її колишній чоловік,
своїми діями унеможливлював умови
спільного проживання, у зв'язку з чим,
04.12.2011 року вона була змушена залишити
постійне місце проживання та
переїздити зі своєю малолітньою
донькою до спірної квартири. Крім неї
та її доньки, співвласником зазначеної
спірної квартири є її колишній свекор
- ОСОБА_3, який з 04.12.2011 року в ній не
проживає.

З моменту її вселення у спірну
квартиру між нею та її колишнім свекром
- ОСОБА_3 сталися неприязні відносини,
що підтверджується копією постанови
про відмову у порушенні кримінальної
справи.

Крім того зазначила, що до
оформлення спадкових прав тобто до 20
жовтня 2011 року кімнати спірної
квартири були суміжними. Її колишній
свекор без її згоди самовільно
здійснив у квартирі перепланування
встановив гіпсокартонову перегородку
між кімнатами встановив у кімнаті з
балконом двері з глазком та зачинив її
на ключ, які їм не надає. Вона зі своєю
донькою не мають можливості
користуватися балконом з причин, того,
що ОСОБА_3 чинить перешкоди та до
кімнати де знаходиться балкон не
пускає їх.

Також зазначила, що зустрічний позов
не аргументований та недоведений,
оскільки вона перешкоди у користуванні
квартирою не чинить, підтверджує, що
дійсно у липні 2012 року змінила вхідні
двері, оскільки старі двері були у не
пригодному стані. Вона неодноразово
зверталася до ОСОБА_3, щоб останній
з'явився до спірної квартири та забрав
ключі, але ОСОБА_3 до теперішнього часу,
жодного разу так і не з'явився.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримала, проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 заперечувала,
просила в його позові відмовити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримав, проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
заперечував пояснивши, що він у 2011 році
по сімейним обставинам тимчасово почав
проживати у свого сина в АДРЕСА_2 де і
мешкає по теперішній час. Йому було
відомо, що його колишня невістка має
наміри оселитися у спірній квартирі, у
зв'язку з чим, він установив між
кімнатами перегородку , зайняв кімнату
з балконом у якій встановив двері та
зачинив їх на ключ, щоб у ОСОБА_1 не було
доступу до його кімнати. За час його
відсутності його колишня невістка -
ОСОБА_1, самоуправно без його відома та
дозволу, вселилася в його квартиру. За
фактом самоуправних дій з боку ОСОБА_1
він звертався до Нікопольської
міжрайонної прокуратури та до міліції.
В жовтні 2012 року він повернувся у
квартиру для подальшого мешкання, але у
свою кімнату не зміг ввійти, оскільки
ОСОБА_1 змінила вхідні двері та
установила нові замки на вхідних
дверях. Ключі йому не надає, він не може
зайти до квартири.

Діями його колишньої невістки
-ОСОБА_1 він обурений.

Надавати ключі від своєї кімнати
колишній невістці не бажає, оскільки
він вважає, що спірна квартира
належить тільки йому, та ОСОБА_1 чужа
для нього людина, яка не має ніякого
відношення до спірної квартири,
оскільки на його думку свідоцтво про
право на спадщину на ? частку спільної
квартири ОСОБА_1 отримала у спадщину
від його покійної дружини незаконним
шляхом.

Представник ОСОБА_3 позовні вимоги
свого довірителя підтримав у позові
ОСОБА_1 просив відмовити, оскільки його
довіритель є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
третьої категорії та погіршення
житлових умов даним категоріям осіб
прямо заборонено Законом України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
Конституцією України.

Представник Служби у справах дітей
Нікопольської міської ради Горболіс
Н.Б. просила суд вирішити справу з
урахуванням інтересів малолітньої -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Просила суд
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Представник Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛІАНА-Н» у
судове засідання не з'явився,
повідомлявся про час слухання справи,
причини неявки суду не відомі.

За клопотанням ОСОБА_3 у судовому
засіданні були допитані свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому
засіданні кожен окремо пояснили суду,
що вони з ОСОБА_3 спілкувалися як
сусіди. Зі слів ОСОБА_3 їм відомо, що
його колишня невістка не пускає його до
квартири та не надає ключі від вхідної
двері.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що з
ОСОБА_3 він товаришує. За його проханням
він між сміжними кімнатами установив
перегородку із гіпсокартону та у
кімнаті де знаходиться балкон
встановив двері із замком. Як пояснив
йому ОСОБА_3 це необхідно, щоб його
колишня невістка не мала доступу до
його кімнати, оскільки вона претендує
на квартиру.

Йому відомо, що ОСОБА_3 на теперішній
час проживає у смт. Червоногригорівка
разом зі своїм батьком.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона
є вчителем початкових класів. Близько
двох років назад на прохання ОСОБА_1
вона за місцем її проживання почала
займатися з її дитиною - ОСОБА_6 та
готувати її до школи. Вона додатково
займається з ОСОБА_6 кожної неділі раз
на тиждень. За весь цей час ОСОБА_3
жодного разу вона не бачила. Була
свідком того, що речі ОСОБА_1 сушить на
кухні, оскільки двері кімнати де
знаходиться балкон зачинені на замок.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_1
вона товаришує близько 12 років та знає
всю її сім'ю. 04.12.2011 року під час
переїзду ОСОБА_1 до спірної квартири
перебувала разом із нею. У ввечері
точного часу зазначити не може, до
квартири АДРЕСА_1 увійшли колишній
чоловік та свекор ОСОБА_1, які
перебували у стані алкогольного
сп'яніння та при собі мали мисливські
рушниці, почали висловлювати ОСОБА_1
погрози фізичною розправою, наставляли
на неї стволи рушниць та вимагали
залишити дану квартиру.

Після цього інциденту, жодного разу у
спірній квартирі ОСОБА_3 вона не
бачила.

Суд вислухавши сторони, їх
представників, представника Служби у
справах дітей Нікопольської міської
ради, свідків, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може грунтуватись на
припущеннях.

Судом встановлено, що квартира № 9,
яка розташована за адресою: м. Нікополь,
вул. Трубченко, буд. 50 А на праві
приватної спільної часткової
власності належить ОСОБА_1, малолітній
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.6,7, а.с.11-14).

В зазначеній квартирі зареєстровані
ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.21). В
спірній квартирі проживає ОСОБА_1 з
малолітньою дитиною. Малолітня дитина
ОСОБА_1 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє та
знаходиться під диспансерним наглядом
у дитячій поліклініці № 1 КУОЗ «Дитяча
міська лікарня» з діагнозом реактивний
панкреатит, ацетонемічний синдром,
рецидивуючий перебіг та потребує
медичного нагляду (а.с.22, а.с.116).

ОСОБА_3 з 4 грудня 2011 року у квартирі
АДРЕСА_1 не проживає (а.с.20).

Зазначена квартира розташована на
третьому поверсі будинку та
складається із двох окремих житлових
кімнат, площею 12,1 кв.м. та 14,2
кв.м.(а.с.18-19).

ОСОБА_3 самовільно без згоди інших
співвласників розділив суміжні
кімнати шляхом встановлення
перегородки, самовільно зайняв кімнату
площею 14,2 кв.м. з балконом, переніс до
кімнати свої особисті речі, встановив
двері та зачинив їх на ключ.

Надати доступ ОСОБА_1 до балкону
відмовляється.

ОСОБА_3 разом зі своїм батьком
фактично проживає в АДРЕСА_2 (а.с.81).

Вищезазначені обставини
підтверджуються матеріалами справи,
поясненнями свідків та визнаються
сторонами.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК
України, право власності є право особи
на річ ( майно) яке вона здійснює
відповідно до Закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 319
ЦК України усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися, розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до Принципу 2 Декларації
прав дитини проголошеної Генеральною
Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року
Дитині законом або іншими засобами
повинен бути забезпечений спеціальний
захист і надані можливості та
сприятливі умови, які дозволили б їй
розвиватися фізично, розумове,
морально, духовно та у соціальному
відношенні здоровим і нормальним
шляхом і в умовах свободи та гідності.

Відповідно до Принципу 8 Декларації
прав дитини проголошеної Генеральною
Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року
Дитина повинна за всіх обставин бути
серед тих, хто першими одержують захист
і допомогу.

Згідно з роз'ясненням Пленуму
Верховного суду України, п.14 постанови
від 22.12.95 № 20 «про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності « квартира яка є
спільною сумісною власністю чи
спільною часткової власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватись як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це буде
заявлено позов, в даному випадку
стосовно встановлення порядку
користування квартирою позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

У відповідності до наведених норм
законодавства з урахуванням того, що з
ОСОБА_1 проживає малолітня дитина,
зважаючи на стан здоров'я дитини та на
те, що малолітній дитині необхідне
свіже повітря надання у користування
ОСОБА_1 кімнати площею 14,2 кв.м.
відповідатиме інтересам її та
малолітньої дитини.

Правовою підставою для задоволення
позовних вимог, ОСОБА_3 зазначає,
наявність у нього перешкод, які чинить
йому ОСОБА_1 при здійсненні ним свого
права власності та розпорядження
квартирою АДРЕСА_1, однак з такими
доводами не можна погодитися.

Згідно відповіді Нікопольського МВ
(з обслуговування м. Нікополя та
Нікопольського району) ГУМВС України у
Дніпропетровській області вбачається,
що ОСОБА_3 протягом 2012 р -2013 р до
Нікопольського МВ з заявами на
неправомірні дії ОСОБА_1 не звертався
(а.с.101).

Крім того, суд не бере до уваги доводи
ОСОБА_3, щодо його звернення до органів
прокуратури на неправомірні дії
ОСОБА_1, оскільки як вбачається із
відповіді Нікопольської міжрайонної
прокуратури ОСОБА_3 звертався із заявою
щодо законності проживання ОСОБА_1 в
спірній квартирі, а не щодо вселення
або усунення перешкод у користуванні
спірним житлом (а.с.37).

На підставі викладеного, суд вважає,
що відповідачем та його представником
жодного належного та допустимого
доказу не надано, які б підтверджували
законність та обґрунтованість їх
зустрічних позовних вимог. Крім того,
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3
спростовуються поясненнями ОСОБА_1 її
представника, наданими письмовими
доказами, поясненнями свідків,
матеріалами справи в їх сукупності.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа - Служба у справах дітей
Нікопольської міської ради, Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛІАНА-Н» про визначення
порядку користування житловим
приміщенням, вселенням необхідно
задовольнити, а в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні квартирою, вселення -
відмовити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 316,319,358 ЦК України,
роз'ясненням Пленуму Верховного суду
України, п.14 постанови від 22.12.95 № 20 «про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної
власності «, Декларацією прав дитини
проголошеної Генеральною Асамблеєю
ООН від 20 листопада 1959 року , ст.ст. 10,11,
209, 212,214-215,217-218 ЦПК України,-

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_1 в
інтересах малолітньої ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах
дітей Нікопольської міської ради,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛІАНА-Н»
про визначення порядку користування
житловим приміщенням, вселення -
задовольнити.

Визначити наступний порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 між
співвласниками, виділивши в
користування ОСОБА_1 та її малолітній
дитині - ОСОБА_6 житлову кімнату площею
14,2 кв.м. з балконом в користування
ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею
12,1 кв.м.

Кухню площею 5,4 кв.м., ванну кімнату
площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 09
кв.м.,коридор площею 5,1 кв.м., коридор
площею 2,1 кв.м., вбудовану шафу площею 1,2
кв.м. залишити в спільному користуванні
співвласників.

Виселити ОСОБА_3 із кімнати площею 14,2
кв.м. з балконом квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 та її малолітню дитину
- ОСОБА_6 у кімнату площею 14,2 кв.м. з
балконом квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
вселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Рунчева