У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
01 квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н
О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду
від 01 квітня 2014 року позов задоволено
повністю: шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 17 лютого 2007 року у
Відділі реєстрації актів цивільного
стану Рівненського міського
управління юстиції, актовий запис №212,
розірвано.

Доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено
проживати з матір'ю - ОСОБА_1

У поданій на вказане рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася
на його незаконність та
необгрунтованість через неповне
з'ясування судом обставин справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вказувала, що наданий судом строк на
примирення лише на один місяць був
недостатнім для примирення та
збереження сім'ї.

Доводила, що при прийнятті рішення
судом не було враховано наявність у
подружжя неповнолітньої дитини, яка
дуже прив'язана до обох батьків, і
розірвання шлюбу може негативно
відобразитися на її фізичному та
духовному розвитку.

Просила рішення Рівненського міського
суду від 01 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_1 у встановленому
законом порядку, завчасно, за адресою
наявною в матеріалах справи була
повідомлена про час і місце розгляду
справи, однак виклик до суду повернувся
в зв'язку з відміткою відділення
зв'язку про не проживанням її за
вказаною адресою, а тому колегія
суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності апелянта.

Позивач ОСОБА_2 Подав до суду
заперечення на апеляційну скаргу та
просив її відхилити. оскільки
оскаржуване рішення суду ухвалене з
дотримання норм матеріального та
процесуального права, а справу
розглянути за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов та розриваючи
шлюб, суд першої інстанції виходив з
того, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам подружжя.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Згідно із ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на добровільній згоді
жінки та чоловіка.

________________________________________________________________________
_________________________

Справа №569/23154/13ц
Головуючий в суді І інст. -
Бердій М.А.

Провадження № 22-ц /787/1373/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Відповідно до ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємовідносини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 17 лютого 2007 року (а.с. 4), від
якого у них народилася донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

На даний час шлюбні відносини між
сторонами припинені, спільне
господарство не ведеться.

В судовому засіданні 07 березня 2014 року
суд надав сторонам строк на примирення
до 01 квітня 2014 року, однак воно не
відбулося.

Судом встановлено, що позивач
категорично наполягає на розірванні
шлюбу, вказуючи, що проживає окремо,
примирення з відповідачем неможливе,
відновлювати сімейно-шлюбні відносини
він не має наміру.

Жодних переконливих доказів, які б
свідчили про можливість відновлення
сімейних стосунків з позивачем,
відповідач не навела.

З огляду на те, що сім'я у сторін
розпалась, і зберегти її неможливо,
шлюб існує формально, сторони
спільного господарства не ведуть і з
жовтня 2013 року проживають окремо,
подружніх стосунків не підтримують,
примирення між подружжям неможливе,
суд першої інстанції, давши вірну
правову оцінку обставинам справи,
обґрунтовано задовольнив позов та
розірвав шлюб між сторонами.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлене дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і доводи апеляційної скарги,
висновків наведених у ньому не
спростовують, тому підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
01 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: