ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Червинської М.Є.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 19 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 4 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного договору від 15 червня 2007
року ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі
500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив своїм підписом
згоду на те, що підписана заява разом з
умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір. У порушення норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав, у зв'язку із чим в
останнього утворилась заборгованість,
яка станом на 31 серпня 2013 року
становить 25 707 грн. 21 коп., яку позивач
просив стягнути з відповідача.

Рішенням Волноваського районного суду
Донецької області від 19
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 3 лютого 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що
позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК
України.

Судами встановлено, що 15 червня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір на суму
500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Картка «Кредитка Універсальна» видана
ОСОБА_3 у червні 2007 року строком
на 12 місяців (а.с. 7)

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Протягом встановленого строку
відповідач не отримував карту з
продовженням строку дії.

Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст.
267 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, що
було зроблено відповідачем під час
розгляду справи судом першої
інстанції.

Ураховуючи вищенаведене, суди дійшли
правильного висновку про те, що у
позивача виникло право вимагати
повернення кредиту згідно умов
договору 15 червня 2010 року.

Проте, як убачається з матеріалів
справи, позивач звернувся до суду із
відповідним позовом про захист свого
порушеного права лише у жовтні
2013 року.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 у зв'язку зі
спливом строку позовної давності.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка в силу ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 19
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 4 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко