Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №291/234/14
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Гуковій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „Приватбанк" на рішення
Ружинського районного суду
Житомирської області від 15 травня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ
„Приватбанк " звернулось до суду з
названим позовом. В обґрунтування
вимог позивач зазначав, що 08.01.2004 року
між ним та відповідачем було укладено
кредитний договір № ZROWR000910201, за яким
відповідач отримав кредит в розмірі 1
400,00 грн. зі сплатою відсотків за його
користування у розмірі 0,12 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 08.01.2005 року. Оскільки ОСОБА_1
не виконує зобов"язання належним чином
ПАТ КБ „ Приватбанк" просило стягнути
з нього на свою користь заборгованість
за кредитним договором № ZROWR000910201 від
08.01.2004 року, яка станом на 22.01.2014 року
складає 31 589,10 грн., з яких: 1 018,59 грн. -
заборгованість за кредитом, 9 315,98 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 21 254,53 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов»язання за договором та судові
витрати в розмірі 315,89 грн. В ході
розгляду справи позивач зменшив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача заборгованість, яка станом
на 22.01.2014 року складає 31 259,63 грн. та
судові витрати.

Рішенням Ружинського районного
суду Житомирської області від 15 травня
2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ
„Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по кредитному договору
- відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
„Приватбанк " просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове - про
задоволення позову в повному обсязі.
Вказує, що ухвалюючи рішення, суд
допустив неповноту судового слідства
та не дослідив належним чином
кредитний договір, не надав належної
правової оцінки зазначеному документу.
Доводи суду в частині пропуску
позивачем строків позовної давності
вважає необґрунтованими, оскільки
відповідно до умов кредитного договору
зобов»язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Оскільки
відповідач не виконав умов кредитного
договору, то вказані договірні
відносини тривають, а тому строк
позовної давності до вимог про
стягнення заборгованості не можна
визнавати пропущеним.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов"язки відповідно до
договору.

Зобов"язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином /ст.599 ЦК
України/.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи 8 січня 2004 року між ЗАТ КБ
„Приватбанк" /тепер ПАТ КБ
„Приватбанк"/ та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № ZROWR000910201, за
умовами якого останній отримав
грошові кошти (кредит) у розмірі 1 400
гривень строком на 12 місяців на термін
до 08.01.2005 року включно зі сплатою 0,01%
місячних /а.с.8/.

Рішенням Ружинського районного
суду Житомирської області від 5 грудня
2005 року повністю задоволено позов ЗАТ
КБ „Приватбанк" та стягнуто з ОСОБА_1
на користь банку заборгованість по
кредитному договору в сумі 329грн.47коп.,
в тому числі - 304, 00грн. - основного
платежу, 4,25грн. відсотків за
користування кредитом, 21,12грн. -пені
/а.с.20/. Зазначена до стягнення сума
підтверджується також розрахунком
банку станом на 17.11.2005 року, підписаним
працівником банку та завіреним
печаткою банку та заявою представника
банку від 18.11.2005 року про зменшення
позовних вимог /а.с.22/.

Матеріали справи містять заяви
представника позивача про
застосування строку позовної давності
/а.с.19,78/.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст.
260 ЦК України обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими ст. ст. 253-255
цього Кодексу.

Строк як часова категорія
характеризується не тільки початковим,
а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України
строк, обчислюваний роками, спливає у
відповідні місяць і число останнього
року цього строку, а коли він
обчислюється місяцями, то у відповідне
число останнього місяця строку.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам терміни
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки за даним договором
встановлюються сторонами тривалістю у
5 років.

Кредитний договір укладено між
сторонами 8 січня 2004 року на строк до 8
січня 2005 року.

Рішення суду за позовом банку до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості ухвалено
5 грудня 2005 року. Будь-яких доказів про
виконання чи невиконання цього рішення
банк суду не надав.

Банк звернувся із зазначеним позовом
до суду 10 лютого 2014 року.

Заперечуючи проти висновків суду
першої інстанції, позивач посилався на
те, що строки звернення до суду з цим
позовом банк не пропустив, оскільки
відповідач у 2011 році здійснював
проплати на виконання кредитного
договору від 8 січня 2004 року, що
свідчить про переривання строку
позовної давності.

Колегія суддів критично ставиться до
таких доводів банку, виходячи з
наступного.

Так, в ході розгляду справи судом
першої інстанції позивач подав до суду
4 меморіальні ордери про сплату
відповідачем 05.01.2011р. - 3,05грн;
21.02.2011р.-1,05грн.; 01.07.2011р.- 2,20грн.; 06.07.2011р. -
6,20грн. в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ ZROWR000910201 від 08.01.2004 року /а.с.43-46/.

Представник відповідача в суді
апеляційної інстанції Драчук І.С.
категорично заперечив проти доводів
позивача, пояснивши, що відповідач
таких проплат не здійснював і не міг
здійснювати, оскільки понад 10 років
назад погасив кредит, у нього не було і
не могло бути реквізитів рахунків ПАТ
КБ „Приватбанк" м. Дніпропетровськ,
оскільки згідно дійсного договору ЖРУ
„Приватбанк" ТВБВ Ружин - платіжні
реквізити і поточний рахунок - інші, на
платіжних документах відсутній підпис
позичальника. Окрім того проплату
здійснено у неробочий вечірній час -
20.52, 20.31, 20.28, 20.35, коли доступ громадян
для здійснення платежів неможливий
через встановлений графік роботи
банківських установ, в т.ч. ПАТ КБ
„Приватбанк".

До того ж станом на початок строку
наданих банком проплат минув 5-річний
строк з дня ухвалення рішення суду
першої інстанції, а відомості про хід
виконання рішення суду від 05.12.2005 року у
позивача відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив дійсні обставини
справи та дійшов обгрунтованого
висновку, що позов подано до суду поза
межами строку позовної давності, а тому
в його задоволенні необхідно
відмовити.

За наведених обставин колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „Приватбанк" відхилити.

Рішення Ружинського районного суду
Житомирської області від 15 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді