Єдиний унікальний номер: 378/540/14-ц
Провадження № 2/378/173/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Галич Ю. М.

за участю секретаря:
Заболотня Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
справу за позовом ОСОБА_1 до
Сніжківської сільської ради, третя
особа ОСОБА_3 про визнання права на
спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся
ОСОБА_1, посилаючись на те, що
відповідно до погосподарських книг
Сніжівської сільської ради за 1986-1990,
1991-1995 роки та довідки Сніжківської
сільської ради житловий будинок
АДРЕСА_1, 1980 року побудови, відносився
до майна колгоспного двору, на час
припинення якого в ньому проживали
ОСОБА_4, та її дочка ОСОБА_5 , яка набула
право власності на житловий будинок як
майно колгоспного двору в рівних
частках по ? частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5. Спадщину
прийняла, фактично вступивши у
володіння та управління спадковим
майном протягом 6-ти місяців після її
смерті, мати спадкодавці ОСОБА_4, проте
юридично свої права не оформила.

25 грудня 2002 року виконавчий комітет
Сніжківської сільської ради
Ставищенського райну Київської
області прийняв рішення № 33 „Про
визнання права власності на житловий
будинок ОСОБА_4", яким визнав право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, спадщину
після смерті якої прийняв ОСОБА_6 як
спадкоємець за законом, подавши до
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Спадкоємцем за законом першої черги,
який в силу частини 3 ст. 1268 ЦК України
вважається таким, що прийняв спадщину,
оскільки постійно до дня смерті
проживав разом із спадкодавцею є її син
ОСОБА_1

Син спадкодавці, мій брат, ОСОБА_3 в силу
статті 1270 ЦК України вважається таким,
що не прийняв спадщину, оскільки не
подав в передбачений законом термін до
нотаріуса заяву про прийняття
спадщини.

Вважає, що ОСОБА_4 у відповідності до
статей 120,123,125 ЦК УРСР та Закону України
«Про власність» за життя набула права
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 як на частку в майні
колгоспного двору та права на спадщину
за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
дочки ОСОБА_5 на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 і це право увійшло до
складу спадщини, яка відкрилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті
останньої.

Сніжківська сільська рада свідоцтва
про право власності на ім'я померлої не
видала, що позбавляє мене можливості
оформити свої спадкові права в
Ставищенській районній державній
нотаріальній конторі.

Як видно з технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, вказаний будинок загальною
площею 62,4 кв. метри, житловою площею 28,6
кв. метри, вартістю 43871 гривня. Земельна
ділянка на якій розташовані житловий
будинок «А-1», прибудова «а», сарай «Б-1»,
не приватизована, що підтверджується
відповідною довідкою.

Позивач просить суд визнати за ним
ОСОБА_1, право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 на житловий
будинок АДРЕСА_1, загальною площею 62,4
кв. метри, житловою площею 28,6 кв. метри,
вартістю 43871 гривня .

В судове засідання позивач та його
представник не прибули, подали до суду
заяву, в якій позовні вимоги
підтримали, просять справу розглядати
без їх участі.

Представник відповідача Журавлиської
сільської ради в судове засідання не
прибув. Журавлиська сільська рада
направила до суду заяву, в якій позовні
вимоги визнала, просить справу
розглядати без участі їх представника.

Третя особа ОСОБА_5 телефонограмою
повідомив суд, що позовні вимоги ОСОБА_1
визнає та просить суд розглядати
справу у його відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши письмові докази вважає, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що відповідно до
господарських книг Сніжківської
сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки
житловий будинок АДРЕСА_1, 1980 року
побудови, відносився до майна
колгоспного двору, на час припинення
якого в ньому проживала мати позивача
ОСОБА_4, яка набула права власності на
житловий будинок як майно колгоспного
двору. Суд вважає, що ОСОБА_4 у
відповідності до статей 120,123,125 ЦК УРСР
та Закону України «Про власність» за
життя набула права власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 як
на частку в майні колгоспного двору та
права на спадщину за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дочки ОСОБА_5 на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1 і це
право увійшло до складу спадщини, яка
відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок
смерті останньої. Сніжківська сільська
рада свідоцтва про право власності на
ім'я ОСОБА_4 не видала, що позбавляє
позивач можливості оформити свої
спадкові права в Ставищенській
районній державній нотаріальній
конторі.

Як видно з технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, вказаний будинок загальною
площею 62,4 кв. метри, житловою площею 28,6
кв. метри, вартістю 43871 гривня. Земельна
ділянка на якій розташовані житловий
будинок «А-1», прибудова «а», сарай «Б-1»,
не приватизована, що підтверджується
відповідною довідкою.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України цей
кодекс застосовується до цивільних
правовідносин, що виникли після
набрання ним чинності, тобто після 1
січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, а
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість і
підстави відмови в ній установлюються
законом. Як видно із ч.5 статті 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) (набрав
чинності 3 серпня 2004 року) право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Таким чином, право власності на
збудоване до набрання чинності Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» нерухоме майно набувається в
порядку, який існував на час його
спорудження, а не виникає у зв'язку із
здійсненням державної реєстрації
права власності на нього в порядку,
передбаченому цим законом, яка є лише
офіційним визнанням державою такого
права, а не підставою його виникнення.
(постанова Верховного Суду України від
13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

Відповідно до п.20 Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів (затверджених
ЦСУ СРСР 12 травня 1985 року №5-24/26)
суспільна група господарства
визначається у залежності від роду
занять голови господарства (сім'ї).
Господарства в яких проживають
колгоспні пенсіонери відносяться до
господарств колгоспників незалежно
від роду занять голови сім'ї. Такі ж
вказівки по визначенню суспільної
групи двору дані у Постанові
Держкомстату СРСР від 12 травня 1990 року.

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності. Як видно з
частини 2 статті 123 ЦК УРСР (1963) розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до Постанови Верховної Ради
Української РСР від 26 березня 1991 року
№885-ХІІ 15 квітня 1991 року введений в дію
Закон України "Про власність". Згідно п.6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.1995 року №20 "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності"
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку в його майні.
На витребування частки з майна
колишнього колгоспного двору, що
збереглося на 15 квітня 1991 року
поширюється загальний трирічний строк
позовної давності.

Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2
ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи,
право на спадкування виникає у день
відкриття спадщини, до складу спадщини
входять усі права і обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені в заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

З урахуванням положень ч.1 ст.15, ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності. За
змістом наведених норм права потреба в
такому способі захисту виникає тоді,
коли наявність суб'єктивного права
власника не підтверджена відповідними
доказами (документами), підлягає
сумніву, не визнається іншими особами
або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, спадщину за
законом на житловий будинок АДРЕСА_1
набув ОСОБА_1 і оскільки відповідачем
Сніжківською сільською радою та
третьою особою ОСОБА_5, позов
визнається, то він підлягає
задоволенню.

Оскільки, Сніжківська сільська рада до
пред'явлення позову про визнання права
на спадщину на житловий будинок і в
судовому засіданні не оспорювали цього
права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК
України на них не може бути покладений
обов'язок по відшкодуванню судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) ст.
ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. 1, 1270, 1272 ЦК,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
матері ОСОБА_4 на житловий будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 62,4 км. метри,
житловою площею 28,6 кв. метри, вартістю
43871 (сорок три тисячі вісімсот сімдесят
одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Ю. М. Галич