АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1380/14
інстанції - Макаров В.О.
Справа № 639/5853/13-ц
Доповідач - Борова С.А.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової С.А.,

суддів - Крилової Т.Г., Пилипчук
Н.П.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
прокурора Жовтневого району міста
Харкова в інтересах держави в особі
Харківської міської ради, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області на
заочне рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 27 серпня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Харківська міська рада
про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м. Харкова з
позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Харківська міська рада про визнання
права власності на нерухоме майно та
просив визнати за ним право власності
на житловий будинок літ. «Ж-2» з терасою
літ. «ж» по АДРЕСА_1 загальна площа
якого складає 207,0 кв.м., де житлова площа
складає 118,8 кв.м., та на огорожу №1 та
ворота №4.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що ним за
власні кошти самочинно побудовано
житловий будинок літ. «Ж-2» з терасою
літ. «ж» по АДРЕСА_1. Роботи виконано без
розробки проекту та отримання
відповідного дозволу на початок
будівельних робіт. Зазначений житловий
будинок було побудовано на місці
знесеного житлового будинку, що
належав позивачу на підставі договорів
купівлі-продажу №3393 від 20.07.2012 р. та №3399
від 20.07.2012 р.

З метою підтвердження можливості
подальшої безпечної експлуатації
житлового будинку позивачем було
замовлено технічний висновок про стан
будівельних конструкцій та можливості
подальшої експлуатації самовільно
побудованого житлового будинку літ.
«Ж-2» з терасою літ. «ж» по АДРЕСА_1.

Відповідно до якого стан будівельних
конструкцій будівель задовільний та
вони придатні до подальшої
експлуатації.

Згідно технічного паспорту, загальна
площа житлового будинку літ. «Ж-2» з
терасою літ. «ж» по АДРЕСА_1 складає 207,0
кв.м. де житлова площа складає 118,8 кв.м.
Також на території домоволодіння
влаштовано огорожу №1 та ворота №4.

Між позивачем та відповідачем була
досягнута домовленість, про оформлення
відповідачем на ім'я позивача
відповідних правовстановлюючих
документів до 01.04.2013 року, але
відповідач ухиляється від виконання
домовленості та не почав оформлення
документів навіть після спливання
місячного терміну з 01.04.2013 р.

З огляду на те, що будівництво виконано
без належно затвердженої проектної
документації та дозволу на початок
будівельних робіт не є можливим ввести
житловий будинок до експлуатації та
оформити права на нього належним чином.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду міста Харкова від 27 серпня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ. «Ж-2» з терасою
літ. «ж» загальною площею 207,0 кв.м.,
житловою площею 118,8 кв.м. та на огорожу
№1, ворота №4 по АДРЕСА_1.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, прокурор Жовтневого району
міста Харкова в інтересах держави в
особі Харківської міської ради,
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Жовтневого суду м. Харкова від
27.08.2013 р. і прийняти нове, яким

відмовити у задоволенні позову.

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Проте на порушення вимог ст. 212, 213, 214 ЦПК
України суд належним чином доводів
сторін не перевірив, не встановив
характер правовідносин, що виникли між
сторонами, норми права, якими вони
регулюються, не дав належної правової
оцінки зібраним доказам, не взяв до
уваги, що будівництво є самочинним. В
експлуатацію не прийняте.

У судове засідання апеляційного суду
сторони, треті особи не з'явилися,
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи.

Справа неодноразово призначалась до
судового розгляду в суді апеляційної
інстанції, але сторони зловживаючи
своїми правами та обов'язками
неоднократно у судове засідання не
з'являються.

Підстав передбачених ст. 169 ЦПК України
для відкладення розгляду справи немає.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного.

Позивачу на підставі договорів
купівлі-продажу № 3393 від 20.07.2012 року та
№ 3399 від 20.07.2012 року належить житловий
будинок по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 на місці старого будинку
побудував новий будинок літ. «Ж-2» з
терасою літ. «ж» . Роботи виконано без
розробки проекту та отримання
відповідного дозволу на початок
будівельних робіт.

З метою підтвердження можливості
подальшої безпечної експлуатації
житлового будинку, позивачем було
замовлено технічний висновок про стан
будівельних конструкцій та можливості
подальшої експлуатації самовільно
побудованого житлового будинку літ.
«Ж-2» з терасою літ. «ж» по АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного висновку стан
будівельних конструкцій будівель
задовільний та вони придатні до
подальшої експлуатації.

Згідно технічного паспорту, загальна
площа житлового будинку літ. «Ж-2» з
терасою літ. «ж» по АДРЕСА_1 складає 207.0
кв.м. де житлова площа складає 118,8 кв.м.

Також на території домоволодіння
влаштовано огорожу № 1 та ворота № 4.

Ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Також цією нормою закону визначені
певні правила, за якими можливе
визнання за особою права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно.

В установленому законом порядку
забудова в експлуатацію не приймалася.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що збудований будинок не
відповідає усім визначеним законом
вимогам та умовам, які необхідні для
визнання на нього права власності: не
прийнятий в експлуатацію, хоча це є
обов'язковою умовою для вирішення
питання про визнання за особою права
власності на об'єкт нерухомого майна в
тому разі, коли в прийнятті такого
об'єкта в експлуатацію відмовлено, але
ця відмова є безпідставною.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Ч. 1 ст. 13 ЦК вказує на те, що цивільні
права особа здійснює у межах, наданих
їй договором або актами цивільного
судочинства, тобто вищенаведені норми
закону вказують на те, що у разі
відсутності спору саме до компетенції
органів місцевого самоврядування
віднесено вирішення питань у
містобудівній сфері, зокрема і щодо
самочинного будівництва.

Чинним законодавством, а саме Законами
України «Про основи містобудування»,
«Про регулювання містобудівної
діяльності», «Про місцеве
самоврядування в Україні», «Про
архітектурну діяльність, ст. 125 ЗК
України, постановою Кабінету Міністрів
України від 13.04.2011 р. № 461 щодо «Питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів», Порядком
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою КМ України від 22 вересня 2004
року № 1243 передбачений відповідний
порядок забудови та прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва.

Позивач не дотримався вимог чинного
законодавства.

Суд першої інстанції зазначених
обставин не врахував та помилково
прийшов до висновку про задоволення
позову щодо визнання права власності
на самочинне будівництво будинку, яке
не прийнято в експлуатацію.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення у разі недоведеності обставин,
що мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317,
319ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора
Жовтневого району міста Харкова в
інтересах держави в особі Харківської
міської ради, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду міста Харкова від 27 серпня 2013 року
скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: