Номер провадження 2/228/245/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
місто ДОКУЧАЄВСЬК

ДОКУЧАЄВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді СЄЛІНА Є.В.,

при секретарі - ПАНІХІНОЇ Г.С.,

з участю: позивача - ГУМУРЖИ П.Т.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Докучаєвську Донецької області
цивільну справу № 2/228/245/2014 за позовом
ОСОБА_1 до Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія», третя особа - ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2014р. до місцевого суду звернувся
ОСОБА_1 із позовом до СТзДВ «Гарантія»,
третя особа - ОСОБА_2, де посилаючись на
вимоги ЦК України та Закону України
«Про страхування» просить стягнути з
відповідача на його адресу шкоду,
заподіяну в результаті
дорожньо-транспортної пригоди у
розмірі 47 810,74грн., судовий збір у
розмірі 478,11грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 500грн. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначає, що є власником автомобілю
марки HYUNDAI модель Matrix 1.6, реєстраційний
номер НОМЕР_1, на якому 22.05.2013р. рухався
по головній дорозі по вулиці Ватутіна в
місті Докучаєвську Донецької області.
На перехресті з вулицею Комсомольська,
по другорядній дорозі рухався
автомобіль марки ВАЗ-21104, під
керуванням водія та власника цього
транспортного засобу ОСОБА_2 В
результаті порушення останнім ПДР
України, а саме ненадання дороги
автомобілю, який наближався до
перехрещення проїзних частин по
головній дорозі, сталося зіткнення, в
результаті якого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.
Постановою Докучаєвського міського
суду від 25.07.2013р. ОСОБА_2 визнано винним
у скоєнні даної ДТП та піддано
адміністративному стягненню. В
результаті цієї події, йому завдано
шкоди, оскільки належний йому
автомобіль отримав значні механічні
пошкодження. Так, згідно звіту
сертифікованого експерта ТОВ
«Автопартнер-центр» ОСОБА_3, вартість
матеріального збитку становить 47
810,74грн. Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована полісом № АС/1605374
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 08.04.2013р. у СТзДВ «Гарантія»,
то саме на останньому лежить обов'язок
щодо відшкодування завданої шкоди.
Неодноразові звернення до страхового
товариства з приводи виплати
страхового відшкодування результатів
не дали, в результаті чого він
вимушений звернутись до суду за
захистом своїх порушених прав та
інтересів.

Предмет та підстава позову, а також
розмір позовних вимог не змінювались.

Позивач - ГУМУРЖИ П.Т. у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав, зазначених ним,
у поданому позові.

Відповідач - представник СТзДВ
«ГАРАНТІЯ» у судове засідання не
з'явився, направивши за допомогою
електронної пошти (ЕП-513/14-Вх від
03.06.2014р.) письмові заперечення проти
позову, де просив у задоволенні позову
заявнику відмовити, з підстав
зазначених в цьому запереченні.

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що в матеріалах справи
наявні відповідні докази, із
запереченнями з приводу поданого
позову до суду не звертався.

Неявка вказаних осіб не перешкоджає
розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав:

Судом установлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

22 травня 2013 року приблизно о 20год. 25хв. у
місті Докучаєвську Донецької області
по вулиці Комсомольській - ОСОБА_2
керував транспортним засобом ВАЗ 21104,
державний номер НОМЕР_2. На перехресті з
вулицею Ватутіна, яка є головною по
відношенню до вулиці Комсомольської,
він не уступив дорогу автомобілю
Хюндай Матрікс, державний номер НОМЕР_1,
який рухався по вулиці Ватутіна, в
результаті чого відбулося зіткнення
транспортних засобів, які отримали
механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини ОСОБА_2, який згідно постанови
Апеляційного суду Донецької області
від 16 вересня 2013 року визнаний винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 була застрахована в СТзДВ
«Гарантія» згідно Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №
АС/1605374.

Згідно вказаного Полісу, страховик
взяв на себе обов'язок з відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та
майну третіх осіб в період дії договору
з 08 квітня 2013 року по 07 квітня 2014 року
включно та страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну
складає 50 000,00грн.

Відповідно до Звіту про вартість
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу №
147/070613 від 07 червня 2013 року, виданого
сертифікованим експертом ТОВ
«Автопартнер-центр» ОСОБА_3 за заявою
СТзДВ «Гарантія», вартість
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу HYUNDAI модель Matrix 1.6, реєстраційний
номер НОМЕР_1, в результаті пошкодження
КТЗ в ДТП складає 47 810,74грн.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу за серією НОМЕР_4,
власником транспортного засобу HYUNDAI
модель Matrix 1.6, реєстраційний номер
НОМЕР_1 є ОСОБА_1, який в момент ДТП
володів даним автомобілем на підставі
Довіреності, посвідченої 24 червня 2011
року приватним нотаріусом
Докучаєвського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_4 та
зареєстрованої в реєстрі за № 898.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», регламентовано, що з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників здійснюється
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до статті 6 зазначеного
Закону, страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно статті 22 цього ж Закону, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку, оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За статтею 979 ЦК України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Як зазначено вище, звітом № 147/070613 від
07.06.2013р. підтверджується, що розмір
майнової шкоди складає 47 810,74грн.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Відповідно до Полісу № АС/1605374,
встановлений розмір франшизи у розмірі
1 000,00грн.

Страхове відшкодування виходячи з
обставин справи та вимог закону
складає 46 810,74грн. (47
810,74грн./вартість матеріального збитку -
1 000,00грн./розмір франшизи), яке і
підлягає стягненню з СТзДВ «Гарантія»
на користь ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Згідно частин 1, 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір», судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. За
подання до суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 1 відсоток ціни позову,
але не менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

З квитанції, виданої 29.04.2014р. філією
«Донецьке регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк»
вбачається, що ОСОБА_1 при зверненні до
суду сплачено судовий збір у розмірі
478,11грн.

Позов був заявлений у сумі 47 810,74грн., а
задоволений на 46 810,74грн. і судові
витрати склали 478,11грн., то ці витрати
розподіляються у такий спосіб: 47
810,74грн. : 46 810,74грн. = 478,11грн. : 1,02 =
468,73грн. Оскільки рішення постановлене
у цій частині проти відповідача, то він
і сплачує дану суму, а частину витрат,
що залишилася (9,38грн.), сплачує позивач,
тому що вона буде пропорційна тій сумі,
у якій позивачу відмовлено.

У частині 1 статті 59 Конституції
України закріплено право кожного на
правову допомогу. Це право є одним із
конституційних, невід'ємних прав
людини і має загальний характер;
реалізація права на правову допомогу
не може залежати від статусу особи та
характеру її правовідносин з іншими
суб'єктами права; вибір форми та
суб'єкта надання такої допомоги
залежить від волі особи, яка бажає її
отримати; конституційне право кожного
на правову допомогу за своєю суттю є
гарантією реалізації, захисту та
охорони інших прав і свобод людини і
громадянина.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 79 ЦПК
України, до судових витрат серед іншого
належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 56 ЦПК
України, правову допомогу може
надавати особа, яка є фахівцем у галузі
права і за законом має право на надання
правової допомоги.

Згідно частини 1 статті 19 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», видами адвокатської
діяльності є:1) надання правової
інформації, консультацій і роз'яснень з
правових питань, правовий супровід
діяльності юридичних і фізичних осіб,
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, держави; 2)
складення заяв, скарг, процесуальних та
інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних
інтересів підозрюваного,
обвинуваченого, підсудного,
засудженого, виправданого, особи,
стосовно якої передбачається
застосування примусових заходів
медичного чи виховного характеру або
вирішується питання про їх
застосування у кримінальному
провадженні, особи, стосовно якої
розглядається питання про видачу
іноземній державі (екстрадицію), а
також особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності під
час розгляду справи про
адміністративне правопорушення.

За частино 1 статті 26 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», адвокатська діяльність
здійснюється на підставі договору про
надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують
повноваження адвоката на надання
правової допомоги, можуть бути: 1)
договір про надання правової допомоги;
2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», договір про надання
правової допомоги укладається в
письмовій формі. Договір про надання
правової допомоги може вчинятися усно
у випадках: 1) надання усних і письмових
консультацій, роз'яснень із правових
питань з подальшим записом про це в
журналі та врученням клієнту
документа, що підтверджує оплату
гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт
невідкладно потребує надання правової
допомоги, а укладення письмового
договору за конкретних обставин є
неможливим - з подальшим укладенням
договору в письмовій формі протягом
трьох днів, а якщо для цього існують
об'єктивні перешкоди - у найближчий
можливий строк.

Згідно з положенням статті 30 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», гонорар є формою
винагороди адвоката за здійснення
захисту, представництва та надання
інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги. При
встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Позивачем при зверненні до суду до
позовної заяви долучено квитанцію від
09 квітня 2014 року за підписом адвоката
ОСОБА_5 (свідоцтво № НОМЕР_3 від 12.04.2006р.),
згідно якої ОСОБА_1 сплачено адвокату
суму у розмірі 500грн., яка складається
із складення адвокатського запиту у
розмірі 100грн. та складення позовної
заяви у розмірі 400грн.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 60 цього ж Кодексу
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Проте позивачем ОСОБА_1 у даній справі
не подано суду належних та допустимих
доказів, які б відповідно до
закону підтверджували факт укладення з
адвокатом договору про надання
правової допомоги з
передбаченими послугами у вигляді
оформлення відповідних адвокатських
запитів та позовної заяви, а також
форми, умов та порядку сплати за ці
послуги.

За таких обставин, підстав для
задоволенні вимоги щодо стягнення
витрат на правову допомогу на суму
500грн., суд не вбачає.

Відповідно до пункту 3 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», позови, що
виникають із відносин відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, пред'являються до суду за
загальними правилами підсудності,
визначеними главою 1 розділу III ЦПК. При
цьому суд має враховувати право
позивача на пред'явлення позову про
відшкодування шкоди також за його
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування, або за місцем завдання
шкоди (частини третя, шоста статті 110
ЦПК), чи виконання договору у разі
виникнення спору із договору
страхування (частина восьма статті 110
ЦПК).

Виходячи з вимог процесуального закону
та роз'яснень викладених в зазначеній
Постанові, дана справа підсудна
Докучаєвському міському суду
Донецької області, а тому заперечення з
цього приводу, викладені відповідачем
у поданому запереченні проти позову, є
помилковими.

Керуючись ст.ст. 10, 56-60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.979 ЦК України,
ст.ст. 3, 6, 12, 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 19, 26-27, 30 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Страхового товариства
з додатковою відповідальністю
«Гарантія», третя особа - ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, спричиненої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 46 810,74грн.
та понесені і документально
підтвердженні витрати на оплату
судового збору у розмірі 468,73грн., а
всього 47 279,47грн.

В іншій частині позову позивачу
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Докучаєвський міський суд шляхом
подачі протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя