Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014 року Пролетарський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді
Пивоварової Ю.О.,

при секретарі
Ситнюк Я.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради «про встановлення факту володіння
та користування житловим будинком, про
визнання права власності на будинок в
порядку спадкування », -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2014 року позивач звернулась
до суду із позовом про встановлення
факту володіння та користування
житловим будинком, про визнання права
власності на будинок в порядку
спадкування. В обґрунтування своїх
позовних вимог вказала, що в 1957 року
ОСОБА_3 була видана в безстрокове
користування земельна ділянка площею
400 кв.м., для будівництва житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, на даний
час - АДРЕСА_1. Будинок був побудований
в 1965 році. В будинку мешкали та були
зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та їх
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. ІНФОРМАЦІЯ_4
помер ОСОБА_3. Після його смерті
залишилось майно, а саме: будинок за
адресою: АДРЕСА_1, в якому залишилась
мешкати його дружина та син, які
фактично прийняли спадщину.
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5. Після його
смерті ОСОБА_4 залишилась самотньою,
вона потребувала постійного догляду,
не мала змоги вести господарство.
ОСОБА_4 звернулась до позивачки з
проханням піклуватися про неї, у
зв'язку з тим, що позивачка була її
сусідкою. 30.11.2012 року був оформлений
заповіт, згідно якого ОСОБА_4
заповідала позивачці усе своє майно.
Позивач забрала ОСОБА_4 до себе та
піклувалась про неї. ІНФОРМАЦІЯ_6
померла ОСОБА_4. Позивач усі витрати
пов'язані з поховання сплатила
самостійно. Після смерті ОСОБА_4
залишився спадок у вигляді будинку за
адресою: АДРЕСА_1. В шестимісячний строк
позивач звернулась в нотаріальну
контору з заявою про прийняття
спадщини. Однак державний нотаріус
14.05.2014 року виніс постанову про відмову
у видачі свідоцтва на право спадщини,
оскільки вищевказане домоволодіння не
було зареєстровано в органах державної
реєстрації. На даний час спадок позивач
прийняти не може. На підставі
викладеного позивач просила
встановити факт володіння та
користування житловим будинком з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_5 Визнати за
позивачем право власності на
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку лит.
«А-1», з прибудовами «а», «а4» загальною
площею - 61,5 кв.м.; з якої житлова -34,1 кв.м.;
уборной лит. «Г» в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_4

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, який діє на підставі
довіреності, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив їх
задовольнити, оскільки позивач
вичерпала усі передбачені законом
можливості оформити спадкові права.
Пояснення надав аналогічні викладеним
в позовній заяві.

Представник відповідача -
виконкому Пролетарської районної у м.
Донецьку ради у судове засідання не
з»явився, надавши до суду заяву із
проханням розглядати справу у їх
відсутність.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
позицію представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 06.05.1957 року ОСОБА_3 була видана в
безстрокове користування земельна
ділянка площею 400 кв.м., для будівництва
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
на даний час - АДРЕСА_1, що
підтверджується договором про надання
в безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку, та
випискою з рішення засідання Виконкому
Будьоннівської районної ради
депутатів працюючих м. Сталіно. від
21.03.1957 року (а.с.6-8), після цього в 1965 році
на вказаній земельній ділянці був
збудований житловий будинок із
господарськими прибудовами, що
підтверджується копією технічного
паспорту (а.с.9-12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_1 (а.с.15). Після його смерті
спадкоємцем за законом були: його
дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та його
син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.14), які у встановленому
законом порядку до нотаріальної
контори не звертались, однак фактично
прийняли спадщину, оскільки
продовжували проживати у спірному
будинку тобто вступили у фактичне
володіння спірним майном, що
підтверджується копією будинкової
книги (а.с.9-12).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_2 (а.с.16). Після його смерті
спадкоємцем за законом була його мати
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка у
встановленому законом порядку до
нотаріальної контори не зверталась,
однак фактично прийняла спадщину,
оскільки продовжувала проживати у
спірному будинку тобто вступили у
фактичне володіння спірним майном, що
підтверджується копією будинкової
книги (а.с.9-12).

Відповідно до заповіту від 30.11.2012 року,
який був зареєстрований приватним
нотаріусом ОСОБА_6, ОСОБА_4 заповіла усе
своє майно ОСОБА_2 (а.с.28).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_3 (а.с.17).

До нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_2, але
державний нотаріус Яценко В.А. 14.05.2014
року винесла постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з
тим, що в свідоцтві про право на
спадщину на майно відсутня відмітка
про реєстрацію в органах державної
реєстрації права власності за померлою
на нерухоме майно, як того вимагає
чинне законодавство, що
підтверджується постановою про
відмову та довідкою від 29.05.2013 року №
252320, яка видана КП «БТІ м.Донецька»
(а.с.20,21).

Відповідно до листа Третьої Донецької
Державної нотаріальної контори від
12.06.2014 року № 1250/01-16 з заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на
теперішній час ніхто не звертався,
свідоцтва про право власності на
теперішній час не видавалась (а.с.35-40).

Дослідивши технічний звіт № 14.52300.020
судом встановлено, що в результаті
проведеного дослідження будівельно -
монтажні роботи з будівництва
житлового будинку лит. «А-1» з
прибудовами літ. «а», літ. «а4»,
виконані без відхилення від діючих
будівельних норм і правил та
знаходяться в задовільному технічному
стані (а.с. 41-61).

Відповідно положень ст. 549 ЦК України (в
редакції 1963р.), спадкоємець визнається
таким, що прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. Зазначені
дії повинні бути здійснені протягом
шести місяців від дня відкриття
спадщини.

Згідно до ч.3 ст.. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

На підставі п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 4 червня
1983 року «Про практику розгляду судами
України справ про спадщину»
передбачений ст. 549 ЦК України (в
редакції 1963 р.) шестимісячний строк для
прийняття спадщини може бути
продовжений судом за заявою
зацікавленої особи або доведеності
поважності причин його пропуску. Якщо у
встановлений строк позивач вступив в
управління або володіння спадковим
майном або його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання про визнання
права на спадкове майно, а не
продовження пропущеного строку.

Згідно ст.. 1261 Цивільного Кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця.

Відповідно ст.. 1269 Цивільного
Кодексу України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Проте, відповідно до частини першої
статті 58 Конституції України закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

Так, 05 серпня 1992 року вперше на
законодавчому рівні було встановлено
порядок та умови прийняття в
експлуатацію об'єктів будівництва
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів державного
замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року
не передбачалась процедура введення
приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності. Зазначеною постановою
встановлено, що порядок прийняття в
експлуатацію об'єктів недержавного
замовлення визначається Радою
Міністрів Автономної Республіки Крим,
Київською та Севастопольською
міськими держадміністраціями за
погодженням Держбудом.На виконання
цієї постанови місцеві органи влади
розробили та затвердили, за
погодженням Держбудом, Положення про
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів недержавної
власності, державними технічними
комісіями.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 05 серпня 1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти.

Відповідно до п. 4 додатку № 1
Інструкції «Про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української
РСР», затвердженою Заступником
Міністра комунального господарства
Української РСР 31 січня 1966 року та
погодженої Заступником Голови
Верховного суду Української РСР 15
січня 1966 року (в редакції, чинній на час
завершення будівництва), реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу провадилася бюро
технічної інвентаризації на підставі
договорів про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
відбудови і експлуатації будівель,
передбачених постановою РНК УРСР і ЦК
КП(б)У від 10 листопада 1944 року «Про
впорядкування користування державними
будівлями житлового і нежитлового
фонду і земельними ділянками, які
обслуговують їх».

Таким чином, оцінюючи наведене суд
приходить до висновку про те, що ОСОБА_3
за життя набув право власності на
спірне домоволодіння, оскільки йому у
встановленому порядку було виділено
земельну ділянку, на якій він збудував
будинок за життя у 1965 році без
відхилення від будівельних норм,
оскільки державна реєстрація його
права власності на нерухоме майно не
вимагалась. З цих підстав позовні
вимоги щодо встановлення факту
володіння та користування житловим
будинком за померлим ОСОБА_3 є зайвими
та задоволенню не підлягають.

Оскільки спадкоємцем за законом після
смерті ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4,
яка у передбаченому законом порядку на
момент смерті спадкодавця фактично
прийняла спадщину, суд приходить до
висновку, що до неї перейшло право
власності на спірне домоволодіння у
поярдку спадкування за законом.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_2 є
спадкоємцем за заповітом, що не
оспрювалось у судовому засіданні, при
цьому використала усі передбачені
законом заходи щодо оформлення своїх
спадкових прав, та беручи до уваги той
факт, що до ОСОБА_4 на момент її смерті
перейшли права власника спірного
домоволодіння у порядку спадкування за
законом, суд приходить до висновку про
можливість визнання за ОСОБА_2 права
власності на домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 у поярдку спадкування за
заповітом.

На підставі викладеного, ст. 1263, 1268, 1269
Цивільного Кодексу України, керуючись
ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Пролетарської районної
в м. Донецьку ради «про встановлення
факту володіння та користування
житловим будинком, про визнання права
власності на будинок в порядку
спадкування » - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6
на домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ.
«А-1», прибудов літ. «а», літ. «а4»,
загальною площею - 86,6 кв.м, житловою
площею 44,6 кв.м., вбиральні літ. «Г».

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Ю.О. Пивоварова