Дата документу 19.06.2014
Справа № 2-1846/11
11 червня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Ледньової Т.В.
при секретарі - Пращук А.М.
позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника позивачів - ОСОБА_3
представників відповідачів - Сорокіна
третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
представників третіх осіб - ОСОБА_12,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Іллічівську Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 до ТОВ фірма «АББО»,
виконкому Іллічівської міської ради
Одеської області про заборону вчинення
певних дій, про вчинення певних дій, про
стягнення моральної шкоди,-
В вересні 2011 року ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 , а в грудні 2011 року - ОСОБА_17,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_19
звернулись до суду з вимогами до ТОВ
фірма «АББО» та виконкому Іллічівської
міської ради (а.с.4-5 т. 1, а.с. 91-101 т. 2), які
в подальшому уточнювали та доповнювали
і за останньою редакцією яких просили
зобов'язати ТОВ фірма «АББО» припинити
будівництво підземних гаражів в межах
АДРЕСА_1 та знести уже зведені будівлі
гаражів, які значаться за адресою
АДРЕСА_2 як блок «А» площею забудови 1121
кв. м та блок «В» площею забудови 831 кв.
м.; зобов'язати солідарно ТОВ фірма
"АББО» та виконком Іллічівської
міської ради привести земельну
ділянку в первісний стан, придатний для
використання за цільовим призначенням
прибудинкової території, стягнувши з
них солідарно по 18 000 грн. моральної
шкоди на користь кожного з
відповідачів та судові витрати (а.с.
225-227 т. 3, а.с. 118 т. 6). Позивачі
посилаються на те, що розпочаті на час
подання позову та завершені за час
розгляду справи в суді будівлі «А» та
«В», а також запроектована будівля «Б»,
знаходяться на земельній ділянці
територією багатоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1, власниками
квартир в якому вони являються, та яка
не надавалась і не могла надаватись під
будівництво гаражів, яке здійснено з
грубими порушеннями державних
будівельних та санітарних норм, що
суттєво порушує їх права як власників
В судовому засіданні позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_19, ОСОБА_2, які опитані за
їх заявами у якості свідків (а.с. 86-88,
160-163 т. 3), та представник позивачів
ОСОБА_3 повністю підтримали позовні
Позивачі ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_18 надали клопотання про розгляд
справи у їх відсутності (т. 1 а.с. 179, т. 2
Представник ТОВ фірма «АББО» та
представник виконкому міської ради у
виступах в засіданнях та письмових
запереченнях (т. 1 а.с. 158-163, т. 3 а.с. 41-42,
89-90, 172-175, 231-235, т. 5 а.с. 76-82) проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що земельна ділянка
надавалась в оренду ТОВ фірма «АББО»
для будівництва житлового будинку,а не
для його обслуговування, позивачами не
доведено, що їх права були порушені
будівництвом гаражів, вони не є
належними позивачами по захисту прав
на прибудинкову територію, оскільки
таким позивачем може бути лише
юридична особа, будівництво здійснено
у відповідності до встановленого
порядку, власниками машино/місць в
будівлі гаражу стали треті особи по
справі, які й мають бути належними
відповідачами по справі. При цьому
представники не заперечували, що
земельна ділянка для будівництва
гаражів забудовнику окремо не
надавалась, а витребувані судом, в тому
числі за клопотанням експертів,
рішення про затвердження
містобудівної документації з
розміщення підземних гаражів, план
кварталу забудови з вказівкою місця
положення земельних ділянок: площею 12
000 кв.м під будівництво житлового
будинку АДРЕСА_1, площею 0,9405 га під
будівництво житлового будинку АДРЕСА_2,
під будівництво підземних гаражів по
АДРЕСА_2 та інші неодноразово
витребувані документи надані бути не
можуть за їх відсутності.

Треті особи та їх представники в
судових засіданнях та в заявах (т. 4 а.с.
34-42, т. 5 а.с. 95, 144, 145, 181) заперечували
проти задоволення позову, підтримавши
позицію представника ТОВ фірма «АББО».

Заслухавши пояснення зазначених
позивачів, представників сторін,
третіх осіб та їх представників,
дослідивши обставини справи та надані
на їх підтвердження докази, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення
Іллічівської міської ради №172/6-XXIV від
30.05.2003 року останньою за договором від
10.10.2003 року було надано ТОВ фірма «АББО»
(далі - «Забудовник») в оренду земельну
ділянку площею 12000 кв. м за адресою
АДРЕСА_1 для розташування 5-ти
поверхового 122 квартирного житлового
будинку (а.с. 255, 18-21 т. 1). За актом від
30.04.2003 року межі земельної ділянки
встановлені в натурі з переданням
межових знаків на зберігання
землекористувачу

(а.с.21-а, 228, 244-246 т. 1). На вказаній
земельній ділянці збудовано, та
рішеннями виконавчого комітету
Іллічівської міської ради від 31.05.2007
року №635 та від 18.12.2008 року №1524
прийнято до експлуатації 1-а та 2-а черга
житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 29, 30 т.
1). За довідкою ОСББ «Номер вісім»
житловий будинок АДРЕСА_1 включає 232
квартири та 29 офісів ( а.с. 108 т. 1).

Розміри земельної ділянки,
необхідної для розташування
багатоквартирного житлового будинку,
визначаються на підставі нормативних
вимог (а.с. 128-131 т. 6).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
мінімальна площа земельної ділянки, що
необхідна для будівництва 5-ти
поверхового житлового будинку на 232
квартири складає 11441 кв. м (аркуш тексту
експертного висновку 13,20, а.с. 49-60 т. 3).
Таким чином, земельна ділянка площею
12000 кв.м виділена для розташування
житлового будинку та відповідає за
своїм розміром мінімальній
розрахунковій площі, отже є необхідною
для розміщення житлового будинку з
відповідною кількістю квартир.

У відповідності до ст. 42 ЗК
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками. Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні
житлові будинки, а також належні до них
будівлі, споруди та прибудинкові
території, визначаються на підставі
відповідної земплевпорядної
документації.

Виходячи з законодавчого
принципу цільового використання
земельних ділянок, змісту ст. 42 ЗК
України та правозастосовної практики,
в тому числі судів касаційної
інстанції, слід дійти висновку, що
земельна ділянка, яка виділена для
розміщення житлового будинку, не може
передаватись іншим особам, ніж
об'єднанню співвласників житлового
будинку чи особам, які здійснюють
управління цими будинками, та на інші
цілі, ніж передбачені при виділенні
(а.с. 136-140 т. 1).

Відповідно до чинної на час
виникнення спірних відносин ст. 24
Закону України «Про планування і
забудову територій» право на забудову
земельної ділянки реалізується її
власником або користувачем за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням та відповідно до
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки.

Будівля колективного гаражу, що
не є частиною будинку чи його
приналежністю, є окремим об'єктом
нерухомого майна, на будівництво якого
потребується виділення окремої
земельної ділянки (ст.ст.181,186,187,188, 382 ЦК
України). Із ч. 2 ст. 382 ЦК України, ст. 19
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», рішення Конституційного Суду
України від 2 березня 2004 р. №4-рп/2004
слідує, що спірні будівлі гаражів не
підпадають під правовий режим
допоміжних приміщень,т.я. не призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку; не призначені для постійного
обслуговування і забезпечення
відповідної експлуатації всього
будинку (тобто не складають єдине ціле
з квартирами і житловим будинком).
Згідно Класифікації видів цільового
призначення земель, затвердженого
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548,
земельні ділянки для будівництва і
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку та для колективного
гаражного будівництва відносяться до
різних підрозділів видів цільового
призначення земель: 02.03 та 02.06
відповідно (а.с. 132-135 т. 1).

З часу надання в оренду
земельної ділянки 12000 кв. м для
розташування житлового будинку, її
цільове призначення, розміри та
конфігурація не змінювались. Земельна
ділянка для будівництва спірних
будівель гаражів окремо не надавалась,
що не заперечувалось відповідачами по
справі та підтверджується листами
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради (а.с. 89, 90, 91-92, 93-94, 95, 96, 97, 98
т. 1, а.с. 238, 240 т. 5).

Ст.ст. 20, 21 ЗК України та Порядком зміни
цільового призначення земель,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 11.04.2002 р. №502,
передбачено, що виходячи з принципу
щодо раціонального використання та
охорони земель, зміна виду
використання землі в межах її
цільового призначення повинна
проводитися в порядку, встановленому
для зміни цього цільового призначення
землі; що передбачено зміну цільового
призначення землі органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування, які приймають рішення
про передачу цих земель у власність або
надання у користування, вилучення
(викуп) земель і затверджують проект
землеустрою.

Отже проектування та
будівництво колективних гаражів на
земельній ділянці площею 12000 кв.м за
адресою АДРЕСА_1, що виділена в
установленому порядку для розміщення
житлового будинку, є неправомірним.

Судом встановлено, що в
порушення вищезгаданих норм закону
відповідачами були вчинені певні дії, а
саме:

Рішенням виконкому Іллічівської
міської ради від 22.08.2002 року №680 надано
право ТОВ фірма «АББО» проектування
підземних гаражів в межах забудови
122-квартирного 5-ти поверхового будинку
по АДРЕСА_2 (а.с. 17, 247 т. 1). Згідно
Державного акту на право постійного
користування землею II-ОД №002671 за
рішенням Іллічівської міської ради №161
від 22.02.2001 року ТОВ фірма «АББО» в
постійне користування для будівництва
багатоквартирного 5-ти поверхового
житлового будинку надана земельна
ділянка площею 0,9405 га за адресою
АДРЕСА_2, що є суміжною з земельною
ділянкою площею 12 000 кв. м по АДРЕСА_1
(а.с.24-28, 190-192 т. 1).

Управлінням архітектури та
містобудування виконкому Іллічівської
міської ради 20.04.2005 року затверджено та
продовжено до кінця 2010 року
архітектурно-планувальне завдання №14
на проектування підземних гаражів за
адресою АДРЕСА_2, але з зазначенням
площі земельної ділянки 1,2 га (а.с.34-39 т.
1).

В 2010 році товариством фірма
«АББО» було погоджено з відповідними
контролюючими державними органами
коректування робочого проекту
підземного гаража для легкових
автомобілів з загальною кількістю 78
машино/місць на земельній ділянці
площею 4400 кв. м , загальною площею
забудови 2869,4 кв.м, із якої для блоку «А»
на 30 машино/місць - 1279,57 кв. м, для блоку
«В» на 26 машино/місць - 830,1 кв. м, для
блоку «Б» на 22 машиномісця - 759,73 кв. м. В
переліку документів, наданих для
погодження, значились договір оренди
земельної ділянки від 10.10.3003 року та
державний акт на право постійного
користування землею II-ОД №002671, а
адресою будівництва значилось АДРЕСА_2
(а.с.40-44, 46-50, 51-56, 58-59, 62-67, 193-199, 200-212, 219-223 т.
1).

08.07.2010 року ТОВ фірмі «АББО»
інспекцією ДАБК в Одеській області
надано дозвіл на виконання будівельних
робіт з будівництва підземних гаражів
для легкових автомобілів по АДРЕСА_2
(а.с.68, 189 т. 1).

Станом на час проведення судової
будівельно-технічної експертизи,
висновок якої датовано 06.07.2012 року, були
закінчені будівельні роботи з
будівництва блоку «А» площею забудови
1121 кв. м та блоку «В» площею забудови 831
кв.м, блок «Б» на 22 машино/місць
будівництвом не розпочинався (а.с. 49-60 т.
3).

Згідно декларації про прийняття
об'єктів нерухомості до експлуатації
складеної директором ТОВ фірма «АББО»
Абрамяном В.Р. 28.08.2012 р., підземні гаражі
для легкових автомобілів по АДРЕСА_2
(перша черга - загальною площею 1018,7 кв.
м, друга черга - загальною площею 705,1
кв.м) завершені будівництвом. В
п.11.1декларації зазначено, що
документом на право користування
земельною ділянкою є договір оренди
№376 від 15.10.2003 року. В п. 14 декларації
зазначені основні показники об'єкта:
гаражні бокси для легкових
автомобілів, складські приміщення,
мотобокс, загальний в'їзд (т. 4 а.с. 9-14).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №645/2012
від 06.07.2012 року, допиту експерта в
судовому засіданні, наданих ним
письмових відповідей та схем, що є
письмовими доказами по справі (а.с. 49-60,
184-185, 208-214 т. 3), слідує, що проектування
та будівництво гаражів здійснено на
земельних ділянках площею 12000 кв. м по
АДРЕСА_1 та площею 0,9405 га за адресою
АДРЕСА_2. При цьому блок «В» і
запроектований блок «Б» знаходяться
повністю, а блок «А», більшою своєю
частиною, на земельній ділянці 12 000 кв.
м по АДРЕСА_1. Визначити більш точне
розмежування блоку «А» між вказаними
земельними ділянками не представилось
можливим із-за ненадання експерту
генерального плану кварталу забудови з
вказівкою місця розташування
земельних ділянок площею 12000 кв.м по
АДРЕСА_1, площею 0,9405 га по вул. АДРЕСА_2,
та земельної ділянки під розміщення
підземних гаражів. Будівлі блоку «А»,
«В» та проектованого блоку «Б»
розміщуються в середині двору, що
утворений П - подібною будівлею
житлового будинку АДРЕСА_1,
чотирнадцять під'їздів якого з трьох
боків виходять на будівлю гаражів.
Спірні будівлі знаходяться від стін
житлового будинку на відстані від 10,5 м
до 20 м, що є порушенням вимог п.7.50 ДБН
360-92, затверджених наказом
Держмістобудування від 17.04.1992 року №44,
та п.5.28 Державних санітарних правил,
затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я від 19.06.1996 року №173, у
відповідності до яких відстань від
стін житлового будинку до стін гаражів
повинна бути не меншою 25 м. Проїзди та
в'їзди до будівель блоку «А», блоку «В»
та проектного блоку «Б» здійснюються
вздовж стін з вікнами житлового
будинку АДРЕСА_1, відстань від стін
якого до стін гаражів складає від 10.5 до
20 м, що є порушенням вимог п.5.29
зазначених вище Державних санітарних
правил в частині того, що в'їзди і
виїзди із підземних гаражів і проїзди
до них повинні бути розташовані не
ближче 15 м від вікон робочих та
житлових приміщень. Крім того,
експертом зазначені й інші численні
порушення, в тому числі відсутність
вентиляційних шахт, які мають бути
виведені на висоту 2 метрів над рівнем
даху найбільш високої будівлі
прилягаючої забудови, тоді як фактично
влаштовані безпосередньо на даху
гаражів, що є порушенням п.8.39 ДБН
В2.3-15:2007; неможливість забезпечення
нормативної мінімальної площі
земельної ділянки для окремого
житлового будинку та, відповідно
неможливість забезпечення необхідних
майданчиків, площадок, озеленення, в
тому числі майданчиків для дітей, які
слід розміщувати на рівні землі
території подвір'я, майданчиків для
тимчасових стоянок автомобілів,
майданчиків для господарських цілей,
для відпочинку, тощо (п.4.10 Державних
санітарних правил, п.п.3.8,3.15,3.16,3.17,7.43 ДБН
360-92). В мотивувальній частині висновку
експерт посилається також на те, що
згідно ДБН В:2.3-15-2007, додаток Б, підземні
гаражі - це споруди, позначка стелі
основних приміщень яких нижче рівня
спланованої поверхні землі, тоді як
фактично будівля споруджена вище рівня
землі на різній висоті,яка досягає
декількох метрів, що підтверджується
як поясненнями експерта в судовому
засіданні, так і поясненнями ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_19, допитаних в якості
свідків.

Дані про місце розташування
гаражів, рельєф майданчика також
слідують і із висновків на а.с. 40-44, 46-50,
104-107 т. 1, копії листа ТОВ фірма «АББО» (т.
1 а.с. 248), копії робочого проекту (а.с. 2-72
т. 2). При цьому після закінчення
будівництва запланована засипка
будівлі підземного гаража для легкових
автомобілів (поверхня території двору
житлових будинків із західної сторони
вирівнюється, територія двору зі
східного боку знаходиться на іншому
рівні); майданчики відпочинку, дитячі і
спортивні майданчики розміщуються над
підземним гаражем (для того, щоб
потрапити в зону відпочинку з східного
боку двору, проектом передбачені
металеві драбини, що примикають до
глухої стіни по осі «А», яка є для двору
житлового будинку підпірною стіною, по
осях «А» і « 27» зовнішньої стіни гаража,
встановлюється металева огорожа);
дитячі майданчики та майданчики
відпочинку огороджуються 3-х метровою
смугою зелених насаджень. Станом на
10.07.2002 р. керівник ТОВ фірма «АББО»
зазначив у листі на ім'я міського
голови, що на будівлі підземних гаражів
будуть знаходитися дитячий майданчик,
сквер з фонтаном та лавками для
відпочинку мешканців, майданчик для
білизни (а.с. 248 т. 1). Позивачі,
представники сторін та треті особи, які
з'явились до суду, визнали, що
вищезазначені заплановані заходи не
реалізовані. Суд звертає увагу на те, що
виконання цих заходів було умовою
погоджень та висновків (а.с. 40-44, 46-50, 51-56,
58-59, 62-67 т. 1).

За висновком правління Одеської
обласної організації Національної
спілки архітекторів України, яке
підготовлено за зверненням ОСББ «Номер
вісім» у 2011 р. та є висновком
спеціалістів у галузі проектування,
будівництва, робочий проект підземних
гаражів розроблений з порушеннями (в
т.ч. вказаними експертом ОСОБА_21),
здійснити в натурі проект (в т.ч. в
частині вентиляції, влаштування
майданчиків, насадження квітів, кущів,
дерев) є неможливим (а.с. 104-107 т. 1).

Позивачі є власниками квартир в
будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 115, 117 т. 1, а.с. 102-106
т. 2). Їх право на користування земельною
ділянкою, на якій розміщений житловий
будинок з необхідними майданчиками, як
складовою частиною житлового
комплексу («Житловий комплекс - єдиний
комплекс нерухомого майна, що
утворений земельною ділянкою в
установлених межах, розміщеним на ній
жилим багатоквартирним будинком або
його частиною разом із спорудами та
інженерними мережами, які утворюють
цілісний майновий комплекс» (ст. 1
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку»), є похідним від права
власності на квартиру та не залежить
від того у чиєму користуванні
(забудовника, об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку чи
підприємства, що обслуговує будинок)
знаходиться земельна ділянка, що
виділена саме для розміщення житлового
багатоквартирного будинку. Відтак
вищевказаним порушенням земельного
законодавства щодо нецільового та
неправомірного використання земельної
ділянки, необхідної для розміщення
будинку, а також порушеннями
санітарного законодавства та
будівельних норм щодо відстаней від
стін житлового будинку до стін гаража
та проїздів до нього безпосередньо
порушуються їх права як власників
квартир. Вказані порушення є істотними.

Погодження проекту необхідними
службами, як і дозвіл на будівництво
спірної будівлі не спростовують фактів
допущених порушень земельного
законодавства, будівельних та
державних санітарних норм при
проектуванні, погодженні та
будівництві спірних будівель.

За клопотанням представника ТОВ
фірма «АББО» по справі було призначено
повторну судову будівельно-технічну
експертизу з питань, що досліджувались
первісною експертизою, а також
додаткових питань щодо можливості
усунення виявлених порушень шляхом
реконструкції. Проведення експертизи
доручено Одеському науково-дослідному
інституту судових експертиз. Однак у
зв'язку з ненаданням витребуваних
експертами додаткових матеріалів та
документів, справа повернута без
проведення експертизи ( а.с.25-33 т. 4, а.с.
74-75, 251-253, 261, 272-273, 277, 282 т. 5, а.с. 29-31, 41, 59 т.
6). Надання вказаних експертами
матеріалів та документів вимагалось
від ТОВ фірма «АББО» як забудовника,
однак надано ними не було. Згідно ст. 146
ЦПК України у разі ухилення особи, яка
бере участь у справі, від подання
експертам необхідних матеріалів,
документів або від іншої участі в
експертизі, якщо без цього провести
експертизу неможливо, суд залежно від
того, хто із цих осіб ухиляється, а
також яке для них ця експертиза має
значення, може визнати факт, для
з'ясування якого експертиза була
призначена, або відмовити у його
визнанні. З врахуванням викладеного
суд вважає належним доказом висновок
судової будівельно-технічної
експертизи від 06.07.2012 року №645/2012 та
встановленими зазначені у цьому
висновку факти.

Експерт не визначився в
розмежуванні блоку «А» між земельними
ділянками площами 12000 кв. м по АДРЕСА_1
та 0,9405 га по АДРЕСА_2, обмежившись
усними поясненнями про те, що більшою
частиною блок «А» знаходиться на
земельній ділянці площею 12000 кв.м,
проїзд та в'їзд до блоку «А»
здійснюється по вказаній земельній
ділянці. Причиною цьому стала
відсутність в розпорядженні експерта
планів цих земельних ділянок з виносом
в натуру та з їх прив'язкою до існуючих
будівель.

Згідно п.4 Порядку надання
архітектурно-планувального завдання
та технічних умов щодо інженерного
забезпечення об'єкта архітектури і
визначення розміру плати за їх видачу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.1999 року №2328
до архітектурно-планувального
завдання, що надається замовнику
будівництва, додається викопіювання з
генерального або ситуаційного плану
відповідної території та план
земельної ділянки. Тобто витребувані
від ТОВ фірма «АББО» за клопотанням
експертів вказані документи мають бути
в розпорядженні відповідача ТОВ фірма
«АББО» і ненадання цих документів суд
розцінює як ухилення ТОВ фірма «АББО»
від надання експертам необхідних
документів,а відтак вважає
встановленим факт знаходження блоку
«А» на території земельної ділянки
площею 12000 кв. м з огляду на вимоги ст. 146
ЦПК України.

Враховуючи, що земельна ділянка
для будівництва гаражів не виділялась
і не може бути виділена для цих цілей на
земельній ділянці площею 120000 кв.м по
АДРЕСА_1, то усунення порушень прав
власності позивачів неможливе іншим
способом, ніж знесення спірних
будівель з приведенням земельної
ділянки в первісний стан, придатний для
використання за цільовим призначенням
прибудинкової території.

Згідно ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Відповідно до ст. 152 Земельного
кодексу України одним із способів
захисту прав на земельні ділянки є
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав.

Допитані в якості свідків за їх
згодою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_19 вказали
на наявність у позивачів душевних
страждань, спричинених порушенням їх
прав як власників квартир.

З врахуванням встановлених
протиправних дій з будівництва
будівель гаражів на земельній ділянці,
необхідній для розміщення житлового
будинку по АДРЕСА_1, суд вважає
доведеним наявність моральної шкоди.
спричиненої позивачам товариством
фірма «АББО». З врахуванням ст. ст. 23, 1167
ЦК України, характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, а також з врахуванням інших
обставин, що мають істотне значення,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається в сумі 2000
грн. щодо кожного з позивачів. Оскільки
моральна шкода спричинена лише
неправомірними діями ТОВ фірма «АББО»
і не знаходиться в причинному зв'язку з
діями виконавчого комітету
Іллічівської міської ради, то в
задоволенні позову в частині стягнення
моральної шкоди з виконавчого комітету
Іллічівської міської ради слід
відмовити.

Разом з тим, зобов'язання щодо
приведення земельної ділянки в
первісний стан слід покласти солідарно
на відповідачів з підстав того, що
Іллічівська міська рада є орендодавцем
цієї ділянки і наділена відповідними
правами і обов'язками п. 3 договору (а.с.
19 т. 1).

Належним відповідачем по справі
щодо знесення будівель є ТОВ фірма
«АББО» як забудовник. Треті особи в
разі отримання ними прав власності на
машиномісця не можуть відповідати за
позовом, оскільки не є власниками
об'єкту будівлі в цілому. Їх право
власності може бути припиненим у
зв'язку зі знесенням будівель гаражів у
відповідності до вимог ст.20 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

За таких обставин позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати, підтверджені
квитанціями (т. 1 а.с. 2, 3, т. 3 а.с. 195)
підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 13,16, 23,386, 391, 1167 ЦК
України, ст. ст. 42 ,152 ЗК України, ст.ст. 10,
11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_18, ОСОБА_19 задовольнити
частково.

Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «АББО»
припинити будівництво підземних
гаражів в межах земельної ділянки
площею 12000 кв. м по АДРЕСА_1.

Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «АББО» знести
будівлі підземних гаражів для легкових
автомобілів по АДРЕСА_2 в об'ємі «перша
черга», що значиться за проектом
будівництва як блок «А» площею
забудови 1121 кв.м, складається із трьох
секцій, в кожній із яких по 10
машиномісць; «друга черга», що
значиться за проектом будівництва як
блок «В» площею забудови 831 кв. м,
складається із однієї секції, в якій
розташовано 26 машиномісць.

Зобов'язати солідарно товариство з
обмеженою відповідальністю фірма
«АББО» та виконком Іллічівської
міської ради привести вказану земельну
ділянку в первісний стан, придатний для
використання за цільовим призначенням
прибудинкової території.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «АББО» на
користь кожного із позивачів по 2000 грн.
компенсації моральної шкоди.

Стягнути з кожного із відповідачів
судові витрати на користь позивача
ОСОБА_15 - у сумі 27 грн. (т. 1 а.с. 2, 3),
позивача ОСОБА_2 у сумі 53, 65 грн. (т. 3 а.с.
195).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя