Справа № 427/1750/14-ц
Провадження № 2/427/1069/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2014 року

Свердловський міський суд , Луганської
області у складі:

головуючого судді - Колтун В.А.

при секретарі - Дашкіній О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Свердловська
справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до
Свердловської міської ради про
визнання права власності в порядку
набувальної давності,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивачка звернувся
до суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що 27
вересня 1960 року бабуся її чоловіка
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відповідно договору
купівлі-продажу, який був нотаріально
посвідчений придбала ціле
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Так як ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_2 її
представником за довіреністю при
купівлі домоволодіння з земельною
ділянкою був її син ОСОБА_5.

ОСОБА_4 ніколи не проживала у придбаній
будівлі за адресою: АДРЕСА_1

21 травня 1968 року ОСОБА_4
зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, про що в
адміністрації Оскольсысого сільського
поселення Новсоскольського району
Бєлгородської області, була складена
актова запис № 8 від 21.05.1968 р. Після
вступу в шлюб ОСОБА_4 взяла прізвисько
ОСОБА_4.

22 червня 1984 року у Маничській
сільській Раді, Зерноградського району
Ростовської області позивачка
вступила у шлюб з ОСОБА_3. На їх весіллі
бабуся її чоловіка ОСОБА_4 подарувала
їм будинок з земельною ділянкою

за адресою: АДРЕСА_1 Після вступу до
шлюбу позивачка взяла прізвисько її
чоловіка Дубиніна і у шлюбі у них
народилося троє дітей.

9 травня 1985 року вони переїхали на
постійне місце проживання в
подарований будинок. На той час в
подарованому будинку крім її чоловіка
ОСОБА_8 ніхто не проживав і з того часу з
чоловіком стали вести суспільне
господарство, підтримували будинок
земельні ділянку в належному стані. За
їх новим місцем проживання за свої
кошти збудували вугільник, погреб,
літню кухню, приміщення для ведення
господарства. Також проводили ремонти
криши, фундаментного цоколя.

Також кожен рік їздили з чоловіком до
бабусі у Російську Федерацію де
допомогали її по господарству аж до її
смерті тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після
смерті бабусі вони прожили з чоловіком
ще десь півроку у АДРЕСА_1, але 15 квітня
1999 року ОСОБА_3 написав її розписку про
те, що він відмовляється від своєї
частини дому на її користь та користь
дітей. В зв'язку з тим, що не може
сплачувати аліменти та допомогати
дітям получити достойну освіту, так як
виїхав до АДРЕСА_2 на постійне місце
проживання. Після того як ОСОБА_3
написав розписку і виїхав до Росії всі
стосунки з ним були втрачені. На
протязі чотирнадцяти років вона з ним
жодного разу не спілкувались, долею
дітей він не цікавився, грошей на їх
утримання не надавав.

Позивачка просить суд встановити за
нею ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на будинку за
адресою: АДРЕСА_1 з 01 січня 2001 року.

В судовому засіданні позивачка та її
представник ОСОБА_9 підтримали позовні
вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача
Свердловської міської ради позов не
визнала з тих підстав, що в матеріалах
справи недостатньо доказів, щоб
визнати право власності за позивачкою
по набувальній давності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 відповідно
договору купівлі-продажу, який був
нотаріально посвідчений придбала ціле
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.7-8). Дані про реєстрацію права
власності на зазначене домоволодіння в
матеріалах справи відсутні.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.10)

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту зазначеної
статті, обставин, які мають значення
для справи, і які у відповідності до ч. 1
ст. 60 ЦПК України повинен довести саме
позивач є: законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння (володілець
не знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю); відкритість
володіння; давність володіння та його
безперервність (тобто строк володіння).

За набувальною давністю може бути
набуто право власності на нерухоме
майно, яке на має власника, або власник
якого невідомий, або власник
відмовився від права власності на
належне йому нерухоме майно та майно,
що придбане добросовісним набувачем і
у витребуванні якого його власнику
відмовлено.

Статтею 41 Конституції України
передбачено непорушність права
приватної власності. Непорушність
права власності полягає в його
недоторканності, а водночас і в
недоторканності самого майна власника.
Всі особи мають утримуватись від
безпідставного заволодіння майном
власника та завдання йому шкоди. Не
допускається також протиправне
позбавлення права власності або
обмеження в його здійсненні.

В п. 9 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивіцльнихз і кримінальних
справ від 07.02.2014 року зазначено При
вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке: - володіння
є добросовісним, якщо особа при
заволодінні чужим майном не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності.
Судом встановлено та позивачкою не
заперечувалося, що домоволодіння
належить померлої ОСОБА_4 зі згоди якої
вона вселилася у зазначене
домоволодіння та проживає у ньому, а
також після її смерті є спадкоємці, а
тому підстав для визнання за
позивачкою права власності за
набувальною давністю немає.

За таких обставин, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15,16,
344,346 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 209, 212-216
ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Свердловської
міської ради про визнання права
власності в порядку набувальної
давності відмовити за
необґрунтованістю.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду апеляційним судом.

Суддя:
Колтун В.А.