Дата документу 12.06.2014
Справа № 501/3102/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Журавля П.І.,

при секретарі - Котелевець Т.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

довіреної особи позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

довіреної особи відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Іллічівську
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
Іллічівський міський суд з зазначеним
позовом (а.с.3-4, 23).

16.10.2013 року цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 була об'єднана з цивільною
справою за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3
(а.с.58).

01.04.2014 року справа за позовом ОСОБА_1
була виділена із матеріалів об'єднаної
справи (а.с.59-60).

Позивачка просить суд:

Стягнути з ОСОБА_3 на її користь
моральну шкоду у розмірі 20000 гривень;

Стягнути з ОСОБА_3 на її користь
вартість понесених нею витрат на
правовому допомогу в розмірі 2800 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
23 березня 2012 року, о 14-50 годин, рухаючись
на автодорозі Одеса-Іллічівськ Н-04,
ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки
«HYUNDAI» державний номер НОМЕР_3, при
зміні смуги руху з крайньої правої
смуги на ліву смугу, не надав перевагу в
русі автомобілю «SKODA OKTAVIA», державний
номер НОМЕР_2, який рухався по лівій
смузі в попутному напрямку, в
результаті чого сталося зіткнення
транспортних засобів, які отримали
механічні пошкодження, чим порушив п.10.3
ПДР.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини Відповідача, що підтверджується
постановою Іллічівського міського
суду одеської області від 23.04.2012 року по
справі №1511/2073/2012, відповідно до якої
ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 КпАП України.

Під час дорожньо-транспортної пригоди
вона знаходилась в автомобілі «SKODA
OKTAVIA», державний номер НОМЕР_2, яким
керував її чоловік ОСОБА_6.

На той момент вона перебувала на
восьмому місяці вагітності. Усі ці
події могли спричинити тяжкі наслідки.
Вона є інвалідом 3-ї групи, з діагнозом
папілярний рак щитовидної залози, їй
було зроблено операцію, після якої
будь-які психоемоційні навантаження,
стреси протипоказані.

Пережиті хвилювання, негативні емоції,
постійне відчуття страху втратити
дитину, пригнічений стан, отриманий
стрес значно вплинуло на стан її
здоров'я, як наслідок їй довелося
неодноразово звертатись до лікарів.

Листом ДЗ «ІБЛ на ВТ МОЗ України»
№01/15-330 від 12.03.2013 року підтверджується,
що у ОСОБА_1 вагітність ускладнилась в 17
тижнів, була загроза припинення
вагітності, внаслідок чого проводилось
амбулаторне лікування.

Листом ДЗ «ІБЛ на ВТ МОЗ України» від
12.03.2013 року №01/17/151 підтверджується, що
27.03.2012 року вона зверталась до лікаря
невропатолога поліклініки №1 та після
огляду було встановлено діагноз
атесено-невротичний синдром,
призначено лікування.

Відповідно до ч.1,2 ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазначала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Постанова Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року із змінами
внесеними постановою ВСУ №5 від 25.05.2001
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» дає наступне визначення поняття
«моральної шкоди»:

«Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків».

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, неправомірними діями
Відповідача їй було завдано моральної
шкоди, яка виразилась у негативних
емоціях, стресу, значного погіршення
стану її здоров'я, порушення звичного
способу життя, необхідності докладання
додаткових зусиль для його
нормалізації.

Заподіяну шкоду оцінює в 20000 гривень.

В судовому засіданні позивач і його
довірена особа підтримали вимоги
позову, просять їх задовольнити.

Відповідач і його довірена особа
заперечують проти вимог позову,
просять відмовити в задоволенні
позову. Свою позицію вони
обґрунтовують тим, що ч.1 ст.1167 ЦК
України передбачає, що моральна шкода
завдана фізичній особі
відшкодовується особою яка її завдала
за наявності її вини крім випадків
встановлених ч.2 даної статті, згідно
якої моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

У нашому випадку із наданих суду
доказів позивачем ОСОБА_1 не вбачається
причинного зв'язку між ДТП, що мала
місце 23 березня 2012 року і її станом
здоров'я.

Так, із представлених суду позивачем
медичних документів, а саме із довідки
до акту огляду МСЕК серія 2-18 ОД №076523
від 23.02.2011 року вбачається що позивач,
ОСОБА_1, ще 23.02.2011 року під час
повторного огляду визнана інвалідом
III-ї групи по загальному захворюванню, з
чого чітко видно відсутність
причинного зв'язку між її
захворюванням і ДТП що мала місце 23.03.2012
року.

Крім того, згідно виписки №1565/779 з
медичної картки стаціонарного хворого
Київського міського клінічного
ендокринологічного центру вбачається,
що позивач знаходилась на
стаціонарному лікуванні у даному
центрі з діагнозом папілярний рак
щитовидної залози, де її було проведено
операцію 8 квітня 2008 року. Тобто ще за
чотири роки до ДТП.

Посилання позивача на консультативне
заключення №57/08 від 10.05.2008 року також не
є доказом по даній справі.

Із відповіді ДЗ «Іллічівська басейнова
лікарня на водному транспорті МОЗ
України» №01 15 - 330 від 12.03.2013 року слідує,
що ОСОБА_1 перебувала на обліку з
вагітності в жіночій консультації з
28.12.2011 року і її вагітність протікала з
ускладненнями після операції у 2008 році
з приводу капілярного раку щитовидної
залози. Даною довідкою
підтверджується, що вади із здоров'я у
позивача були ще задовго до ДТП і
ніякого причинного зв'язку між її
здоров'ям та ДТП не мають.

Із відповіді ІБЛ на ВТ №01/17-151 від 12.03.2013
року на запит адвоката ОСОБА_2
вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до
лікаря невропатолога поліклініки №1
27.03.2012 року і після огляду було
встановлено, що даних за закриту
черепно-мозкову травму не виявлено (ДТП
23.03.2012 року). Лише призначено лікування
з приводу астено-невротичного
синдрому, та рекомендовано повторний
огляд через місяць, але даних про
повторний огляд та його результатів у
матеріалах справи немає.

А тому із наданих медичних документів в
якості доказів вбачається, що дії
відповідача ніякого відношення не
мають до стану здоров'я позивача, і
відсутні будь-які дані які
підтверджують факт заподіяння
позивачу моральних чи фізичних
страждань

або втрат немайнового характеру, за
яких обставин та якими конкретно діями
вони заподіяні і з якого розрахунку
визначена сума моральної шкоди.

Крім того, позивачем не визначений
характер та обсяг страждань яких
зазнав позивач, характер немайнових
втрат, їх тривалість та можливість
відновлення, чи мали місце вимушені
зміни в її життєвих зусиллях та які
вона приклала зусилля для відновлення
попереднього стану.

А що до збільшення позовних вимог на 2800
грн,- понесених витрат на правову
допомогу, вони також не визнають.

Позивач в підтвердження своїх позовних
вимог не надала суду договору про
надання правової допомоги, а лише
витяг, та акт №ОУ -0000002 здачі-прийняття
робіт від 19 серпня 2013 року з яких не
можливо зробити висновок про перелік
дій за які позивач понесла витрати і
скільки затрачено часу на дані дії. Так
як згідно ст..1 Закону України» Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», що набрав
чинності з 01 січня 2012 року, розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши докази
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

У відповідності з постановою
Іллічівського міського суду Одеської
області від 23 квітня 2012 року ОСОБА_3
визнав свою вину у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, а саме в тому, що 23 березня 2012
року він, керуючи автомобілем «HYUNDAI
ACCENT» державний номер НОМЕР_3 на
автодорозі Одеса-Іллічівськ Н-04, в
порушення вимог п.10.3 Правил дорожнього
руху, при зміні смуги руху з крайньої
правої смуги на ліву, не надав перевагу
в русі автомобілю «SKODA OKTAVIA», державний
номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6, що
призвело до зіткнення цих автомобілів.
На момент ДТП в автомобілі «SKODA OKTAVIA»,
знаходилась позивачка ОСОБА_1 (а.с.5).

Позивачка в підтвердження та
обґрунтування моральної шкоди надала
суду витяг з медичної картки
стаціонарного хворого №1565/779, з якого
вбачається, що вона хворіє на
папілярний рак щитовидної залози (а.с.7),
лист державного закладу «Іллічівська
басейнова лікарня на водному
транспорті України» від 12.03.2013 року вих.
№01/15-330 (а.с.12), який підтверджує факт
вагітності ОСОБА_1 на момент ДТП, лист
цього ж державного закладу від 12.03.2013
року вих.. №01/17-151, з якого вбачається що
ОСОБА_1 в зв'язку з ДТП 23 березня 2012 року,
27 березня 2012 року звернулась за
медичною допомогою до лікаря
невропатолога, який встановив діагноз:
Даних на закриту черепно-мозкову
травму не виявлено (ДТП 23.03.2012 Р.).
Атесено-невротичний синдром.
Призначено лікування. Рекомендовано:
повторний огляд через місяць (а.с.13).

У відповідності з нормою ст.. 23 ЦК
України, кожна особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.
Моральна шкода підлягає відшкодуванню
незалежно від майнової шкоди та
розміру її відшкодування.

Хоча хвороба щитовидної залози у
ОСОБА_1 і не пов'язана з моментом ДТП,
але її вагітність, стресові хвилювання
ОСОБА_1 щодо можливих ускладнень її
здоров'я і здоров'я майбутньої дитини,
про що свідчить її звернення до лікаря
невропатолога, суд вважає це фактом
моральних страждань. Суд також
враховує і те, що сімейний автомобіль
позивачки було пошкоджено, а це
призвело до значних порушень життєвих
та ділових зв'язків, нормального
активного життя (враховуючи вагітність
потерпілої).

Виходячи з принципів справедливості і
розумності, з урахуванням
обґрунтувань, викладених в рішенні
Іллічівського міського суду Одеської
області від 01.04.2014 року, щодо стягнення
з ОСОБА_3 на користь чоловіка позивачки
моральної шкоди, суд оцінюючи
спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду і
розмірі 5000 грн.

10.07.2013 року між ОСОБА_1 і адвокатом
ОСОБА_2 було укладено угоду про надання
правової допомоги №99 (а.с.25,26,99).

ОСОБА_2 згідно свідоцтва НОМЕР_4 від
29.12.2009 року про заняття адвокатською
діяльністю має право на роботу
адвоката (а.с.21).

Згідно акту здачі-прийняття послуг від
19.09.2013 року №04-0000002 адвокатом ОСОБА_2
надано юридичні послуги на 2800 грн., які
були розраховані відповідно до Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» та Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
(а.с.27,98).

Згідно платіжного доручення
(квитанції) №1783 від 16.08.2013 року ОСОБА_1
оплатила юридичні послуги за договором
(а.с.28).

Порядок відшкодування витрат на
правову допомогу визначений ч.1 ст.84 ЦПК
України.

До судових витрат, як зазначено в п.2 ч.3
ст.79 ЦПК України, належать і витрати на
правову допомогу.

Згідно із ч.1 ст.56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

Із долучених до матеріалів справи
документів вбачається, що ОСОБА_2 є
особою яка є фахівцем у галузі права і
за законом як адвокат має право на
надання правової допомоги.

Таким чином вимога позову про
відшкодування витрат на правову
допомогу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 56, 60, 79, 84, 208, 209, 212-215
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати на правову допомогу в
розмірі 2800 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Іллічівським міський суд шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Суддя
Журавель П.І.