Справа № 363/4362/13-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/3315/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 47
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Яворського
М.А.,при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 03 березня 2014
року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя
особа: публічне акціонерне товариство
"Дельта Банк", публічне акціонерне
товариство "Банк Київська Русь" про
поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_6, треті
особи: ПАТ "Дельта Банк", ПАТ "Банк
Київська Русь" про поділ майна
подружжя, посилаючись на те, що 07
березня 2002 року між позивачем та
відповідачем було укладено шлюб, який
розірвано рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 30
жовтня 2013 року.

За час проживання у шлюбі позивачем та
відповідачем було набуте спільне
сумісне майно, а саме гроші, які
знаходилися на депозитному рахунку ПАТ
«Дельта Банк», а також на рахунку в ПАТ
«Банк «Київська Русь», який було
відкрито 29 липня 2013 року, після продажу
сторонами квартири, рахунки в банках
було відкрито на ім'я ОСОБА_6
Вищевказана квартира належала
сторонам на праві спільної сумісної
власності.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно
просила визнати за ОСОБА_5 право
власності на ? частину грошових коштів
набутих у шлюбі, які перебували на
поточному рахунку НОМЕР_1 згідно
договору № 014-28524-281112 у ПАТ «Дельта
Банк», що відкритий на ім'я ОСОБА_6,
стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 ? частини грошових коштів
набутих у шлюбі, які перебували на
поточному рахунку у розмірі 79010,73 грн.,
визнати за ОСОБА_5 право власності на ?
частину грошових коштів набутих у
шлюбі, які перебували на поточному
рахунку НОМЕР_2 згідно договору № 67225-4410
у ПАТ «Банк «Київська Русь», що
відкритий на ім'я ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 ? частини грошових коштів
набутих у шлюбі, які перебували на
поточному рахунку у розмірі 183839,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 03 березня 2014
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
07 березня 2002 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5
було укладено шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про одруження, виданий
відділом реєстрації актів
громадянського стану Вишгородського
районного управління юстиції
Київської області від 07.03.2002 року серія
НОМЕР_3.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області Київської
області від 30 жовтня 2013 року шлюб між
сторонами було розірвано.

Відповідно до договору купівлі -
продажу квартири від 29 липня 2013 року,
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продали квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
ОСОБА_8 прийняла у власність
вищевказану квартиру і сплатила за неї
обговорену цим договором грошову суму.

Відповідно до п. 6 договору
купівлі-продажу квартири від 29 липня
2013 року, продаж квартири за
домовленістю сторін вчиняється за
суму, що складає 193800,00 грн., які отримані
продавцями від покупця повністю
готівкою до підпису сторонами цього
договору. Продавці своїми підписами
під договором підтверджують факт
повного розрахунку за продану
квартиру, одержання від покупця грошей
в сумі 193800,00 грн. та відсутність по
відношенню до нього будь-яких
претензій фінансового характеру.

На час укладання договору, відповідно
до п. 9 договору купівлі - продажу
квартири від 29 липня 2013 року продавці
засвідчили, що вони є подружжям, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження.

17 липня 2013 року був укладений договір
позики між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, відповідно
до якого ОСОБА_9 надала ОСОБА_6 позику у
сумі 250000,00 грн.

Відповідно до виписки за договором №
4714-27 за період з 15 липня 2013 року по
17 грудня 2013 року ПАТ «Банк «Київська
Русь», 29 липня 2013 року на рахунок
на ім'я ОСОБА_6 було зараховано 46000,00
доларів США, що становить 367678,00 грн., а 31
липня 2013 року ОСОБА_6 були зняті вказані
грошові кошти з поточного рахунку.(а.с.
61).

Відповідно до листа ПАТ «Дельта Банк»
на ім'я ОСОБА_6 відкрито рахунки:
поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні
згідно договору № 014-28524-281112 від 28
листопада 2012 року та картковий рахунок
НОМЕР_4 у гривні згідно договору №
015-28524-281112 від 28 листопада 2012 року.

Згідно поточного рахунку НОМЕР_1 в ПАТ
«Дельта Банк» станом на 18 липня 2013 року
було поповнено рахунок на 149025,36 грн., 19
липня 2013 року було знято гроші у
сумі 158021,45 грн. (а.с. 115).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
сторонами не надано суду доказів про
те, що станом на 19 липня та 31 липня 2013
року, коли відповідач ОСОБА_6 знімав з
депозитних рахунків грошові кошти в
розмірі 367678 грн., та відповідно в сумі
158021,45 грн., сторони припинили шлюбні
відносини та спільне ведення
господарства і що ці грошові кошти були
використані не на потреби сім»ї. Крім
того, як на час розірвання шлюбу так і
на час розгляду справи кошти в сумі 367678
грн., які зберігалися на поточному
рахунку НОМЕР_2 у ПАТ «Банк «Київська
Русь» та кошти в сумі 158021,45 грн., які
зберігалися на поточному рахунку
НОМЕР_1 у ПАТ «Дельта Банк», які є
предметом позову ОСОБА_5 були відсутні,
що підтверджується листом ПАТ «Банк
Київська Русь» від 17.12.2013 року (а.с.60), та
листом ПАТ «Дельта Банк» від 27 січня 2014
року (а.с. 114).

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Частки майна дружини та чоловіка у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
відповідно до ст. 70 СК України є
рівними.

Відповідно ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовились про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд приймає до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. ст. 70, 71 СК України поділу
підлягає майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи.

Зазначене випливає і з роз'яснень, які
викладені в пунктах 23, 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21 грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», згідно яких вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути грошові
кошти.

До складу майна, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи,
та те, що знаходиться у третіх осіб.

Тобто, право подружжя на поділ
спільного майна існує доти, поки існує
майно.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, обставини, визнані
сторонами, не підлягають доказуванню, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції, правомірно
вказав, що позов є необгрунтованим та
недоведеним, оскільки будь-яких
доказів того, що спірні кошти не були
використані подружжям на спільні
потреби під час перебування у шлюбі, і
на час розгляду справи знаходяться у
відповідача позивач до суду не надав.

Висновки суду першої інстанції
викладені в рішенні, відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга позивача не
містить.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 03 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

М.А.Яворський