Справа № 2121/3583/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
Цюрупинський
районний суд

Херсонської
області

у складі:

головуючого судді
Яценко О. М.,

при секретарі
Брустман О. М.,

за участю: представника позивача -
Реуцької І. О.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Цюрупинськ
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення,-

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет застави
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором.

Представник позивача Реуцька І.
О. у судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та суду пояснила, що 20.02.2008
року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№НЕС0АК12550249 згідно з яким
кредитодавець надав позичальнику
кредит в сумі 24449,12 гривень на строк до 19
лютого 2013 року, а позичальник прийняв
на себе зобов'язання повернути кредит
та сплатити відсотки за користування
кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитним
договором. Кредитодавець виконав взяті
на себе зобов'язання та надав
позичальнику кредит в розмірі 24449,12
грн., проте ОСОБА_2 порушив зобов'язання
щодо вчасного погашення
заборгованості за кредитним договором
у встановлені договором строки, у
зв'язку із чим утворилася
заборгованість, яка станом на 24.07.2012
року складає 22186,43 грн., що складається з
наступного: заборгованості за кредитом
в сумі 13966,87 грн., заборгованості по
процентам за користування кредитом в
сумі 4987,41 грн., заборгованості по
комісії за користування кредитом в
сумі 266,75 грн., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
сумі 1670,81 грн., а також штрафу (фіксована
частина) в сумі 250,00 грн. та штрафу
(процентна складова) 1044,59 грн.. В
забезпечення виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором між
кредитодавцем та ОСОБА_2 було укладено
договір застави рухомого майна, а саме
автомобілю ЗАЗ 110307-40, д. н. з. НОМЕР_1, що
належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_2. Проте відповідач у
зв'язку із порушенням умов кредитного
договору предмет застави в заклад
банку не передав. Крім того, укладеним
вище договором передбачена можливість
підвищення банком відсоткової ставки в
односторонньому порядку з
повідомленням позивальника. У зв'язку
зі зміною кон'юктури ринку грошових
ресурсів в Україні, позивачем було
прийняте рішення про підвищення
відсоткової ставки до 27,12 % річних з
01.02.2009 року, тобто до набрання чинності
закону про заборону підвищення
процентної ставки в односторонньому
порядку. Повідомлення про підвищення
відсоткової ставки відповідачеві
надсилалося, проте останній не
звертався до банку із незгодою з новою
відсотковою ставкою. У зв'язку із
вказаним просить вилучити та передати
у володіння ПАТ КБ «ПриватБанк»
предмет застави, комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, а також звернути
стягнення на предмет застави.

Представник відповідача ОСОБА_3
у судовому засіданні позовні вимоги не
визнала та суду пояснила, що дійсно
20.02.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір, відповідно до якого позивач
надав відповідачеві грошові кошти в
сумі 24449,12 гривень зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 15,48%
на рік на суму залишку заборгованості з
кінцевим терміном повернення 19.02.2013
року. ОСОБА_2 зобов'язався повертати
грошові кошти в порядку та розмірах,
встановлених додатком до кредитного
договору. Графік погашення
заборгованості передбачав
необхідність повернення грошових
коштів в сумі 617,70 грн. щомісячно. У 2009
році у відповідача почала виникати
заборгованість про яку він дізнався з
листів ПАТ КБ «Приват Банк», жодного
повідомлення про підвищення
відсоткової ставки на його адресу не
надходило. У зв'язку із вказаним ОСОБА_2
звертався до позивача з заявами щодо
роз'яснення виниклої заборгованості,
оскільки погашення він здійснював
відповідно до умов укладеного
договору. Лише у березні 2011 року ПАТ КБ
«Приват Банк» повідомив відповідача
про підвищення відсоткової ставки в
односторонньому порядку. У зв'язку із
тим, що ОСОБА_2 не порушував умови
кредитного договору, підвищення
відсоткової ставки відбулося із
порушенням діючого законодавства,
просить в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
пояснення, надані представником,
підтримав та суду пояснив, що всі
платежі ним були здійснені вчасно та у
розмірі, встановленому договором. Про
підвищення процентної ставки йому
нічого відомо не було, жодні
повідомлення з цього приводу не
приходили. Просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, його
представника, дослідивши матеріали
справи, суд приходить наступних
висновків.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних
сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Судом встановлено, що 20 лютого 2008 року
між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитно-заставний договір
№НЕС0АК12550249, згідно з яким
кредитодавець надав позичальнику
кредит в сумі 24449,12 гривень на строк до 19
лютого 2013 року, а позичальник прийняв
на себе зобов'язання повернути кредит
та сплатити проценти за користування
кредитом відповідно до умов,
передбачених кредитним договором,
дотримуватись встановленого графіку
оплати кредиту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,48 %
річних від суми залишку кредиту. З
метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитно-заставним
договором ОСОБА_2 було передано в
заставу ПАТ КБ «Приват Банк» належний
йому на праві власності автомобіль ЗАЗ,
модель 110307-40, 2008 року випуску, тип
транспортного засобу - легковий
автомобіль, номер кузова/шасі НОМЕР_2,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Ці обставини підтверджуються копіями
кредитного договору, договору застави,
ордеру розпорядження, меморіального
ордеру, витягом про реєстрацію
обтяжень рухомого майна, договором
купівлі продажу та іншими письмовими
доказами.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти; до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Згідно положень
ст.ст.1046- 1050 вказаного Кодексу договір
позики повинен у відповідних випадках
укладатися у письмовій формі;
позикодавець має право у відповідних
випадках на одержання від позичальника
процентів від суми позики; позичальник
зобов'язаний повернути позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до положень ст.611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно до ст.1052 ЦК України у разі
невиконання позичальником обов'язків,
встановлених договором позики, щодо
забезпечення позики, позикодавець має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення позики та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленої майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст.
20 ЗУ «Про заставу»). Звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого запису нотаріуса, якщо
інше не передбачено законом, або
договором застави ( 6 ст. 20 ЗУ «Про
заставу»).

Відповідно до наданих позивачем
матеріалів позовної заяви встановлено,
що відповідно до розрахунку ПАТ КБ
«Приват Банк» ОСОБА_2 не в повному
обсязі сплачував суму щомісячного
кредитного платежу, у зв'язку із чим в
останнього станом на 24.07.2012 року
утворилася заборгованість в сумі 22186,43
грн.. В обґрунтування позивач
посилається на підвищення відсоткової
ставки.

Відповідно до п. 6.3 кредитно-заставного
договору №НЕС0АК12550249 від 20 лютого 2008
року банк має право збільшувати розмір
процентної ставки за користування
кредитом при зміні кон'юктури ринку
грошових ресурсів в Україні, а саме:
зміни курсу долара США до гривні більш
ніж на 10% у порівняні з курсом долара
США до гривні, встановленого
Національним банком України; зміні
розміру відрахувань у страховий
(резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті (за
статистикою Національного банку
України). При цьому банк надсилає
позичальникові письмове повідомлення
про зміну процентної ставки протягом
семи календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при
вирішенні спорів щодо правомірності
підвищення процентної ставки згідно зі
статтею 1056-1 ЦК України у зв'язку з
прийняттям Закону України від 12 грудня
2008 року № 661-VI «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банками змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також, що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною, суди мають
виходити з того, що цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із
закріпленого Конституцією України
принципу незворотності дії в часі
законів та інших нормативно-правових
актів (частина перша статті 58), всі
рішення банку в будь-якій формі
(постанова, рішення, інформаційний
лист) щодо підвищення процентної
ставки в односторонньому порядку є
неправомірними лише з 10 січня 2009 року
(Рішення Конституційного Суду України
від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі
про зворотну дію в часі законів та
інших нормативно-правових актів). При
вирішенні питання щодо правомірності
підвищення банком чи іншою фінансовою
установою процентної ставки суди також
повинні розрізняти умови кредитного
договору, які встановлюють
односторонню зміну умов договору, від
умов договору, що встановлюють
погоджену сторонами процедуру зміни
договору шляхом прийняття
позичальником пропозиції кредитора
про зміну умов договору відповідно до
вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку,
визначеному частиною шостою статті 1056-1
ЦК. Наприклад, не є односторонньою
зміною умов договору та не суперечить
статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої
процентної ставки залежно від зміни
обставин кредитного ризику
(неукладення договору страхування,
припинення договору застави/іпотеки
тощо), якщо в кредитному договорі
визначено обставини, за якими
застосовується інша фіксована
процентна ставка, та її розмір. При
підвищенні процентної ставки
з'ясуванню підлягають визначена
договором процедура підвищення
процентної ставки (лише повідомлення
позичальника чи підписання додаткової
угоди тощо); дії позичальника щодо
прийняття пропозиції кредитора тощо.

При дослідженні матеріалів цивільної
справи судом встановлено, що позивачем
не надано жодного рішення та
повідомлення боржника про підвищення
відсоткової ставки у встановленому
законодавством та умовами договору
порядку. Зокрема, в матеріалах відсутнє
рішення ПАТ КБ «Приват Банк» про
підвищення відсоткової ставки,
прийняте до 10.01.2009 року, відсутні докази
на підтвердження направлення
повідомлення про зміну процентної
ставки ОСОБА_2 у встановлений
законодавством строк. Суд критично
відноситься до пояснень представника
позивача та наданих нею копій
повідомлення від 25.12.2008 року та реєстру
відправок на підтвердження
обізнаності відповідача про
підвищення відсоткової ставки,
оскільки вказані докази не є належними,
оскільки не підтверджують отримання
відповідачем повідомлення про зміну
відсоткової ставки. Крім того, реєстр
відправок не містить даних про те, яке
саме повідомлення направлялося ОСОБА_2,
а тому не може бути доказом на
підтвердження відправки повідомлення
про підвищення відсоткової ставки.

В матеріалах справи наявні також заяви
ОСОБА_2 від 09.09.2009 року, 25.11.2010 року, 25.01.2011
року, 07.04.2011 року, адресовані ПАТ КБ
«Приват Банк» із клопотанням про
роз'яснення суми виниклої
заборгованості. Листом від 21.02.2011 року
за вих.. № 30.1.0.0/2-110215/64 банк повідомив
ОСОБА_2 про підвищення відсоткової
ставки до 27,12 % з 01.02.2009 року, що не може
прийматися судом як належне
повідомлення відповідача про зміну
відсоткової ставки відповідно до п. 6.3
кредитно-заставного договору. 07.04.2011
року відповідач ОСОБА_2 звернувся до
банку із заявою про роз'яснення йому
підстав підвищення відсоткової ставки,
проте банк відповіді не надав та
повторно повідомив про виниклу
заборгованість на необхідність її
сплати протягом тридцяти днів з
моменту отримання листа.

За таких обставин, суд приходить
висновку, що підвищення відсоткової
ставки відбулося із порушенням
законодавства та умов договору, тому
відповідачем ОСОБА_2 належним чином
виконані умови договору, а відтак
відсутня заборгованість за кредитним
договором. Враховуючи вказане, в
задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«Приват Банк» необхідно відмовити в
повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України судові витрати стягненню з
відповідача на користь позивача не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 74, 79, 158, 209, 213-215 ЦПК України,
ст.ст. 526, 527, 530, 541, 554, 611, 1052-1056-1 ЦК
України, Законом України «Про заставу»,
суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приват Банк» до
ОСОБА_2 про звернення стягнення -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга
подається апеляційному суду
Херсонської області через
Цюрупинський районний суд херсонської
області.

Суддя
(підпис)
Яценко О. М.

Копія відповідає оригіналу.

Суддя
О. М
Яценко