Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-3557/12
інст. Слюсарчук Н.Ф.
Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Ходаківської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до дочірнього
товариства „Житомирський облавтодор"
ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та дочірнього
товариства „Житомирський облавтодор"
ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»
на рішення Богунського районного суду
м. Житомира від 03 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2012 року позивач звернувся до
суду з даним позовом та в обгрунтування
вимог зазначив, що 26.11.2010 року о 06-40
годин на 71 км автошляху
Шепетівка-Чуднів-Бердичів, з вини
ОСОБА_2, який керував автомобілем, що
належить ДП „Житомирський облавтодор"
ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги
України" та перебував в користуванні
філії „Романівський райавтодор"
сталася дорожньо-транспортна пригода.
Внаслідок ДТП автомобіль
Фольксваген-Пассат д.н. НОМЕР_2, який
належить йому, отримав механічні
ушкодження. На підставі вказаного
просив стягнути з відповідача
матеріальну шкоду в сумі 29568,42 грн.,
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
144 мінімальних заробітних плат, витрати
пов"язані з оплатою експертного
автотоварознавчого дослідження в сумі
500.00 гривень, витрати пов"язані з
оплатою експертного психологічного
дослідження в сумі 2131,61 гривень та
витрати, пов"язані зі сплатою судового
збору в сумі 657,69 гривень.

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 03 березня 2014 року позов
задоволено частково, на користь
позивача стягнуто 29403.00 грн.
матеріальної, 3000.00 грн. моральної шкоди
та судовий збір. У решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди змінити, збільшивши
розмір стягнення до 175392.00 грн.,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить в задоволенні позову
відмовити, посилаючись на те, що судом
першої інстанції не враховано вину
позивача у скоєнні ДТП, вартість
матеріального збитку визначена не
вірно, судом не встановлено, чи
перебував на момент скоєння ДТП ОСОБА_2
у трудових стосунках з відповідачем.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню
частково, апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 26.11.2010 року о 06-40
годин на 71 км. автошляху
Шепетівка-Чуднів-Бердичів, з вини
ОСОБА_2, який керував автомобілем, що
належить ДП „Житомирський облавтодор"
ВАТ „ДАК „Автомобільні дороги
України" та перебував в користуванні
філії „Романівський райавтодор"
сталася дорожньо-транспортна пригода.

Як вбачається з постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від
05.12.2010 року, ДТП сталася внаслідок
наїзду автомобіля позивача на стоячий
автомобіль ГАЗ-31029 д.н. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_2 В цей час автомобіль
ГАЗ здійснював освітлення ділянки
робіт по розчищенню проїздної частини
від впавшого дерева (а.с. 73).

Внаслідок винесення вказаної
постанови було складено
адміністративні протоколи на ОСОБА_1 за
порушення правил вибору швидкості
руху, невжиття заходів до зупинки
автомобіля та ОСОБА_2 за порушення
правил стоянки автомобіля.

Як вбачається з постанови судді
Богунського районного суду м.Житомира
від 21 лютого 2011 року, провадження по
справі про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124
КУпАП закрито за відсутністю складу
правопорушення (а.с. 29).

За таких обставин, твердження апелянта
про наявність в скоєнні ДТП вини
позивача є безпідставним.

Постановою судді Романівського
районного суду від 07 квітня 2011 року
провадження по справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2 за ст. 124, 140 ч.4 КУпАП закрито у
зв»язку з закінченням строків
накладення адмінстягнення, тобто не з
реабілітуючої підстави (а.с. 30).

Оскільки сторонами не заперечуються
обставини, викладені в постанові про
відмову в порушенні кримінальної
справи та протоколі про
адмінправопорушення щодо дій ОСОБА_2, з
урахуванням вимог ст. ст. 60, 61 ЦПК
України, суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що ДТП
сталася з вини останнього.

На час ДТП автомобіль під керуванням
ОСОБА_2 був задіяний на роботах по
розчищенню проїздної частини дороги,
що встановлено постановою суду від
21.02.2011 року (а.с. 29).

Вказані роботи виконувала філія
відповідача, з якою ОСОБА_2, на час
скоєння ДТП, перебував у трудових
правовідносинах. З урахуванням, що
вказані обставини не заперечуються
сторонами, висновок суду, що належним
відповідачем є саме ДП „Житомирський
облавтодор" ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України», є правильним.

Внаслідок ДТП автомобіль Фольксваген
д.н. НОМЕР_2, який належить позивачу,
отримав механічні ушкодження.

Згідно з висновком автотоварознавчого
дослідження, вартість матеріального
збитку, заподіяного позивачу становить
624865.42 грн., вартість відновлюваного
ремонту складає 86833.32 грн. (а.с. 4-14).

В ході судового розгляду справи,
висновки зазначеного дослідження
відповідачем не оспорювалися,
клопотання про призначення
автотоварознавчої експертизи не
заявлялося.

Не було заявлено таке клопотання і в
суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, посилання
відповідача на неправильне визначення
судом розміру матеріального збитку є
безпідставним.

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховані положення п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27 березня 1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
згідно з якими, постановлюючи рішення
про стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не
може використовуватись за
призначенням, але має певну цінність,
суд одночасно повинен обговорити
питання про передачу цього майна
після відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Як вбачається з висновку вказаного
експертного дослідження, вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
позивача, перевищує його ринкову
вартість на момент ДТП у
непошкодженому стані.

У зв»язку з цим, колегія суддів
приходить до висновку про економічну
недоцільність відновлення вказаного
автомобіля, а тому після отримання
відшкодування майнової шкоди
позивачем, слід передати у власність
відповідача пошкоджений автомобіль.

Оскільки дане питання залишилося поза
увагою суду першої інстанції,
зазначену помилку колегія суддів
виправляє шляхом зміни рішення.

Внаслідок вказаної ДТП позивач
позбавлений можливості користуватися
автомобілем, чим порушено його
звичайний уклад життя та вимагає від
нього додаткових зусиль для його
організації. За таких обставин, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про спричинення позивачу
моральної шкоди.

Оцінюючи характер, ступінь та
тривалість моральних страждань,
принципи розумності та справедливості,
матеріальний стан сторін, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги, висновків суду про розмір
відшкодування моральної шкоди, не
спростовують.

При цьому суд першої інстанції
обгрунтовано відхилив висновок
експертного психологічного
долідження. Вказаний висновок пов»язує
моральну шкоду, спричинену позивачу з
приниженням його честі та гідності, що
не знайшло свого підтвердження в ході
судового розгляду справи та не є
предметом позову.

Крім того, складовою моральної шкоди
експерт вважає витрачання позивачем
додаткових зусиль для захисту своїх
інтересів у суді та інших інстанціях,
наділених компетенцією по відновленню
його прав. Проте чинним законодавством
не передбачені такі підстави для
відшкодування моральної шкоди.

Зазначений висновок не містить
будь-якого обгрунтування визначеної
ним суми грошового відшкодування.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1
доводи, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
колегія суддів приходить до висновку,
що підстави для скасування рішення в
частині моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Апеляційну скаргу дочірнього
товариства „Житомирський облавтодор"
ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»
задовільнити частково.

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 03 березня 2014 року
змінити.

Доповнити резолютину частину
рішення абзацом наступного змісту.

Зобов»язати ОСОБА_1 після отримання
відшкодування майнової шкоди, передати
у власність дочірнього товариства
„Житомирський облавтодор" ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України»
пошкоджений автомобіль
Фольксваген-Пассат д.н. НОМЕР_2.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді