Справа № 2-1709/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кушнір С.І.,

при секретарі - Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в січні 2014 р. звернулась
до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 1350 грн., посилаючись на те, що
16.12.2013 р. позивачем було придбано жіноче
взуття моделі1406-15, вартістю 1350 грн. в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить
ОСОБА_2 Після того, як позивач вперше
вдягнула дане взуття, то на правому
чоботі повністю відклеїлась підошва.

19.12.2013 і 28.12.2013 року позивач
зверталась з письмовими зверненнями до
відповідача з проханням замінити
неякісний товар або повернути кошти в
розмірі 1350 грн., на що відповідач надав
відповідь, в якій відмовив в поверненні
коштів за товар, та запропонував
безоплатне проведення ремонту товару.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що відповідно до ст.6 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості і відповідно
до ст. 8 даного Закону в разі виявлення
протягом гарантійного строку істотних
недоліків, споживач має право вимагати
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми,
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника) товар.
Позивач зазначила, що придбаний нею
товар - взуття має істотні недоліки і є
неналежної якості, які не підлягають
ремонту.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду в сумі 1350 грн. та зазначила, що
чоботи є продукцією неналежної якості,
відклеювання підошви є істотним
недоліком, тому вона відмовилась від
проведення ремонту та просить
повернути кошти. Не погоджується на
проведення експертизи продукції.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти заявлених
позовних вимог, посилаючись на те, що
вони є безпідставними і
необґрунтованими, оскільки відклеєна
підошва не є істотним недоліком.
Зазначив, що даний недолік взуття
виник не з вини виробника (продавця) і
його можна виправити.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
16.12.2013 р. позивач придбала жіночі чоботи
артикул 1406-15, вартістю 1350 грн. у
фізичної особи -підприємця ОСОБА_2, що
підтверджується товарним чеком.

19.12.2013 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про повернення
грошей за придбаний товар, вказуючи на
те, що відклеїлась підошва на чоботі та
на ремонт товару вона не згодна.

На звернення позивача відповідачем
було надано відповідь від 27.12.2013 року в
якій, зазначив, що, взуття було у
використанні та втратило товарний
вигляд, у зв'язку з чим відмовився від
повернення грошей. Позивачу було
запропоновано безоплатне проведення
ремонту виробу.

Статтею 673 ЦК України передбачено, що
продавець повинен передати покупцеві
товар, якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу. У разі
відсутності в договорі купівлі-продажу
умов щодо якості товару, продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
придатний для мети, з якою товар такого
роду звичайно використовується.

Відповідно до ч.2 ст.678 ЦК України в разі
істотного порушення вимог щодо якості
товару (виявлення недоліків, які не
можна усунути, недоліків, усунення яких
пов'язане з непропорційними витратами
або затратами часу, недоліки, які
виявились неодноразова чи з'явились
знову після їх усунення) покупець має
право за своїм вибором: відмовитись від
договору і вимагати повернення
сплаченої та товар грошової суми,
вимагати зміни ціни.

Як визначено у п.12 ст.1 ЗУ «Про захист
прав споживачів», істотний недолік - це
недолік, який робить неможливим чи
недопустимим використання товару
відповідно до його цільового
призначення, виник з вини виробника
(продавця, виконавця), після його
усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
нижченаведених ознак: а) він взагалі не
може бути усунутий; б) його усунення
потребує понад чотирнадцять
календарних днів; в) він робить товар
суттєво іншим, ніж передбачено
договором.

Відповідно до ч. 1 ст.6 ЗУ «Про захист
прав споживачів», продавець (виробник,
виконавець) зобов'язаний передати
споживачеві продукцію належної якості,
а також надати інформацію про цю
продукцію.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про захист прав
споживачів», виробник (виконавець)
забезпечує належну роботу
(застосування, використання) продукції,
в тому числі комплектуючих виробів,
протягом гарантійного строку,
встановленого нормативно-правовими
актами, нормативними документами чи
договором.

Як визначено ч.1, 3, 5, 14 ст.8 ЗУ «Про захист
прав споживачів», у разі виявлення
протягом встановленого гарантійного
строку недоліків споживач, в порядку та
у строки, що встановлені
законодавством, має право вимагати: 1)
пропорційного зменшення ціни; 2)
безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк; 3)
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

У разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника: 1)
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми; 2)
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною
першою цієї статті, пред'являються на
вибір споживача продавцеві за місцем
купівлі товару, виробникові або
підприємству, що задовольняє ці вимоги
за місцезнаходженням споживача.

Продавець, виробник (підприємство, що
задовольняє вимоги споживача,
встановлені частиною першою цієї
статті) зобов'язані прийняти товар
неналежної якості у споживача і
задовольнити його вимоги.

Вимоги споживача, передбачені цією
статтею, не підлягають задоволенню,
якщо продавець, виробник (підприємство,
що задовольняє вимоги споживача,
встановлені частиною першою цієї
статті) доведуть, що недоліки товару
виникли внаслідок порушення
споживачем правил користування
товаром або його зберігання. Споживач
має право брати участь у перевірці
якості товару особисто або через свого
представника.

Згідно ч.4 ст.17 ЗУ «Про захист прав
споживачів», споживач має право на
перевірку якості, безпеки,
комплектності, міри, ваги та ціни
продукції, що придбавається
(замовляється), демонстрацію
безпечного та правильного її
використання. На вимогу споживача
продавець (виконавець) зобов'язаний
надати йому контрольно-вимірювальні
прилади, документи про якість, безпеку,
ціну продукції.

У разі коли під час гарантійного строку
необхідно визначити причини втрати
якості продукції, продавець
(виконавець, виробник) зобов'язаний у
триденний строк з дня одержання від
споживача письмової згоди
організувати проведення експертизи
продукції. Експертиза проводиться за
рахунок продавця (виконавця,
виробника). Якщо у висновках експертизи
буде доведено, що недоліки виникли
після передачі продукції споживачеві
внаслідок порушення ним встановлених
правил використання, зберігання чи
транспортування або дій третіх осіб,
вимоги споживача не підлягають
задоволенню, а споживач зобов'язаний
відшкодувати продавцю (виконавцю,
підприємству, яке виконує його функції)
витрати на проведення експертизи.
Споживач, продавець (виконавець,
виробник) мають право на оскарження
висновків експертизи у судовому
порядку.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Тобто, сторони мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Аналізуючи наявні в справі докази в
світлі наведених правових норм, суд
приходить до висновку про те, що
позивачем не надано жодного доказу про
те, що придбаний нею товар містив
істотний недолік в розумінні п.12 ст.1 ЗУ
«Про захист прав споживачів» на момент
придбання і що цей недолік виник не в
результаті експлуатації товару. У
встановленому вищевказаним Законом
порядку позивач дозволу на проведення
експертизи не надавала, від ремонту
взуття відмовилась, категорично
наполягаючи на поверненні коштів, в
зв'язку з чим суд приходить до висновку
про необхідність відмови в задоволенні
позову за його недоведеністю.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі докази, суд не знаходить підстав
для задоволення позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог, то відповідно до
положень ст.88 ЦПК України судові
витрати відносяться за рахунок
держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 60, 88, 179, 209, 212-214, 223, 294 ЦПК України,
Законом України "Про захист прав
споживачів",ст.ст. 673, 678, 679-681 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданніпід час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Кушнір С.І.