Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2265/14
Головуючий у 1-й інстанції Нікандрова
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській
О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіально відокремленого без
балансового відділення філії -
Запорізького обласного управління ПАТ
«Державний ощадний банк України» на
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 19 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4
до публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення філії -
Запорізького обласного управління
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»,
третя особа - ОСОБА_5 про визнання
договору іпотеки припиненим, за
позовом третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору
ОСОБА_5 до публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі територіально
відокремленого без балансового
відділення філії - Запорізького
обласного управління публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору
іпотеки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до Банку,
третя особа: ОСОБА_5 про визнання
договору іпотеки припиненим, який
згодом уточнили.

В обґрунтування позову зазначали, що
27.07.2007 року між Банком та ПП «Зернодар»
був укладений кредитний договір на
суму 650 000 грн. під 18% річних.

В рахунок забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним кредитним
договором 27.07.2007 року між Банком та
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 був укладений
договір іпотеки, відповідно до умов
якого позивачі стали іпотекодавцями
квартири АДРЕСА_1.

Зазначають, що 22.07.2008 року між Банком та
ПП «Зернодар» була укладена додаткова
угода № 2 до кредитного договору, за
умовами якої було збільшено відсоткову
ставку за кредитним договором до 21%
річних без повідомлення іпотекодавців
і отримання їх згоди на збільшення
відсоткової ставки. Таким чином було
збільшено обсяг їхньої
відповідальності.

Крім того, ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 11.12.2013 року ПП
«Зернодар» було ліквідовано, вимоги,
які були заявлені Банком до банкрута ПП
«Зернодар» за кредитним договором від
27.07.2007 року вважаються погашеними, в
зв'язку з відсутністю майна боржника.

16 грудня 2013 року було внесено запис до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
припинення ПП «Зернодар», в зв'язку з
чим зобов'язання за кредитним
договором також вважаються
припиненими з 16.12.2013 року.

Зазначають, що за таких обставин право
іпотеки, що виникло на підставі
договору іпотеки від 27.07.2007 року також є
припиненим.

Враховуючи викладене просили суд
визнати припиненою іпотеку квартири
АДРЕСА_2, що виникла на підставі
договору іпотеки, укладеного 27.07.2007
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 з
16.12.2013 року, в зв'язку з припиненням
основного зобов'язання.

В грудні 2013 року третя особа ОСОБА_5
подав до суду позов до Банку, треті
особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання
договору іпотеки припиненим.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 27.07.2007 року між Банком та ПП
«Зернодар» був укладений кредитний
договір на суму 650 000 грн. під 18% річних.

В рахунок забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним кредитним
договором 27.07.2007 року між Банком та
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 був укладений
договір іпотеки, відповідно до умов
якого він став іпотекодавцем
будівлі-складу А1, що знаходиться по
АДРЕСА_4 Михайлівського району
Запорізької області та будівлі
овочесховища А1, що знаходиться по
АДРЕСА_5

Вказує, що ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 11.12.2013 року ПП
«Зернодар» було ліквідовано, вимоги,
які були заявлені Банком до банкрута ПП
«Зернодар» за кредитним договором від
27.07.2007 року вважаються погашеними, в
зв'язку з відсутністю майна боржника. 16
грудня 2013 року було внесено запис до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
припинення ПП «Зернодар», в зв'язку з
чим зобов'язання за кредитним
договором також вважаються
припиненими з 16.12.2013 року.

Зазначає, що за таких обставин право
іпотеки, що виникло на підставі
договору іпотеки від 27.07.2007 року також є
припиненим.

Враховуючи викладене просив суд
визнати припиненою іпотеку
будівлі-складу А1, що знаходиться по
АДРЕСА_4 Михайлівського району
Запорізької області та будівлі
овочесховища А1, що знаходиться по
АДРЕСА_5 , що виникла на підставі
договору іпотеки, укладеного 27.07.2007
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 з
16.12.2013 року, в зв'язку з припиненням
основного зобов'язання.

Ухвалою Василівського районного суду
Запорізької області від 25 грудня 2013
року Ухвалою Василівського районного
суду від 25 грудня 2013 року позовна заява
ОСОБА_5 до ПАТ «Державний ощадний банк
України і особі територіально
відокремленого без балансового
відділення №10007/0265 філії - Запорізького
обласної управління публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про визнання
договору іпотеки припиненим, об'єднана
в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 19 березня 2014
року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення №10007/0265
філії - Запорізького обласного
управління публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України», третя особа - ОСОБА_5 про
визнання договору іпотеки припиненим -
задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки
квартири АДРЕСА_3, що був укладений
27.07.2007 року між ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3

Позов третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору
ОСОБА_5 до ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі територіально
відокремленого без балансового
відділення №10007/0265 філії - Запорізького
обласного управління ПАТ «Державний
ощадний банк України», треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору
іпотеки припиненим -задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки
будівлі-складу А1, що знаходиться по
АДРЕСА_4 Михайлівського району
Запорізької області та будівлі
овочесховища А1, що знаходиться по
АДРЕСА_5 , що виникла на підставі
договору іпотеки, укладеного 27.07.2007
року між ВАТ «Державний ощадний банк
України та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення №10007/0265
філії - Запорізького обласного
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», подано апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 суд першої
інстанції виходив з того, що з
припиненням діяльності боржника ПП
«Зернодар» яке ліквідовано, договори
іпотеки укладені позивачами в
забезпечення кредитних зобов'язань ПП
«Зернодар» , також є припиненими.

Згідно довідки, Єдиного Державного
Реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, підприємств та
організацій України, від 19.12.2013 року ПП
«Зернодар» є припиненим ( а.с. 11,112).

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки такий висновок відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 572 ЦК України
в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Іпотекою є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст.
575 ЦК України).

Частиною 5 ст. 3 Закону України
"Про іпотеку" передбачено, що іпотека
має похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК
України зобов'язання припиняється
ліквідацією юридичної особи (боржника
або кредитора), крім випадків, коли
законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про іпотеку" іпотека
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК
України право застави припиняється у
разі припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою.

Частина 3 ст. 6 ЦК України
передбачає, що сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

З зазначених правових норм
вбачається, що у разі ліквідації
боржника - сторони основного
зобов'язання, право застави, що
забезпечувало його виконання, також є
припиненим. При цьому, враховуючи
імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст.
593 ЦК України, зазначення у договорі
застави інших умов, за яких право
застави у разі припинення основного
зобов'язання залишається дійсним, слід
вважати нікчемним.

Таким чином, виходячи з
однорідної юридичної природи поруки та
застави як засобів забезпечення
виконання зобов'язань, а також того
факту, що як порука, так і застава
припиняються у разі припинення
основного зобов'язання відповідно до ч.
1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України,
ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку",
іпотека як вид застави припиняється у
разі припинення основного зобов'язання
- кредитного договору. Зважаючи на це,
припинення юридичної особи у зв'язку з
визнанням її банкрутом є підставою
припинення іпотеки, оскільки
зобов'язання за кредитним договором
припиняється.

Урегулювання сторонами
договірних відносин на власний розсуд
за наявності в законі імперативних
приписів є протиправним.

Така позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року у справі № 6-521цс13, яка
в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою
для всіх суб'єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Доводи апеляційної скарги про
можливість припинення зобов'язання
лише з його виконанням, проведеним
належним чином, з посиланням на ст.599 ЦК
України, не можуть бути взяті до уваги,
з огляду на обставини справи та ст.609 ЦК
України.

Посилання апелянта на ст.17
Закону України "Про іпотеку", як
підставу для спростування висновку
суду першої інстанції, також
неспроможні, оскільки спростовуються
вищенаведеним аналізом приведених
норм матеріального права, в тім числі і
ст.17 Закону України "Про іпотеку".

За таких обставин колегія суддів
дійшла думки, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими та не дають
підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.208, 219, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіально відокремленого без
балансового відділення філії -
Запорізького обласного управління ПАТ
«Державний ощадний банк України»
відхилити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 19 березня 2014
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: