Єдиний унікальний номер 270/6587/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1248/2014
Головуючий у 1 інстанції Суханова А.В.
Доповідач Корчиста О.І.
14 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 06
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Макіїввугілля»,
Державного підприємства «Шахта
№13-БИС» про відшкодування моральної
Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 06 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди до ДП «Макіїввугілля»,
ДП «Шахта № 13-БИС» задоволені частково:
стягнуто з ДП «Шахта № 13-БИС» на
користь позивача моральну шкоду,
заподіяну в результаті загибелі її
чоловіка - ОСОБА_3 в розмірі 20000 гривень.
Стягнуто з ДП «Шахта №13-БИС» на користь
держави судовий збір у розмірі 229,40
гривень.

З вказаним рішенням суду не
погодилась ОСОБА_2 та через свого
представника ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції, просила
вказане рішення змінити шляхом
збільшення їй відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначала, що сума
моральної шкоди, яка стягнута судом, не
відповідає характеру та глибині
моральних страждань.

Вважає, що судом першої інстанції
безпідставно було відмовлено їй у
виправленні описки в резолютивній
частині оскаржуваного рішення.

Також вказує, що спричинена їй
моральна шкода в грошовому еквіваленті
не може складати менш ніж 50000 гривень.

В засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 доводи, наведені в апеляційній
скарзі підтримала та просила її
задовольнити.

В судове засіданні представники
відповідачів ДП «Макіїввугілля» та ДП
«Шахта №13-БИС» не з`явилися, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
позивачки, дослідивши матеріали справи
і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2, задоволенню не підлягає, за
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог та
заперечень,підтверджених доказами, які
були досліджені у судовому засіданні і
які відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також, якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону рішення
суду першої інстанції в повні мірі
відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 1985
року, від якого вони мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах з ДП
«Шахта №13-БИС», працюючи на посаді
гірничого робітника очисного забою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання
ОСОБА_3 своїх трудових обов`язків з
останнім стався нещасний випадок, а
саме - відбувся вибух метано-кисневої
суміші, в результаті якого ОСОБА_3
загинув.

Суд встановив, що на час смерті
ОСОБА_3, членами його сім`ї були дружина
- ОСОБА_2 та син - ОСОБА_4

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції
виходив с того, що відповідно до ст. 440-1
ЦК України ( в редакції 1963 року), який
діяв на час смерті ОСОБА_3, моральна
(немайнова шкода) повинна
відшкодовуватись особою, яка заподіяла
цю шкоду, а її розмір повинен бути не
менше п`яти мінімальних розмірів
заробітної плати. Визначаючи розмір
моральної шкоди, судом було враховано
характер і ступінь страждань позивача
через смерть її чоловіка, якому на час
смерті виповнилось лише 31 рік, а
позивач ОСОБА_2 залишилась без
підтримки одна з малолітнім сином.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
вимогам закону та фактичним
обставинам.

Згідно з п. 1,2 ст. 153 КЗпП України (із
змінами та поправками станом на 15
грудня 1993 рік) на всіх підприємствах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 440-1 ЦК України (в
редакції 1963 року) моральна (немайнова)
шкода, заподіяна громадянину або
організації діяннями іншої особи, яка
порушила їх законні права,
відшкодовується особою, яка заподіяла
шкоду, якщо вона не доведе, що моральна
шкода заподіяна не з її вини. Моральна
шкода відшкодовується в грошовій або
іншій матеріальній формі за рішенням
суду незалежно від відшкодування
майнової шкоди. Розмір відшкодування
визначається судом з урахуванням суті
позовних вимог, характеру діяння особи,
яка заподіяла шкоду, фізичних чи
моральних страждань потерпілого, а
також інших негативних наслідків, але
не менше п`яти мінімальних розмірів
заробітної плати.

Постановою Пленуму Верховного
суду України №6 від 27 березня 1992 року
встановлено, що шкода, заподіяна особі
і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв`язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 1985
року, що підтверджується свідоцтвом
про одруження (а.с. 8). Від вказаного
шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно з актом про нещасний
випадок на виробництві № 37 від 04 травня
1994 року, складеного за формою Н-1,
вбачається, що під час виконання
ОСОБА_3 своїх трудових обов`язків з
останнім стався нещасний випадок, а
саме ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання
монтажних робіт на дільниці стався
вибух метано - кисневої смесі (а.с. 10 - 11).

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 09 травня 1994
року, причиною смерті ОСОБА_3 було
отруєння окисом вуглеводу (а.с. 12).

З протоколу засідання комісії по
розслідуванню причин нещасного
випадку на виробництві від 05 - 06 травня
1994 року вбачається, що на час смерті
ОСОБА_3 членами його сім`ї були дружина
- ОСОБА_2, син - ОСОБА_4 та пасербиця -
ОСОБА_5

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції врахував характер і
ступінь страждань позивача через
смерть її чоловіка - ОСОБА_3, а також те,
що ОСОБА_2 після смерті її чоловіка
залишилась без підтримки одна з
малолітнім сином та вірно визначив
розмір заподіяної моральної шкоди у
сумі 20000 гривень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
дотримуючись наведених вище норм
матеріального права вимог, а також,
вимог статей 214, 215 ЦПК України належним
чином перевірив пояснення сторін, у
достатньому обсязі визначився з
наявністю чи відсутністю обставин, на
які вони посилались, вмотивував свій
висновок про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_2, дав оцінку обставинам справи та
поясненням сторін у їх сукупності, а
також, врахував характер і ступінь
страждань ОСОБА_2, яких вона зазнала в
наслідок смерті свого чоловіка.

Враховуючи викладене та юридичну
природу спірних правовідносин, під час
вирішення питання, суд повно встановив
всі обставини, якими обґрунтовувались
вимоги й заперечення сторін.

Доводи апеляційної скарги
фактично зводяться до переоцінки
доказів, які були досліджені судом
першої інстанції, проте переконливих
доказів, які б спростовували висновки
суду, апелянтом не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
06 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді