Номер провадження: 22-ц/785/4403/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2, який діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, представника
Публічного акціонерного товариства
«Компанія страхування життя «Унілайф»
- Сутиріна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2, який діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Компанія
страхування життя «Унілайф» про
стягнення страхового відшкодування та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Компанія страхування
життя «Унілайф» на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014
року,-

встановила:

03.09.2013р. ОСОБА_2, який діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Компанія
страхування життя «Універсальна» (далі
ПАТ «КСЖ «Універсальна» ) про стягнення
страхової виплати.

Позивачі просили визнати
протиправними дії ПАТ «КСЖ
«Універсальна» в частині відмови
виплатити вигодонабувачам ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 встановлену договором від
27.11.2009р. страхову виплату на підставі
страхового випадку з застрахованою
особою ОСОБА_6, який відбувся в січні 2012
року. Стягнути з відповідача страхову
виплату у розмірі 25 000 грн., суму боргу
у розмірі 2275 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання, а
також стягнути моральну шкоду у
розмірі 15 000 грн.

При цьому позивачі посилалися на те, що
між страховиком ПАТ «КСЖ
«Універсальна» та страхувальником
ОСОБА_7 за згодою застрахованої особи
ОСОБА_6 та вигодонабувачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 27.11.2009р. було укладено договір
страхування життя.

Позивач ОСОБА_2 своєчасно сплачував
страхові внески протягом дії договору.

У січні 2012 року у застрахованої особи
ОСОБА_6 був виявлений рак, що є
страховим випадком, однак страхова
компанія тривалий час не надавала
відповіді на звернення позивача, а
потім відмовилась провести виплати
відповідно до умов договору, у зв'язку з
чим позивач змушений звернутись до
суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2,
який діє в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3,
підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити, підтримав письмові
пояснення.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства «Компанія
страхування життя «Унілайф» - Сутирін
В.В. у судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, просив у задоволенні
позову відмовити, підтримав письмові
заперечення.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 25.02.2014р. позов ОСОБА_2, який діє
в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, задоволено
частково.

Судом стягнуто з ПАТ "Компанія
страхування життя "Універсальна" на
користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму
страхового відшкодування у розмірі 25 000
грн.

Судом стягнуто з ПАТ "Компанія
страхування життя "Універсальна" на
користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму
заборгованості за прострочення
виконання умов договору у розмірі 2275
грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В іншій частині вимог -
відмовлено.

Судом стягнуто з ПАТ "Компанія
страхування життя "Універсальна" на
користь держави судовий збір у розмірі
322,75 грн.

ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах
та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
звернувся до суду із заявою, в якій
просив внести виправлення в рішення
суду, а саме просив у тексті рішення
суду замінити назву компанії
«Універсальна» на «Унілайф», а також
виправити ряд описок, допущених у
тексті рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 13.03.2014р. заява ОСОБА_2, який діє
в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 задоволена. Суд
вніс виправлення в рішення суду від
25.02.2014р., вказавши правильне
найменування відповідача ПАТ "Компанія
страхування життя "Унілайф", замість
помилково зазначеного - ПАТ "Компанія
страхування життя "Універсальна". Вніс
виправлення до мотивувальної частини
рішення суду від 25.02.2014р., а саме: в
другій строчці восьмого абзацу замінив
слово «верше» на слово «вперше»; в
десятій строчці дев'ятого абзацу
замінив слово «вкаргами» на слово
«скаргами»; в другій строчці
шістнадцятого абзацу після слова
«зобов'язується » додав прийменник «у».

В апеляційній скарзі ПАТ «Компанія
страхування життя «Унілайф» (змінено
найменування з ПАТ "Компанія
страхування життя "Універсальна")
просить рішення Київського районного
суду м. Одеси від 25 лютого 2014р.
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову позивачам
відмовити в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ПАТ «Компанія
страхування життя «Унілайф» - Сутирін
В.В. просив апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати,
підтримав письмові заперечення.

Позивач ОСОБА_2, який діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін, підтримав
письмові пояснення.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи частково
позовні вимоги позивача, суд першої
інстанції на підставі ст.ст. 526, 610,625,
979,992 ЦК України, посилався на те, що з
дослідженої в судовому засіданні
медичної документації вбачається, що
діагноз - рак ОСОБА_6 був поставлений
лише в січні 2012 року, тобто страховий
випадок - критичне захворювання
застрахованої особи ОСОБА_6 під час дії
договору страхування - настав у 2012 році.
Звернення ОСОБА_6 до медичних установ
до настання цієї події та поставлення
такого діагнозу не можна розцінювати
як наявність критичного захворювання,
про яке страхувальник або застрахована
особа не повідомили страховика, а тому
позовні вимоги позивача про стягнення
страхового відшкодування у розмірі 25
000 грн. та стягнення 2275,00 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що
вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
спірні правовідносини та закон, який їх
регулює.

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивача щодо відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
на підставі ст.23 ЦК України, посилався
на те, що невиконання відповідачем
зобов'язань за договором страхування
завдало позивачам моральних
страждань, а тому відповідач повинний
відшкодувати позивачам моральну
шкоду у розмірі 5000 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду в частині вимог щодо
відшкодування моральної шкоди з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно протоколу позачергових зборів
акціонерів ПАТ «КСЖ «Універсальна» від
03 червня 2013р., змінено найменування ПАТ
«КСЖ «Універсальна» на Публічне
акціонерне товариство «Компанія
страхування життя «Унілайф»
(а.с.133-134т.1).

Судом встановлено, що 25.11.2009р. до
ПАТ «КСЖ «Універсальна» звернулась
ОСОБА_7 із заявою-розрахунком Програми
«Універсальний захист» (а.с.12).

Згідно полісу страхування життя
від 02.12.2009р., №, серії ТС №113151,
страхувальником є Компанія
страхування життя «Універсальна» в
особі ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а
застрахованою особою є ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Одним із страхових
випадків поліс страхування життя
передбачає - критичне захворювання.

Термін страхового покриття: з
28.11.2009р. по 27.11.2028р. Страховий платіж
складає 1715,94 грн. Страхова сума на
випадок критичного захворювання
складає 25000 грн. За договором -
вигодонабувачами є ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Договір укладено на підставі заяви
страхувальника та Правил
добровільного страхування життя
страхової компанії
«Універсальна»(а.с.11).

14.09.2012р. ПАТ «КСЖ «Універсальна»
надала відповідь, вих. №242, на звернення
ОСОБА_6 про затримку рішення щодо
проведення страхової виплати або про
відмову в такій виплаті до отримання
необхідних документів - відповідей на
запити до медичних закладів м. Одеси
(а.с.34).

З відповіді КУ «Міська
поліклініка №20» від 26.06.2012 року №956
вбачається, що вперше ОСОБА_6
звернулась у поліклініку №20 16.01.2012р. до
чергового терапевта, 20.03.2012р. огляд
онколога поліклініки №20. Взята на
диспансерний облік після проведення
лікування в Одеському онкологічному
диспансері та на теперішній час ОСОБА_6
перебуває на диспансерному обліку в
Одеському онкологічному диспансері
та поліклініці №20 (лікарі: онколог та
терапевт) (а.с.91).

12.04.2012р. Комунальна установа
Одеський обласний онкологічний
диспансер надав відповідь №294, з якої
вбачається, що ОСОБА_6 вперше
звернулася до диспансеру 29.06.1986р., на
підставі даних клінічного огляду та
морфологічного дослідження,
встановлений діагноз:
кістозно-фіброзна мастопатія. Вдруге
хвора звернулася до онкодиспансеру
28.07.1987р., коли її було прооперовано з
приводу полікістоза молочних залоз. У
подальшому ОСОБА_6 зверталася до
диспансеру 24.10.1991р., була оглянута
онкохірургом, виконана діагностична
мамографія, рекомендована
протизапальна терапія. 02.12.2009р. хвора
відвідала онкохірурга диспансеру для
контрольного огляду, виконана
діагностична мамографія та
УЗ-дослідження, ознаки пухлинного
процесу не виявлено. 13.01.2012р. хвора
звернулася до мамолога диспансеру зі
скаргами на пухлинне новоутворення
лівої молочної залози. За результатами
обстеження ОСОБА_6 було запропоновано
госпіталізацію до мамологічного
відділення диспансеру, де вона
перебувала з 20.01.2012р. по 15.02.2012р. У
відділенні 23.01.2012р. виконана радикальна
квадрантектомія з лімфоаденектомією
ліворуч. Патоморфологічне дослідження
№2978-94 від 30.01.2012р. середній
диференційований інфільтруючий
дольковий рак молочної залози,
солідно-скирозний варіант, 2-3 ст.
злоякісності(а.с.194).

З відповіді КУ Одеський обласний
онкологічний диспансер від 20.09.2012 р.№729
вбачається, що ОСОБА_6 вперше
звернулася до обласного онкологічного
диспансеру 29.06.1986р. і з тієї ж дати
перебуває на обліку в онкологічному
диспансері по теперішній час (а.с.104).

01.10.2012р. ПАТ «КСЖ «Універсальна» надала
відповідь, вих. №252, на звернення
позивача ОСОБА_2, якою повідомлено, що
відповідно п. 8.2. Договору,
Страхувальник / Застрахована особа
зобов'язані при укладенні договору
страхування надати страховику
інформацію про всі важливі обставини,
що мають істотне значення для оцінки
страхових ризиків. При підписанні
Заяви на страхування Застрахована
особа повідомила, що є абсолютно
здоровою людиною і не знаходиться на
диспансерному обліку (на всі запитання
про стан здоров'я ОСОБА_6 відповіла
«Ні»).

Представник відповідача посилався на
те, що застрахована особа надала
свідомо неправдиві відомості про
об'єкт страхування, що вплинуло на
оцінку страхового ризику та на
підставі п. 13.1.3 Договору, Компанія не
визнає даний випадок страховим та
відмовляє у страховій виплаті у
повному обсязі (а.с.37).

Відповідно до ст.26 Закону
України «Про страхування», підставою
для відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про об'єкт страхування або
про факт настання страхового випадку.

Згідно з ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 992 ЦК України у
разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати страховик
зобов'язаний сплатити неустойку в
розмірі, встановленому договором або
законом.

Враховуючи викладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що діагноз - рак ОСОБА_6 був
поставлений лише у січні 2012 році, тобто
страховий випадок, а саме критичне
захворювання застрахованої особи під
час дії договору страхування настав у
2012 році. Звернення ОСОБА_6 до медичних
установ до настання цієї події та
постановлення такого діагнозу не можна
розцінювати як наявність критичного
захворювання, про яке страхувальник
або застрахована особа не повідомили
страховика.

Доводи апелянта в цій частині
висновків суду не спростовані.

Підставами договору страхування є
критичне захворювання особи, яке
настало у ОСОБА_6 у 2012р., а її облік в
медичних закладах з 29.06.1986р. не є
критичним захворюванням, оскільки
ОСОБА_6 здійснювала контроль за станом
свого здоров'я тривалий час.

Суд першої інстанції,
розглядаючи справу в цій частині
вимог порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційній
скарзі доводи правильність висновків
суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну
скаргу в цій частині доводів
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Висновок суду щодо відшкодування
моральної шкоди не відповідає
вимогам закону з наступних підстав.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Правовідносини сторін виникли із
договору страхування, яким не
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання, сторона, яка винна у
порушенні зобов'язання повинна
відшкодувати іншій стороні моральну
шкоду.

Не передбачено відшкодування
моральної шкоди і на підставі закону,
тобто нормами ЦК України про
зобов'язання.

Пункт 5 ст. 4 Закону України «Про захист
прав споживачів», на якій посилаються
позивачі по справі, передбачає право
споживача на відшкодування моральної
шкоди лише у випадках, коли така шкода
заподіяна небезпечною для життя і
здоров'я людей продукцією.

Статтею 4 Закону України «Про захист
прав споживачів» встановлено, що
споживачі мають право на відшкодування
майнової та моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією у
випадках, передбачених законодавством.

У розумінні п.1 ст.1 Закону України
«Про захист прав споживачів», безпекою
продукції є відсутність будь-якого
ризику для життя, здоров'я, майна
споживача і навколишнього природного
середовища при звичайних умовах
використання, зберігання,
транспортування, виготовлення і
утилізації продукції.

Доказів щодо спричинення моральної
шкоди відповідно до вимог п. 5 ст. 4
Закону України «Про захист прав
споживачів» позивачами не надано.

За таких обставин, оскільки
фактичні обставини справи судами
встановлено повно, але неправильно
застосовано матеріальний закон, який
регулює спірні правовідносини в
частині вимог про відшкодування
моральної шкоди, рішення суду першої
інстанції у частині відшкодування
моральної шкоди відповідно до вимог п.4
ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням у цій частині
вимог нового рішення про відмову у
позові.

У решті - рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його необхідно залишити без
змін.

Інші доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому мають бути відхилені.

Керуючись ст.ст. 209,307 ч.1 п.2,
309, 314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Компанія
страхування життя «Унілайф» -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25 лютого 2014 року скасувати в
частині позовних вимог ОСОБА_2, який
діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Компанія
страхування життя «Унілайф» про
відшкодування моральної шкоди.

В позовних вимогах ОСОБА_2, який діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Компанія
страхування життя «Унілайф» про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

В іншій частині рішення Київського
районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

Л.Л. Троїцька

О.М.
Таварткіладзе