Справа № 750/2148/14
Провадження № 2/750/973/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.

при секретарі Кравченко І. В.,

за участю позивача, відповідача,
представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
вселення, зобов'язання вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_4 про визнання їх
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням на підставі ст.
ст. 71, 72 ЖК УРСР, тобто у зв'язку із тим,
що не проживали в квартирі АДРЕСА_1
більше шести місців. ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_4 звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
вселення, зобов'язання вчинити певні
дії, оскільки вважала, що вони не
втратили права користування спірним
житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі, пояснив
суду, що відповідач та її дитина не є
членами його сім'ї, оскільки вселились
до спірного житлового приміщення на
підставі договору піднайму.

Відповідач, яка діє в своїх інтересах
та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4
пояснила в судовому засіданні, що має
право на користування житловим
приміщенням на підставі договору
піднайму.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти задоволення позову
ОСОБА_2 заперечувала, зустрічний позов
просила задовольнити.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно із довідкою КП «ЖЕК-10» ЧМР від
24.02.2014 року, у квартирі АДРЕСА_1 станом
на 19.02.2014 року зареєстровані ОСОБА_2 -
квартиронаймач, його дочка - ОСОБА_5, 1990
року народження, а також піднаймач -
ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4, 2010 року
народження (а.с. 9).

06 травня 2011 року між сторонами було
укладено безстроковий договір
піднайму житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 53).

Відповідно до довідки від 14.05.2014
року КП «ЖЕК-10» ЧМР, копії поквартирної
карточки та карточки прописки, ОСОБА_3
була дійсно зареєстрована за адресою:
квартира АДРЕСА_1 зі своєю мамою -
ОСОБА_6, яка була зареєстрована як член
сім'ї (дочкою квартиронаймача - її
батька ОСОБА_7) з народження по 19.04.2001
року, з 10.05.2011 року була зареєстрована
на підставі договору піднайму, як
піднаймач зі своєю дочкою ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України, у
разі вибуття наймача та членів його
сім'ї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.

Отже,
на підставі вище викладеного, суд
приходить до висновку, що відповідач зі
своєю мамою, виселившись з квартири
квартира АДРЕСА_1, знявшись з
реєстрації за зазначеною адресою та
переїхавши до іншого житлового
приміщення 19.04.2001 року - в с. Підлісне,
втратила право на користування в
спірному житловому приміщенні, як член
сім'ї наймача, а тому її доводи щодо
того, що вона має право на користування
житловим приміщенням, як член сім'ї
ОСОБА_2, суд не бере до уваги, бо
фактично сторони визнали той факт, що
не ведуть спільне господарство, а отже
в силу ст.. 64 ЖК УРСР вони не є членами
сім'ї.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9
повідомили суду, що відповідач не за
власною волею покинула житлове
приміщення, а її вигнали із спірної
квартири та змінили замки. Позивач не
заперечував, що змінені замки в
квартирі АДРЕСА_1 та до неї немає
доступу відповідачу.

Оскільки, підстави припинення договору
піднайму передбачені статтею 97 ЖК УРСР,
а на підставі ст.ст. 71,72 ЖК УРСР можна
визнати таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
наймача чи члена сім'ї наймача, яким не
є відповідач та її дитина, а також
позивачем не доведено, що відповідач не
проживає в спірному житловому
приміщенні без поважних причин, суд
вважає що у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_10 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства», держава
забезпечує право дитини на проживання
в таких санітарно-гігієнічних та
побутових умовах, що не завдають шкоди
її фізичному та розумовому розвитку.

Згідно із безстроковим договором
піднайму від 06 травня 2011 року,
відповідач набула право на
користування квартирою АДРЕСА_1,
вказаний договір не припинив свою дію,
однак відповідач із малолітньою
дитиною не може користуватись
зазначеним приміщенням, оскільки у неї
відсутній доступ до спірного житлового
приміщення через відсутність ключів
від нього та заперечень відповідача
щодо її вселення, а також враховуючи те,
що ОСОБА_4, 2010 року зареєстрована у
квартирі за спірною адресою, як дитина
піднаймача, суд приходить до висновку,
що відповідач та її дитина мають право
на користування спірним житловим
приміщення до припинення дії договору
піднайму, у зв'язку із чим зустрічний
позов підлягає задоволенню.

Із позивача на користь відповідача
належить стягнути понесені нею судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218
ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітньої
ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
вселення, зобов'язання вчинити певні
дії задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_3, яка діє в своїх
інтересах та інтересах малолітньої
ОСОБА_4 у користуванні житлом -
квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 надати ключі ОСОБА_3,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_4 від квартири
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя