Справа №488/4238/13-ц 19.06.2014 19.06.2014 19.06.2014
Провадження № 22ц/784/1894/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Колосовського С.Ю.,

при секретарі Романенко Ю.О.,

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 2 квітня 2014 року за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4,
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог - адміністрації
Корабельного району Миколаївської
міської ради, Миколаївського
міжміського бюро технічної
інвентаризації, Реєстраційної служби
Миколаївського управління юстиції про
визнання права власності на нерухоме
майно та зобов'язання зареєструвати
право власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

2 вересня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом, який уточнила в
подальшому, до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
визнання права власності на нерухоме
майно та зобов'язання зареєструвати
право власності на нерухоме майно.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала
тим, що їй на підставі свідоцтва про
право особистої власності на
домоволодіння від 1 жовтня 1963 року
належить житловий будинок АДРЕСА_1.
Відповідачі по справі, які є її донькою
та онукою, без її дозволу, заволоділи
документами на будинок та безпідставно
зареєстрували за собою право власності
на нього. Проте, в подальшому ця
реєстрація була скасована за судовим
рішенням. На теперішній час вона
позбавлена можливості реалізувати
своє право власності на зазначену
нерухомість, оскільки відсутній
оригінал правовстановлюючого
документу, реєстраційна служба
відмовляє в реєстрації її прав
власника на підставі копії вказаного
свідоцтва. Видати їй дублікат
свідоцтва про право власності на
будинок жоден державний орган
відмовляється з причин зміни адреси
домоволодіння та відсутності
державного органу, що видав свідоцтво
про право власності в 1963 році.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_5
просила суд визнати за нею право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та
зобов'язати реєстраційну службу
Миколаївського міського управління
юстиції Миколаївської області
зареєструвати це право за нею.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 2 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_5 право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1. В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що вона не може бути
відповідачем по справі, оскільки не
оспорює та не порушує прав позивачки,
як власника домоволодіння.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа
має право звернутися до суду з позовом
про визнання права власності: 1) якщо
право оспорюється або не визнається
іншими особами; 2) у разі втрати ним
документа, який посвідчує його право
власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК
України є відсутність іншого, крім
судового, шляху для відновлення
порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, відповідно до
свідоцтва про право особистої
власності на домоволодіння від 1 жовтня
1963 року, виданого на підставі рішення
виконкому Октябрьської міської ради
депутатів № 143 від 29 червня 1962 року
ОСОБА_5 належить на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 17, 20,21).

Згідно з рішення № 672 від 21 липня 1981
року виконкому Миколаївської ради
народних депутатів перейменовано
вулицю Жовтневу на Генерала Попеля
(а.с.21).

Рішенням Заводського районного суду
від 24 вересня 2007 року визнано дійсним
договір купівлі продажу вказаного
домоволодіння, укладеного між
сторонами 5 лютого 2007 року, та за
відповідачками ОСОБА_4 і ОСОБА_6
визнано право власності на цю
нерухомість (а.с. 7, 18).

Ухвалою того ж суду від 5 серпня 2011 року
це рішення суду було скасовано за
нововиявленими обставинами та справа
передана на розгляд Корабельного
районного суду м. Миколаєва.

15 березня 2012 року рішенням
Корабельного районного суду м.
Миколаєва у задоволенні позову ОСОБА_4
та ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу
домоволодіння дійсним - відмовлено
(а.с.8-9). Це рішення апеляційною
інстанцією залишено без змін (а.с. 10-11).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 5 серпня
2013 року за позовом ОСОБА_5 визнано
недійсним та сковано запис в Єдиному
державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно від 5 жовтня 2007 року про
реєстрацію права власності на будинок
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 13-14).

Втрата ОСОБА_5 оригіналу свідоцтва про
право особистої власності на
домоволодіння підтверджується
попередніми рішеннями судів.

Миколаївським міжміським бюро
технічної інвентаризації 15 серпня 2013
року та Реєстраційною службою
Миколаївського управління юстиції 19
березня 2014 року позивачці було
відмовлено у видачі дублікату
свідоцтва про право власності на
домоволодіння на заміну втраченого
документа.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що надані
позивачкою докази підтверджують
втрату нею документу, що засвідчує
право власності на домоволодіння,
відсутністю можливості одержати
дублікат правовстановлювального
документа у відповідних державних
органах та неможливістю реалізувати
позивачкою свого права власності, а
тому обґрунтовано визнав за ОСОБА_5
право власності на зазначене
домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачі визнають право власності
позивачки на домоволодіння, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
спростовуються наведеними рішеннями
судових інстанцій, зокрема про те, що
тільки в серпні 2013 року за рішенням
суду було скасовано запис в Єдиному
державному реєстрі прав власності про
реєстрацію права власності на будинок
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків місцевого
суду, а тому не можуть бути підставами
для скасування правильного по суті
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 2
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: