Справа № 573/1118/14-ц
Номер провадження 2/573/277/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

17 червня 2014 року м.
БілопілляБілопільський районний суд
Сумської області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М. С.

при секретарі:
Терещенко О. В.,

за участю позивачки:
ОСОБА_1

представника позивачки:
ОСОБА_2

відповідача:
ОСОБА_3

представника відповідача :
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білопіллі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої злочином, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди завданої злочином,
задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3
248 ( три тисячі двісті сорок вісім)
гривень 98 копійок в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 5
000 ( п»ять тисяч) гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а
всього: 8 248 ( вісім тисяч двісті сорок
вісім) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 295
грн. в рахунок відшкодування судових
витрат .

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
Сумської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України
виготовлення повного тексту рішення
суду відкладається до 18 червня 2014 року.

Суддя:

Справа № 573/1118/14-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

17 червня 2014 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської
області в складі:

головуючої судді:
Черкашиної М. С.

при секретарі:
Терещенко О. В.,

за участю позивачки:
ОСОБА_1

представника позивачки:
ОСОБА_2

відповідача:
ОСОБА_3

представника відповідача :
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білопіллі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої злочином.
Свої вимоги мотивувала тим, що 27 серпня
2012 року внаслідок злочинних дій ОСОБА_3
їй було спричинено тілесні ушкодження
у вигляді: закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку,
закритої травми грудної клітини, забою
м'яких тканин тулуба і кінцівок, які
відносяться до категорії легких, що
спричинили короткочасний розлад
здоров'я. Стосовно відповідача було
порушено кримінальне провадження за
вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.
125 КК України. Ухвалою Білопільського
районного суду Сумської області від 26
травня 2014 року ОСОБА_3 звільнений від
кримінальної відповідальності за
вчинений злочин на підставі п «в» ст. 1
Закону України «Про амністію у 2014 році»
від 08 квітня 2014 року, а кримінальне
провадження відносно нього закрито.
Цивільний позов позивачки, який
знаходився у матеріалах кримінального
провадження про стягнення майнової
шкоди в сумі 4 394 грн. та моральної шкоди
в сумі 40 000 грн. залишено без розгляду. У
зв'язку з побиттям з боку відповідача,
позивачка знаходилась на лікуванні,
витрачала кошти на консультацію
лікарів та на інші витрати, пов'язані з
лікуванням, що становить матеріальну
шкоду у загальній сумі 4 053 грн. 58 коп.
Крім матеріальної шкоди, завданої
злочинними діями ОСОБА_3, позивачці
завдана моральна шкода, яка виразилась
у завданні фізичного болю, перенесення
морального стресу та образи з боку
відповідача, за дії якого ОСОБА_1 оцінює
моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Посилаючись на викладені вище
обставини, позивачка просить стягнути
з відповідача 4 053 грн. 58 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 10 000
грн. моральної шкоди.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали повністю : просили
стягнути з відповідача 4 053 грн. 58 коп.
на відшкодування майнової шкоди та 10 000
грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 позовні вимоги в частині
матеріальної шкоди визнали частково :
визнали витрати на придбання ліків за
час лікування в Білопільській ЦРЛ, на
придбання халату вартістю 170 грн. та
витрати за надання юридичної допомоги
під час досудового розслідування
кримінальної справи в сумі 1 500 грн. Не
визнали витрати на поїздку в таксі 31
серпня 2012 року до м. Суми в сумі 220 грн.,
оскільки перебуваючи на лікуванні в
стаціонарі потерпіла повинна була
скористатися послугами «швидкої
допомоги». Крім того не визнали витрати
на проїзд 11 грудня 2012 року до м. Києва в
інститут геронтології ім. Чеботарьова
в сумі 73 грн. 55 коп. та вартість
магніто-резонанснорї томографії в сумі
600 грн., оскільки під час досудового
розслідування позивачці надавалося
направлення на безкоштовне
проходження комп»ютерної томографії в
м.Суми, а отже необхідності проходження
магніто-резонанснорї томографії в
м.Києві не було.

Моральну шкоду ОСОБА_3 визнав частково
в сумі 3 000 грн.

Заслухавши сторони та їх
представників, повно, всебічно і
об'єктивно дослідивши матеріали
цивільної справи, матеріали
кримінального провадження № 1-кс/573/109/14
та оцінивши їх в сукупності, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно із вимогами ч.1 статті 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
доведенню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
по справі і щодо яких у сторін і інших
осіб, які беруть у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під
час ухвалення рішення суд вирішує, чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Отже, суд розглядає справу за наявними
у справі доказами, які надані
сторонами.

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Частиною ч. 4 ст. 1193 ЦК України
передбачено, що суд може зменшити
розмір відшкодування шкоди, завданої
фізичною особою, залежно від її
матеріального становища, крім
випадків, коли шкоди завдано вчиненням
злочину.

Судом встановлено, що ухвалою
Білопільського районного суду
Сумської області від 26 травня 2014 року
ОСОБА_3 звільнений від кримінальної
відповідальності за злочин,
передбачений ч. 2 ст. 125 КК України на
підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про
амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014
року, а кримінальне провадження
відносно нього - закрито. Цивільний
позов ОСОБА_1, який знаходився у
матеріалах кримінального провадження
про стягнення майнової шкоди в сумі 4 394
грн. та моральної шкоди в сумі 40 000 грн.
залишено без розгляду (а. с. 3-4).

Вказаною ухвалою суду встановлено, що 27
серпня 2012 року близько 18 години ОСОБА_3
біля господарства АДРЕСА_1 вчинив
словесну сварку із ОСОБА_1, в ході якої
на грунті неприязних стосунків умисно
наніс один удар кулаком правої руки в
область лівої вилиці та один удар
правою ногою в область грудної клітини
ОСОБА_1 Після цього співмешканець
ОСОБА_1 ОСОБА_5 зробив зауваження ОСОБА_3
з приводу його дій, на що останній
схопив ОСОБА_5 за верхній одяг та почав
тягати, а потім повалив на землю,
перекинувши через лавку та почав
душити. В цей час ОСОБА_1 підійшла до
ОСОБА_3 і намагалася відтащити його від
ОСОБА_5, але ОСОБА_3 не дав їй цього
зробити і став умисно наносити їй удари
в область голови та тулуба руками та
ногами. В подальшому ОСОБА_5,
відштовхнувши ОСОБА_3 від себе, разом з
ОСОБА_1 забігли у двір свого
господарства АДРЕСА_1. ОСОБА_3 побіг за
ними у двір господарства, де продовжив
наносити ОСОБА_1 численні удари руками
та ногами в область голови, грудної
клітини, тулуба та кінцівок.
Протиправні дії ОСОБА_3 були припинені
ОСОБА_5, який наказав йому вийти з
території їх домогосподарства,
погрожуючи палицею.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3
потерпілій ОСОБА_1 спричинені тілесні
ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, закритої травми
грудної клітини, забою м'яких тканин
тулуба і кінцівок, які відносяться до
категорії легких, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

У зв'язку з побиттям з боку відповідача
ОСОБА_3, позивачка знаходилась на
стаціонарному лікуванні в
хірургічному відділенні КП
«Білопільська ЦРЛ» в період з 27 серпня
2012 року по 12 вересня 2012 року, що не
заперечується сторонами, а отже
відповідно до ст .60 ЦПК України не
підлягає доказуванню.

На лікування в зазначений період
ОСОБА_1 були витрачені кошти на
придбання медикаментів, що
підтверджуються відповідними чеками,
в загальній сумі 1 505 грн. 43 коп., яку
визнав позивач і вказана сума підлягає
стягненню із відповідача на користь
позивачки (а. с. 11).

У матеріалах кримінального
провадження № 1-кс/573/109/14 - жіночий
халат, належний потерпілій ОСОБА_1 з
механічними пошкодженнями, є речовим
доказом ( а.с. 3).

Із довідки, виданої ПП ОСОБА_6 від 10
вересня 2012 року вбачається, що ОСОБА_1
придбала в магазині, належному
приватному підприємцю, халат жіночій
вартістю 170 грн. Дана сума підлягає до
стягнення і не заперечується
відповідачем (а. с. 10).

Відповідно до висновку
магнітно-резонансної томографії
Інституту геронтології ім. Д. Ф.
Чеботарьова НАМН України м. Київ від 11
грудня 2012 року, ОСОБА_1 проходила
магнітно-резонансну томографію
головного мозку ( а.с. 9).

Вартість проїзду 11 грудня 2012 року
сполученням Ворожба-Київ та Київ -
Білопілля становить загальну суму 73
грн. 55 коп., що підтверджується
відповідними квитками. Дана сума
підлягає до стягнення, оскільки в
матеріалах справи мається відповідний
висновок про проведення ОСОБА_1
магнітно-резонансної томографії
головного мозку в Інституті
геронтології ім. Д. Ф. Чеботарьова НАМН
України м. Київ від 11 грудня 2012 року ( а.
с. 9, 12).

Щодо стягнення із відповідача
заявленої позивачкою суми 600 грн. за
проведення вищезазначеної
магнітно-резонансної томографії, то
суд відмовляє у стягненні вказаної
суми, оскільки, всупереч ст. 60 ЦПК
України, ОСОБА_1 не надала відповідного
доказу про вартість вказаної послуги.

Що стосується витрат за надання
правової допомоги адвокатом в сумі 1 500
грн. під час досудового розслідування
кримінальної справи, дана сума
підлягає до стягнення повністю,
оскільки підтверджена відповідними
квитанціями та повністю визнана
відповідачем ( а. с. 12).

Згідно довідки від 07 квітня 2014 року,
виданої приватним підприємцем ОСОБА_7,
позивачка ОСОБА_1 користувалась
послугами таксі ПП ОСОБА_7 « НОМЕР_1», а
саме : 31 серпня 2012 року по маршруту м.
Білопілля - м. Суми до Сумської обласної
клінічної лікарні на консультацію до
лікарів - нейрохірурга та рентгенолога.
За послуги маршрутного таксі остання
сплатила 220 грн. Вказана сума за послуги
таксі задоволенню не підлягає,
оскільки в матеріалах справи відсутній
відповідний медичний висновок про
неможливість позивачки користуватися
громадським транспортом (а. с. 5-7).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в
сумі 10 000 грн., суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації,
ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди, якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", під
моральною шкодою слід розуміти витрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
при цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Як пояснила у судовому засіданні
позивачка, спричинену їй моральну
шкоду вона пов'язує з подією злочину,
вчиненого відповідачем відносно неї, а
також із тим, що вподальшому вона
продовжувала зазнавати моральних
страждань протягом майже двох років
під час проведення досудового
розслідування у кримінальній справі та
додатковою організацією свого життя
післі вчинення відносно неї злочину .

Разом з цим, у судовому засіданні
встановлено, що внаслідок злочинних
дій ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 завдана
моральна шкода, яка полягає у
перенесеному фізичному болі та
моральних стражданнях, яких вона
зазнала у зв'язку зі спричиненням їй
тілесних ушкоджень та необхідністю
проходити стаціонарне лікування у
зв'язку з цим.

На підставі викладеного, виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи характер і
обсяг душевних страждань позивачки, а
також те, що моральну шкоду не можливо
відшкодувати у повному обсязі, так як
немає точних критеріїв майнового
виразу душевного болю, спокою, гідності
особи, суд вважає за необхідне стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 5 000 грн.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 підлягають кошти в
загальній сумі 8 248 ( вісім тисяч
двісті сорок вісім) гривень 98 копійок.

З огляду на положення ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 в ході розгляду даної
цивільної справи понесла витрати на
правову допомогу за участь у судовому
засіданні адвоката, які згідно ст. 79 ЦПК
України відносяться до судових витрат,
і складають 500 грн., що підтверджується
відповідною квитанцією від 17 червня 2014
року ( а.с. 16).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

У відповідності зі ст. 8 Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» розмір мінімальної заробітної
плати з 01 грудня 2013 року становить 1218
грн., тобто 40 % складає 487 грн. 20 коп.

Враховуючи тривалість судового
засідання, яке відбулося 17 червня 2014
року, граничний розмір компенсації за
годину участі у судовому засіданні
станом на день розгляду справи,
компенсації підлягає заявлена сума 500
грн. за участь адвоката позивачки в
даному судовому засіданні .

Але враховуючи, що позовні вимоги із
заявлених позивачем 14 053 гр. 58 коп.,
задоволено на 8 248 грн. 98 коп., тобто на 59
%, стягненню із відповідача на користь
позивачки підлягає 295 грн. витрат за
надання правової допомоги, які
віднесено до судових витрат,
відповідно до ст. 79 ЦПК України.

Крім того, стягненню із ОСОБА_3 на
користь держави підлягає судовий збір
у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка,
при подачі позову до суду була
звільнена від його сплати .

На підставі викладеного, керуючись ст.
23, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 1 т. 1168, ч. 2 ст.
1192, ч. 4 ст. 1193, ч. 1 ст. 1195 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 154, 197, 209, 210,
213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди завданої злочином,
задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3
248 ( три тисячі двісті сорок вісім)
гривень 98 копійок в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та 5
000 ( п"ять тисяч) гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а
всього: 8 248 ( вісім тисяч двісті сорок
вісім) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 295
грн. в рахунок відшкодування судових
витрат .

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
Сумської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
і підписано 18 червня 2014 року о 11:00
годині.

Суддя: