Справа № 263/1973/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Жовтневий районний суд міста
Маріуполя, Донецької області у складі
головуючого судді Кулика С.В, при
секретарі Антоненко К.Ю., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суд м. Маріуполя цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

В
С ТА Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом до відповідача. В
обґрунтування вимог зазначив, що
перебував з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 26.03.2004 року.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 08.11.2011 року шлюб було
розірвано. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. З моменту реєстрації
шлюбу позивач та відповідач проживали
разом в АДРЕСА_1, яка належить позивачу
на підставі договору купівлі продажу №
3292 від 23.10.2001 року. В спірній квартирі
зареєстровані позивач, відповідач та
їх неповнолітня дитина, однак з серпня
2010 року відповідач в квартирі не
мешкає. Рішенням Іллічівського
районного суду м. Маріуполя від 28.01.2014
року було встановлено місце
проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
позивачем в квартирі АДРЕСА_1. В
спірній квартири речей відповідача
немає. Комунальні послуги вона не
сплачує. Позивач як власник квартири
має право вільно володіти,
користуватися та розпоряджатися
своїм майном, але реєстрація
відповідача в квартирі позбавляє його
цього права. Просить суд визнати
ОСОБА_2, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні присутній
не був. Надав до суду заяву з проханням
розглянути справу за його відсутності.
Не заперечував проти винесення
заочного рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні присутній не був. Надав до
суду заяву з проханням розглянути
справу за його відсутністю. Наполягав
на задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, з невідомих суду підстав, про
день та час розгляду справи була
повідомлена належним чином та у
встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в справі є
досить даних про права й
взаємовідносини сторін, суд розглядає
спір на підставі наявних у справі
доказів і за згодою позивача приймає
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенню ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу №
3292 від 23.10.2001 року. Відповідно до
особового рахунку, виданого ТОВ
«Жилье-22» відповідач та неповнолітня
дитина як члени родини позивача -
дружина та син, були зареєстровані у
квартирі 15.06.2004 року. З копії рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполі
від 08.11.2011 року вбачається, що в серпні
2010 року сторони припинили сімейні
стосунки. Зазначеним рішенням шлюб між
сторонами розірвано. Рішення суду
набрало законної сили. Відповідно до
акту від 12.12.2013 року за підписом
директора ТОВ «Жилье-22» ОСОБА_2,
зареєстрована в АДРЕСА_1, але з 2010 року
у зазначеній квартирі не мешкає. На
даний час в квартирі відсутні особисті
речі відповідача. ОСОБА_2 комунальні
послуги не сплачує. З копії рішення
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя від 28.01.2014 року вбачається,
що місце проживання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено
з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.
Крім того зазначеним рішенням
встановлено, що ОСОБА_2 веде
аморальний спосіб життя, зловживає
алкогольними напоями, ніде не працює,
постійно змінює місця проживання. На
даний час рішення суду набрало
законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України тільки
члени сім'ї власника або наймача
квартири мають право користуватися
житловим приміщенням. Відповідно до ч.
2 ст. 64 ЖК України до членів родини
наймача квартири відносяться дружина
або чоловік наймача (власника), їх діти
та батьки. Членами сім'ї наймача
(власника) можуть бути визнані інші
особи, які постійно мешкають разом з
наймачем та ведуть спільне
господарство.

Частиною 1 ст. ст. 317, 319 ЦК України
передбачено, що власникові належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Стаття 383 ЦК Україні та ст. 150
ЖК України передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів його
сім'ї, інших осіб по його розсуду і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження і втручання в права
власника можуть бути допущені лише на
підставах, передбаченим законом.

Відповідно до ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користується жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
відносяться чоловік наймача, їх батьки
і діти, незалежно від того, чи є вони
неповнолітніми або дорослими.

Згідно ст. 163 ЖК України, у випадку
тимчасової відсутності наймача або
членів його родини за ними
зберігається зайняте житлове
приміщення у випадках і в межах
строків, встановлених ч.1, п.1 і 5 частини
3 і частиною 4 ст. 71 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його родини за ними
зберігається житлове приміщення
протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки провадиться в
судовому порядку.

Таким чином, відповідач з серпня 2010
року самостійно покинула житлове
приміщення та без поважних причин не
проживає в спірній квартирі більше
одного року. Місце проживання дитини за
рішенням суду встановлено з батьком
ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1. Реєстрація
відповідача обмежує позивача у
володінні, користуванні та
розпорядженні своїм майном у повній
мірі, то позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10,11,60, 81,88, 213, 215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 71,72,163, ЖК
України, ч. 1 ст. 317, 321 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, наданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В.
Кулик