Справа №489/2273/14-ц 10.06.2014 10.06.2014 10.06.2014
провадження № 22ц/784/1782/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач в апеляційній інстанції:
У Х В А Л А

іменем України

10 червня 2014 року м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В. та
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
Богуславській О.М.,

за участі позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 травня 2014 року,
постановлену

за позовом

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися з позовом до ФОП ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 травня 2014 року
матеріали цивільної справи за цим
позовом направлені для визначення
підсудності до апеляційного суду м.
Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посилаючись на незаконність судового
рішення, на неправильне застосування
суддею норм процесуального права,
просили ухвалу скасувати, а справу
повернути до того ж суду для
продовження розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши всі матеріали позову,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 6 жовтня
2008 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 28 січня 2009 року з ФОП ОСОБА_5
на їх користь стягнуто 14005 грн.
матеріальної шкоди, а також
компенсацію моральної шкоди на користь
ОСОБА_4 в розмірі 1300 грн., на користь
ОСОБА_3 - 1700 грн.. Однак відповідачка не
виконує вказане рішення.

Посилаючись на те, що з вини
відповідачки вказане рішення не
виконано, гроші їм не повернуті, що
спричиняє їм душевних переживань,
позивачі просили суд стягнути з
відповідачки на користь ОСОБА_3 50000 грн.
моральної шкоди, а на користь ОСОБА_4 -
30000 грн.

Отже, даний спір виник з приводу не
виконання відповідачкою судового
рішення про сплату грошових коштів.

Такий спір має розглядатись судом за
правилами загальної підсудності,
передбаченими ст. 108 ЦПК України, за
місцем знаходження відповідача.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_5 мешкає в м. Севастополь (а.с. 42-43).

За таких обставин, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що справа не
підсудна цьому суду та направив позов
до апеляційного суду міста Києва для
визначення підсудності на підставі ст.
12 Закону України «Про забезпечення
прав і свобод громадян та правовий
режим на тимчасово окупованій
території України».

Доводи апелянта про те, що зазначена
справа стосується захисту прав
споживачів, є необґрунтованими з
наведених вище підстав.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду
першої інстанції постановлена з
додержанням вимог закону, а тому
підлягає залишенню без змін на
підставі п. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 20
травня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Судді: