13.06.2014 Єдиний
унікальний № 371/591/14-ц
Провадження №2/371/271/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року Миронівський районний
суд Київської області

в складі: головуючого судді -
Пархоменко В.М.

при секретарі - Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миронівці у порядку ч.2
ст.197 ЦПК України цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк "Приват
Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором

встановив:

У квітні 2014 року представник позивача
звернувся до суду з названим позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 26.04.2007
року між банком та відповідачем був
укладений кредитний договір № K2XRRX04880111,
відповідно до якого позивач надав
відповідачеві кредит у сумі 1585,20грн.на
споживчі цілі зі сплатою процентів,
виходячи зі ставки 12% в рік на суму
залишку.

Позивач свої зобов"язання за договором
виконав, надавши відповідачеві кредит
у сумі 1 585,20грн.

Відповідач умов кредитного договору
належним чином не виконує, внаслідок
чого виникла заборгованість по сплаті
платежів у сумі 22002,77грн.

Вказану суму позивач просить стягнути
з відповідача на користь банку, а також
судові витрати, оскільки в
добровільному порядку вимогу банку про
сплату заборгованості відповідач не
виконав.

У судове засідання представник
позивача не з"явився, у поданій до суду
заяві просить справу розглянути за
його відсутності, позовні вимоги
підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з"явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином за
адресою його місця проживання,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України у
разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності сторін на
підставі наявних у справі письмових
доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази
в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню .

За кредитним договором банк
зобов»язується видати грошові
кошти(кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов»язується повернути
кредит та сплатити проценти. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюється договором (ст.1054 ЦК
України)

Відповідно до ст.638 ЦК України договір
вважається укладеним з моменту
досягнення сторонами у потрібній в
належних випадках формі згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно ст.525,526,530 ЦК України
зобов»язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, у встановлений у
зобов»язанні строк, одностороння
відмова від виконання зобов"язання не
допускається.

Статтями 610,611,625 ЦК України визначено,
що порушенням зобов»язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов»язання.
У разі порушення зобов"язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності у
разі неможливості виконання ним
грошових зобов"язань.

Ст.615 ЦК України передбачає
односторонню часткову або в повному
обсязі відмову від зобов»язання у разі
порушення зобов»язання однією
стороною, якщо це встановлено
договором або законом.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором
встановлений обов"язок боржника
повернути позику частинами ( з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини,
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась та сплати
процентів.

26.04.2007 року між банком та відповідачем
був укладений кредитний договір №
K2XRRX04880111, відповідно до якого позивач
надав відповідачеві кредит у сумі
1585,20грн. на споживчі цілі зі сплатою
процентів, виходячи зі ставки 12% в рік
на суму залишку. Строк дії договору з
26.04.2007року по 26.04.2008року включно. (а.с.4 )

Позивач свої зобов"язання за договором
виконав, надавши відповідачеві кредит
у сумі 1 585,20грн.

Відповідач умов кредитного договору
належним чином не виконує, внаслідок
чого станом на 26.03.2014року виникла
заборгованість по сплаті платежів у
сумі 22002,77грн. З яких:

-заборгованість за процентами - 8626грн.
12коп.;

-заборгованість по комісії- 2466грн.88коп.,

-11386,63грн-пеня;

а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов
та правил надання банківських послуг:

-500грн. штраф(фіксована частина)

-1023,94грн. штраф(процентова складова)

вказане підтверджується відповідним
розрахунком заборгованості (а.с.3)

За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором.

У договорі сторони встановили строк
дії договору - 26.04.2008року включно(а.с.4)

Таким чином, умовами договору
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів
визначено місяцями.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК,
спливає у відповідне число останнього
місяця строку. Перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язаний його
початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до вимог ч.5 ст.261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Але відповідно
до ч. 1 ст.259 ЦК України позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Як передбачено умовами укладеного
сторонами договору, договір
складається з заяви позичальника та
умов надання споживчого кредиту
фізичним особам, відповідно до п. 5.5.
яких термін позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки-пені, штрафів за
даним Договором встановлюється
сторонами тривалістю 5 років.(а.с.8)

Відповідно до заяви позичальника
ОСОБА_1 (а.с.4 на звороті) він
ознайомлений та згодний з умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Рострочка» (Стандарт), які були
надані йому в письмовій формі і своїм
підписом в заяві він підтвердив надану
йому повну інформацію про умови
кредитування.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив строку
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних та кримінальних справ від
30.03.2012р №5 Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин роз»яснено,що
«Враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті11 Закону України
"Про захист прав споживачів"суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)».

Як убачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
16.04.2014року, строк дії договору
закінчується 26.04.2008року, тобто Банк
звернувся до суду поза межами строку
позовної давності, питання про
поновлення пропущеного строку, який у
відповідності з вимогами ст.73 ЦПК
України у певних випадках може бути
відновлений, не ставив, доказів
переривання відповідачем перебігу
строку позовної давності Банком не
представлено.

Враховуючи ту обставину, що позивач
пропустив строк позовної давності,
визначений ст.257 ЦК України та п.5.5
кредитного договору, не надав суду
доказів поважності причин пропуску
даного строку, суд вважає за необхідне
позовні вимоги позивача залишити без
задоволення.

Вказана позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 19 березня
2014року №6-20 цс14

На підставі ст.ст.525,526,530,1054,257,267 ЦК
України,керуючись ст. ст. 8,10,11,60,209,212-215,218
ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк "Приват
Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№K2XRRX04880111 від 26.04.2007року залишити без
задоволення за спливом строку позовної
давності.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Миронівський районний суд в 10-денний
строк з дня його проголошення

Особами, які брали участь у справі, але
не були присутні під час проголошення
рішення, в той же строк з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: підпис
В.М.Пархоменко

Згідно з оригіналом

Суддя
В.М.Пархоменко