Справа № 161/7590/14-ц
Провадження № 2/161/2539/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

10 червня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого
судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі
Акайомовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

14 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, вказуючи на те, що вони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
22.09.2002 року. Від шлюбу мають одну
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що спільне життя з
відповідачем не склалось. На даний час
шлюбних стосунків не підтримують. Шлюб
існує формально. Просила шлюб
розірвати, після розірвання шлюбу сина
залишити на проживанні з матір'ю та
змінити прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
подала заяву, в якій позовні вимоги
підтримала, просила позовну заяву
задовольнити та розгляд справи
проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
подав заяву, в якій позовні вимоги
визнав, проти задоволення позову не
заперечував та просив розгляд справи
проводити у його відсутності.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 112 СК України встановлено, що
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження щлюбу суперечило
б інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22
вересня 2002 року відділом реєстрації
актів громадянського стану Луцького
міського управління юстиції, актовий
запис № 1124 (а.с. 3).

Від шлюбу мають одну неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Встановлено, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не мають
спільного сімейного бюджету, не ведуть
спільно господарство, кожен з них живе
своїм окремим життям, позивач
наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Якщо хоча б один з них
наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінккгта
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують,
що кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивача на розірванні
шлюбу, визнання позову відповідачем,
суд приходить до висновку, що сім'я
ОСОБА_2 розпалася, а збереження сім'ї є
неможливим.

Виходячи з викладеного, давши оцінку
обставинам справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити та
шлюб між сторонами розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі 24, 56, ч. 2 ст. 104, ч. 3
ст. 105, ч. 1 ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянами ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м. Луцька
Волинської області, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем м. Луцька
Волинської області, зареєстрований 22
вересня 2002 року відділом реєстрації
актів громадянського стану луцького
міського управління юстиції, актовий
запис № 1124, - розірвати.

Неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги на рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук