Справа № 296/2945/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд міста
Житомира в складі :

головуючого-судді Бондарчука В.В.

секретаря Воєвуцької І. В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратили право на
користування жилим приміщенням, -

Встановив:

ОСОБА_1 в квітні 2014 року звернулася до
суду з позовом, в якому просила визнати
свого сина, ОСОБА_2, таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1.
В обгрунтування позову вказала, що
відповідач зареєстрований, але з 1996
року не проживає у вказаній квартирі,
не бере участі у сплаті комунальних
послуг та в підтримці належного стану
житла та прибудинкової території, всі
ці витрати вона сплачує із свої пенсії,
а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала з тих же підстав та просила
його задовольнити.Пояснила, що
реєстрація сина в квартирі чинить їй
перешкоди в користування власністю,
зокрема вона змушена нести додаткові
витрати на комунальні послуги.

Відповідач позов визнав та пояснив, що
дійсно проживає за іншою адресою, а в
квартирі матері лише зареєстрований,
часу знятися з реєстрації за заявою у
нього немає, тому не заперечував проти
задоволення позову.

Суд заслухав пояснення сторін,
дослідив матеріали справи та
встановив, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло №50174 від 25.11.2005р.
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_1 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 - по 1/4
частині кожен (а.с. 6).

Як вбачається з довідки ОСББ
"Техносервіс" від 24.02.2014 року № 37 (а.с.8) у
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано п"ять
осіб, а саме: позивач - ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_2, донька позивачки
ОСОБА_3 та двоє малолітніх онуків 2003 та
2008 рокі народження.

Також з довідки ОСББ "Техносервіс" від
24.02.2014 року № 38 (а.с.8) вбачається, що
відповідач, за свідченнями сусідів, не
проживає за вказаною адресою з 1996р.

Стаття 41 Конституції України
встановлює, що кожен має право
володіти, користуватись та
розпоряджатись своєю власністю, право
приватної власності є непорушним, що
також закріплено в ч.1 ст.321 ЦК України,
згідно якої ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Власник майна відповідно до ст.319 ЦК
України володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд і має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Таким чином, оскільки зміст права
власності включає право користування
своїм майном на власний розсуд, у тому
числі невикористання його для власного
проживання, тому відповідач як
співвласник квартири АДРЕСА_1, не
зважаючи на визнання ним позову, не
може бути визнаним таким, що втратив
право користування належною йому
частиною житлового приміщення

Крім того з пояснень позивача та
обставин позову, які визнаються
відповідачем, вбачається, що спір про
втрату права на житло відсутній, а між
сторонами наявний спір про зняття
відповідача з реєстрації за вказаною
вище адресою, однак, таких позовних
вимог позивачем не заявлялося.

Статтею 7 частиною 1 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні"
передбачено, що зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі заяви особи або її законного
представника.... в день звернення особи.

Оскільки і позивач, і відповідач не
заперечують проти зняття відповідача з
реєстрації в спільній квартирі,
позивач має право звернутися до
Державної міграційної служби України з
відповідною заявою, тому суд приходить
до висновку про безпідставність позову
та відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3,10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК
України суд, -

Вирішив:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратили право на користування жилим
приміщенням за безпідставністю.

Сторони мають право оскаржити рішення
до апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м. Житомира шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя
В. В. Бондарчук