АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2849/14
інстанції - Омельченко К.О.
Справа № 2-9905/11
Доповідач - Борова С.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової С.А.,

суддів - Крилової Т.Г., Пилипчук
Н.П.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 26 лютого
2014 року по справі за позовною заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Топольок-29» до
ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів
за товарно-матеріальні цінності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2011 року ТОВ «Топольок-29»
звернулося до суду з вищевказаним
позовом до ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що 02 вересня 2009 року
та 23 вересня 2009 року відповідач
звернувся до позивача з проханням
надати йому позику у формі
товарно-матеріальних цінностей, а саме
сала заводського та шкіри свинячої.
Структурними підрозділами ТОВ
«Топольок-29», в якості позики, були
видані відповідачу наступні
товарно-матеріальні цінності.

В магазині ТОВ «Топольок-29» за адресою:
м. Харків, вул. Ахсарова, 21 відповідач
отримав сало заводське на суму 3528,00 грн.

В магазині ТОВ «Топольок-29» за адресою:
м. Харків, вул. Полтавський шлях, 123
відповідач отримав сало заводське на
суму 5686,95 грн.

В магазині ТОВ «Топольок-29» за адресою:
м. Харків, Стадіонний проїзд, 13
відповідач отримав шкіру свинячу на
суму 2360,01 грн.

Всього ОСОБА_1 у ТОВ «Топольок-29» було
отримано товарно-матеріальних
цінностей на суму 11574,96 грн.

Вказані товарно-матеріальні цінності
або грошові кошти за них відповідач,
згідно пояснювальних записок,
зобов'язався повернути до 29 листопада
2009 року, чого зроблено не було.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання перед позивачем, у зв'язку
з чим, представник позивача просив
позов задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26.02.2014 року позовні
вимоги ТОВ «Топольок-29» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Топольок-29» грошові кошти в сумі 14313, 43
грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Топольок-29» понесені та документально
підтверджені судові витрати: 143,20 грн.
державного мита та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 26.02.2014 р. скасувати та
закрити провадження по справі,
відмовити ТОВ «Топольок-29» в позові в
повному обсязі. Стягнути з ТОВ
«Топольок-29» судові витрати в розмірі
103 гривні на користь ОСОБА_1

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що вона не підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
правовідносини які між ними виникли та
закон їх регулюючий, виходячи з того, що
між сторонами виникли боргові
зобов'язання, відповідач не повернув
позивачу грошові кошти у сумі 11574.96 грн.

Висновок суду, з яким погоджується
судова колегія, ґрунтується на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК
України, та нормам матеріального права.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, що на
протязі тривалого часу відповідач брав
для реалізації у позивача продукцію:
сало та свинячу шкіру.

В магазині ТОВ «Топольок-29» за адресою
м. Харків вул. Ахсарова відповідач
отримав сало заводське на суму 3528 грн.

В магазині ТОВ «Топольок-29»
розташованого за адресою м. Харків, вул
Полтавський шлях 123 ОСОБА_1 отримав сало
заводське на суму 5686, 95 грн.

В магазині ТОВ «Топольок-29» за адресою
м. Харків , Стадіонний проїзд 13
відповідач отримав шкіру свинячу на
суму 2360,01.

Всього відповідачем було отримано
матеріальні цінності на загальну суму
11574, 96 грн. та зобов'язався сплатити за
них грошові кошти до 29 листопада 2009
року, а у разі не реалізації повернути
товаро-матеріальні цінності.

Зазначені обставини підтверджені у
судовому засіданні поясненнями
свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

09 листопада 2009 року ОСОБА_1 на ім'я
директора Товариства написав письмову
записку, у якій визнав отримання
зазначених товаро-матеріальних
цінностей та зобов'язався повернути
грошові кошти після їх реалізації або
товар. ( а.с. 5-7).

Оскільки відповідач свого зобов'язання
не виконав, у грудні 2011 року позивач
звернувся до суду.

Згідно зі ст. 1053 ЦК України за
домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу, найму майна
або з іншої підстави, може бути
замінений позиковим зобов'язанням.

Заміна боргу позиковим зобов'язанням
провадиться з додержанням вимог про
новацію і здійснюється у формі,
встановленій для договору позики ( ст.
1047 ЦК України)

Доказів, які б спростували зазначені
обставини відповідач суду не надав.

Судова колегія вважає, що суд дав
належну оцінку наданим доказам та
вірно прийшов до висновку про
неналежне виконання свого зобов'язання
відповідачем, наявність боргового
зобов'язання.

Судом вірно застосовано вимоги ст. 625 ЦК
України та грошові кошти стягнуті у
урахуванням 3% річних та суми інфляції.

Висновок суду є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка.

Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки і не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у
справі доказам, та навів у рішенні
мотиви спростування кожного з доводів,
які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення відносно
скасування чи зміни оскаржуємого
судового рішення і висновків суду
першої інстанції не спростовують, в її
задоволенні належить відмовити на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: