У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Максимчук З.М., Григоренко М.П.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

скаржника ОСОБА_3 її представника
ОСОБА_4,

представника відділу ДВС Рівненського
міського управління юстиції Карпюк
В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника публічного акціонерного
товариства „Брокбізнесбанк" на ухвалу
Рівненського міського суду
Рівненської області від 20 березня 2014
року у цивільній справі за скаргою
ОСОБА_3 на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши ухвалу
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського
суду Рівненської області від 20 березня
2014 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Визнано дії державного виконавця ДВС
Рівненського міського управління
юстиції ОСОБА_5 щодо відкриття
виконавчого провадження
неправомірними та скасовано постанову
державного виконавця ДВС Рівненського
міського управління юстиції ОСОБА_5 про
відкриття виконавчого провадження ВП
№41977854 від 11.02.2014 року.

В апеляційній скарзі представник
ПАТ „Брокбізнесбанк" вважає ухвалу
суду першої інстанції незаконною,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Доводить, що суд порушив положення ст.22
Закону України „Про виконавче
провадження", не перевірив дотримання
строків пред'явлення виконавчого
документа до виконання у строки
визначені даною нормою, не врахував, що
представником банку постанова
державного виконавця про повернення
виконавчого документу від 3 листопада
2011 року отримана 5 лютого 2014 року, що не
позбавляло стягувача звернутись
повторно із заявою про примусове
виконання рішення про стягнення з
боржників заборгованості на підставі
рішення суду. Наполягає на тому, що
стягувачем не порушено строки
звернення про примусове стягнення, а
скарга боржника є безпідставною, а тому
в її задоволені належить відмовити та
скасувати ухвалу суду про її
задоволення.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 6 травня 2010 року державним
виконавцем ДВС Рівненського міського
управління юстиції розглянута заява
стягувача від 23 квітня 2010 року та
відкрито виконавче провадження №19064206
за виконавчим листом №2-7451/2009, виданого
19 квітня 2010 року Рівненським міським
судом про солідарне стягнення з ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, на користь ПАТ
„Брокбізнесбанк" заборгованості в
сумі 34591 грн.

3 листопада 2011 року державним
виконавцем ДВС Рівненського міського
управління юстиції винесена постанова
про повернення виконавчого документа
стягувачеві за відсутню у боржника
майна на яке може бути звернуто
стягнення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 суд
дійшов помилкового висновку, що строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання минув 3 листопада 2012 року,
тобто після одного року з часу
повернення стягувачу виконавчого
документа.

Суд першої інстанції не перевірив
ту обставину та не прийняв до уваги, що
представником стягувача постанова
державного виконавця ДВС Рівненського
міського управління юстиції від 3
листопада 2011 року отримана 5 лютого 2014
року (а.с.16).

Зазначене свідчить про те, що
державним виконавцем ДВС Рівненського
міського управління юстиції не
дотримано ч.4 ст.47 Закону України „Про
виконавче провадження" щодо
обов'язкового направлення стягувачу
мотивованої постанови про повернення
виконавчого документа у триденний
строк після її винесення, яка підлягає
оскарженню у порядку встановленому цим
Законом.

А відповідно до ч.5 ст. 47 Закону
України „Про виконавче провадження",
повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Абзац 3 п.21 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 7 лютого 2014 року „Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах" орієнтує
суди на те, перевіряючи додержання
строку для пред'явлення виконавчого
документа до виконання, суд має
враховувати як положення статті 22
Закону про виконавче провадження, так і
інші акти законодавства, якими
врегульовано це питання. При цьому
відповідно до пункту 4 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України від
04 листопада 2010 року № 2677-VI „Про
внесення змін до Закону України „Про
виконавче провадження" та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)" виконавчі
документи, видані до набрання чинності
цим Законом, пред'являються до
виконання у строки, встановлені на
момент їх видачі.

11 лютого 2014 року постановою
державного виконавця ДВС Рівненського
міського управління юстиції, на
підставі заяви представника АТ від 5
лютого 2014 року, відкрито виконавче
провадження №19064206 за виконавчим
листом №2-7451/2009, виданого 19 квітня 2010
року Рівненським міським судом про
солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, на користь ПАТ
„Брокбізнесбанк" заборгованості в
сумі 34591 грн.

Дана постанова є обґрунтованою,
відповідає Закону України „Про
виконавче провадження", прийнята з
дотриманням строків визначених ст.22
цього Закону, а доводи викладені у
скарзі ОСОБА_3 щодо неправомірності дій
державного виконавця є безпідставними,
не заслуговують на увагу, тому в їх
задоволенні належить відмовити.

Колегія суддів дійшла висновку,
що доводами апеляційної скарги
спростовано висновок суду першої
інстанції, ухвала суду не може
залишатися чинною, з тих підстав, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
підлягає скасуванню з ухваленням нової
ухвали про відмову у задоволенні
скарги ОСОБА_3

Дана постанова суду першої
інстанції не може залишатися чинною
також з тих підстав, що суд першої
інстанції вийшов за межі повноважень
наданих суду ст.387 ЦПК України, що у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані дії
неправомірними і зобов'язує державного
виконавця або іншу посадову особу ДВС
задовольнити вимоги заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його права чи свободи.

В супереч цих вимог закону суд першої
інстанції в резолютивній частині
ухвали зазначив про скасування
постанови державного виконавця ДВС
Рівненського міського управління
юстиції ОСОБА_5 про відкриття
виконавчого провадження ВП №41977854 від
11.02.2014 року, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, відповідно
до ст.387 ЦПК України, керуючись
ст.ст.303,307,312,314,315,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
публічного акціонерного товариства
„Брокбізнесбанк" задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського
суду Рівненської області від 20 березня
2014 року скасувати.

ОСОБА_3 відмовити у задоволенні
скарги на дії державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження відповідно до постанови
від 11 лютого 2014 року за виконавчим
листом №2-7451/2009, виданого 19 квітня 2010
року Рівненським міським судом про
солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, на користь ПАТ
„Брокбізнесбанк" заборгованості в
сумі 34591 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
З.М. Максимчук

М.П. Григоренко