Справа №694/1093/14-ц
У Х В А Л А

18.06.2014 року
м.Звенигородка

Суддя Звенигородського районного
суду Черкаської області Гончаренко
Т.В., при вирішенні питання про
прийняття до судового розгляду подання
старшого державного виконавця відділу
ДВС ОСОБА_1, погодженого з начальником
відділу державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції у Черкаській області ОСОБА_2
про припинення тимчасового обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т
А Н О В И Л А:

До Звенигородського районного суду
17.06.2014 року надійшло подання старшого
державного виконавця відділу ДВС
ОСОБА_1, погодженого з начальником
відділу державної виконавчої служби
Звенигородського районного
управління юстиції в Черкаській
області ОСОБА_2 про припинення
тимчасового обмеження гр.ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі
України, у зв"язку з заявою стягувача. З
подання вбачається, що на виконанні у
ВДВС Звенигородського районного
управлінні юстиції перебуває на
виконанні виконавчий лист № 2-718 від
23.12.2008 року, виданий Звенигородським
районним судом про стягнення з ОСОБА_3
аліментів на користь гр.ОСОБА_4 у
розмірі 1/4 частини заробітку на
утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,
починаючи з 18.12.2012 р. і до повноліття
дитини. У зв»язку з несплатою аліментів
15.04.2014 року старший державний
виконавець ВДВС Звенигородського РУЮ
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України, після чого
16.04.2014 року ухвалою Звенигородського
районного суду було задоволено подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов»язань. 06.06.2014 року до відділу ДВС
надійшла письмова заява стягувача з
проханням звернення до суду з поданням
про скасування ухвали суду про
обмеження у праві виїзду мотивуючи тим,
що ОСОБА_3 необхідне працевлаштування
для подальшого погашення
заборгованості по аліментах. З огляду
за зазначене, просить припинити заходи
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон України відносно ОСОБА_3

Положення ст.377-1 ЦПК України
визначають повноваження суду щодо
розгляду подань державних виконавців,
погоджених з начальниками відділів
державної виконавчої служби, про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб), тобто зазначеною процесуальною
нормою на суд покладено функцію
вирішення питання про обмеження
виїзду.

Ухвала суду першої інстанції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України при виконанні судових
рішень в порядку ст.293 ЦПК України може
бути оскаржена в апеляційному порядку
в строки, передбачені ст..294 ЦПК України.

Відповідно до ст.124 Конституції
України та ст.14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими для виконання на всій
території України.

Пунктом 11.3 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5,
яка діє з 17 квітня 2012 р., передбачено, що
державний виконавець не пізніше
наступного дня після надходження
ухвали суду про тимчасове обмеження
особи (боржника) у праві виїзду за межі
України до виконання нею своїх
зобов'язань направляє засвідчену судом
копію цієї ухвали для виконання до
Адміністрації ДПС.

У разі виконання боржником
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, та у зв'язку із закінченням
виконавчого провадження на підставі ч.
1 п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV
державний виконавець виносить
відповідну постанову про закінчення
виконавчого провадження, копія якої
підлягає обов'язковому направленню до
Адміністрації ДПС для своєчасного
зняття особи (боржника) з контролю.

З аналізу зазначених вище правових
норм слідує, що ст.377-1 ЦПК України
передбачає повноваження суду виключно
щодо вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника -
юридичної особи за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб), в той
час, як припинення обмеження виїзду у
зв'язку з виконанням боржником
обов'язку за рішенням, що перебувало на
виконанні, покладено на державного
виконавця.

На підставі вищевикладеного,
приймаючи до уваги, що положеннями
Цивільного процесуального кодексу
України не передбачено повноважень
суду щодо припинення обмеження виїзду
(скасування заходів тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України), приходжу до висновку, що
старший державний виконавець відділу
ДВС ОСОБА_1 звернувся до суду у
непередбачений процесуальним законом
спосіб, що є підставою для відмови у
прийнятті до судового розгляду подання
останнього про припинення заходів
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон України ОСОБА_3

Крім того, слід зазначити, що старшим
державним виконавцем ВДВС
Звенигородського РУЮ ОСОБА_1 не надано
доказів виконання покладених на ОСОБА_3
рішенням суду зобов»язань.

Відповідно до ч.2 ст.122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до узагальнення
Верховного Суду України судової
практики щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України від 01.02.2013 року, тимчасове
обмеження громадянина України у праві
виїзду за межі України законом
покладено на суд, а припинення
обмеження виїзду у зв'язку з виконанням
обов'язку за рішенням, що перебувало на
виконанні, покладено на державного
виконавця.

Таким чином, подання про скасування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України не підлягає розгляду у
порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.8 ст.8, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК
України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті до судового
розгляду подання подання старшого
державного виконавця відділу ДВС
ОСОБА_1, погодженого з начальником
відділу державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції у Черкаській області ОСОБА_2
про припинення заходів тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон
України, обраних ухвалою
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 16.04.2014 року, якою
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
ІНФОРМАЦІЯ_3, хутір Червона,34,
Черкаської області, який тимчасово
обмежений у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань згідно з рішенням
Звенигородського районного суду
Черкаської області по справі №2-718/2008
від 12.12.2008 року.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а в разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду
може бути подано протягом п'яти днів з
дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя