АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/222/14-ц Головуючий
Категорія 19 (1) Мясоєдова О. М.
Доповідач - Соколан Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Соколан Н.О.,

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі - Бевзі М. О.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 10
квітня 2014 року повернення позовної
заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс»», третя особа -
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», про визнання недійсним
договору факторингу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс»», третя особа -
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», про визнання недійсним
договору факторингу.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2014
року позовну заяву повернуто
позивачеві для подальшого подання до
належного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування ухвали суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, оскільки судом
невірно визначено характер спірних
правовідносин та порушено її право на
захист;сфера дії Закону України «Про
захист прав споживачів», на який
посилається позивач, охоплює й спірний
договір факторингу; крім того,
укладення договору про передачу права
вимоги за іпотечним договором,
предметом якого є право стягнення на
предмет іпотеки - нерухоме майно, яке
знаходиться у Центрально-Міському
районі м. Кривого Рогу, надає право на
застосування виключної підсудності -
за місцем знаходження нерухомого
майна.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України усі
справи, що підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства,
розглядаються районними, районними у
містах, міськими та міськрайонними
судами.

Частиною 2 ст. 109 ЦПК України
передбачено, що позови до юридичних
осіб пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Статтею 113 ЦПК України встановлено, що
позови до кількох відповідачів, які
проживають або знаходяться в різних
місцях, пред'являються за місцем
проживання або місцезнаходженням
одного з відповідачів за вибором
позивача.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ТОВ «Кредитні Ініціативи»,
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» про визнання недійсним договору
факторингу.

Місцезнаходженням відповідача ТОВ
«Кредитні ініціативи» є Київська
область, м. Бровари, бульвар
Незалежності, 14, а місцезнаходженням
відповідача ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» - м. Київ, вулиця
Щорса, 31, тобто за межами
територіальної підвідомчості
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу.

Посилання ОСОБА_2 на Закон України «Про
захист прав споживачів» не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вказаний
Закон не може бути застосований до
правовідносин, які виникли між
сторонами.

Так, рішенням Конституційного суду
України від 10 листопада 2011 року №
15-рп/2011 у справі за конституційним
зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо
офіційного тлумачення положень пункту
23 статті 1, абзацу другого частини
четвертої, пункту 2 частини сьомої
статті 11, частини восьмої статті 18,
частини третьої статті 22 Закону
України „Про захист прав споживачів"
від 12 травня 1991 року № 1023-XII (Відомості
Верховної Ради Української РСР, 1991 р., №
30, ст. 379) з наступними змінами (далі -
Закон) у взаємозв'язку з положеннями
частини четвертої статті 42 Конституції
України вирішено, що в аспекті
конституційного звернення положення
пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону
України „Про захист прав споживачів"
від 12 травня 1991 року № 1023-XII з
наступними змінами у взаємозв'язку з
положеннями частини четвертої статті 42
Конституції України треба розуміти
так, що їх дія поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Даний спір виник з приводу договору
факторингу, укладеного 28 листопада 2012
року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс».

За договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Сторонами у договорі факторингу є
фактор і клієнт (ч. 1 ст. 1079 ЦК України).

Боржник не є стороною у вказаному
договорі.

Отже, на договір факторингу, укладений
між юридичними особами, дія Закону
України «Про захист прав споживачів»
не розповсюджується.

За таким обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
дійшов правильного висновку щодо
підсудності даного позову, та ухвала
суду постановлена з дотриманням вимог
процесуального права, тому вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: