Справа № 307/2262/14-ц
Провадження № 2/307/1074/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І., при секретарі Герич Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тячів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Солотвинської селищної ради про
стягнення залишків нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувася в суд з позовом до
Солотвинської селищної ради про
стягнення залишків нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку. В позовній заяві зазначив,
що згідно рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 12 березня 2013 року, яке набрало
законної сили 22 березня 2013 року,
стягнуто з КП
«Солотвино-житлокомунгосп» на його
користь заборгованість по нарахованій,
але не виплаченій заробітній платі в
сумі 10397,84 гривень, та 58080 гривень за
несвоєчасну виплату нарахованої, але
не виплаченої заробітної плати. Станом
на 31 травня 2014 року він отримав кошти в
розмірі 21678,83 гривні, з яких 9830 гривень
він отримав на руки, а 11848 гривень з
нього стягнули у вигляді штрафів за
несвоєчасно перераховані кошти у
Пенсійний Фонд України. Крім того, його
ще і обмежили у виїзді за кордон. У
зв'язку з тим, що згідно рішення
Солотвинської селищної ради від 22
вересня 2011 року за №132 КП
«Солотвино-житлокомунгосп» було
ліквідовано, відсутністю у КП
«Солотвино-житлокомунгосп» майна, на
яке може бути звернуто стягнення
згідно постанови державного виконавця
відділу ДВС для погашення
заборгованості перед ним на суму 46799
гривень, правонаступника крім
Солотвинської селищної ради не має.
Також зазначив, що при ліквідації всі
основні засоби підприємства були
передані по акту Солотвинській
селищній раді, а адміністративну
будівлю КП «Солотвино-житлокомунгосп»
було продано Солотвинською селищною
радою.

Просить суд стягнути з Солотвинської
селищної ради залишок не виплаченої
заробітної плати і середнього
заробітку за час затримки розрахунку в
сумі 46799 гривень.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав, посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини
та додатково пояснив, що в
Солотвинській селищній раді він не
працював, постанову державного
виконавця відділу ДВС Тячівського
управління юстиції від 4 грудня 2012 року
про повернення йому на руки
виконавчого документу без виконання
щодо стягнення з КП
«Солотвино-житлокомунгосп» на його
користь заборгованості по заробітній
платі він не оскаржував, про заміну
боржника КП
«Солотвино-житлокомунгосп» його
правонаступником до суду він
звертався, але доказів цього не має.
Просить позов задовольнити.

Представник Солотвинської
селищної ради Чербаник Д.В. в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що Солотвинська селищна рада не може
бути відповідачем в даній справі,
оскільки позивач не перебував в них у
трудових відносин. На даний час в КП
«Солотвино-житлокомунгосп» йде процес
ліквідації. Просить в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 з 14 лютого 2008 року по 1
жовтня 2011 року працював на посаді
начальника КП
«Солотвино-житлокомунгосп», що
підтверджується розпорядженнями
Солотвинського селищного голови від 14
лютого 2008 року за №10 та від 27 вересня 2011
року за №54 (а.с.6, 7).

Відповідно до рішення
Тячівського районного суду
Закарпатської області від 12 березня 2013
року в цивільній справі №307/206/13-ц
(провадження №2/307/501/13) за позовом
ОСОБА_1 до Солотвинської селищної ради
як засновника КП "Солотвино-ЖКГ" та
комунального підприємства
"Солотвино-житлокомунгосп" про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, яке набрало законної сили 22
березня 2013 року, позов задоволено
частково та стягнуто з комунального
підприємства
"Солотвино-житлокомунгосп" на користь
ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій,
але не виплачені заробітній платі в
розмірі 10397 (десять тисяч триста
дев'яносто сім) гривень 84 копійки та 58080
(п'ятдесят вісім тисяч вісімдесят)
гривень 00 копійок середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, а всього - 68477 (шістдесят
вісім тисяч чотириста сімдесят сім)
гривень 84 копійки (а.с.9-11).

Цим рішенням суду також встановлено, що
оскільки, комунальне підприємство
"Солотвино-житлокомунгосп" є
самостійною юридичною особою, то і
повинно відповідати за своїми
зобов'язаннями самостійно.

На підставі вказаного рішення
суду 3 квітня 2013 року Тячівським
районним судом Закарпатської області
було видано виконавчий лист щодо
стягнення з комунального підприємства
"Солотвино-житлокомунгосп" на користь
ОСОБА_1 заборгованості по нарахованій,
але не виплачені заробітній платі на
загальну суму 64957,84 гривень (а.с.5).

Згідно постанови державного
виконавця відділу ДВС Тячівського
управління юстиції від 4 грудня 2012 року
зазначений виконавчий лист було
повернуто стягувачу ОСОБА_1 без
виконання, оскльки в боржника - КП
"Солотвино-житлокомунгосп" відсутнє
майно, на яке може бути звернуто
стягнення в рахунок погашення
заборгованості (а.с.4), при цьому вказану
постанову виконавця позивач не
оскаржив, що він сам ствердив в
судовому засіданні.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, належних до виплати йому від
підприємства, установи, організації,
проводиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу, за
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, а при наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум при непроведенні
розрахунку до розгляду справи - по день
постановлення рішення (п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12.1999 року N 13 "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці").

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 просить повторно
стягнути з відповідача Солотвинської
селищної ради як, на думку позивача,
правонаступника комунального
підприємства
"Солотвино-житлокомунгосп" залишку по
вже стягнутій на підставі рішення суду
заборгованості по заробітній платі з
комунального підприємства
"Солотвино-житлокомунгосп".

Згідно ст. 378 ч.1 ЦПК України у разі
вибуття однієї із сторін виконавчого
провадження за поданням державного
виконавця або за заявою сторони суд
замінює сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі наведені докази, враховуючи, що
позивач ОСОБА_1 взагалі не перебував в
трудових відносинах з відповідачем
Солотвинською селищною радою, на даний
час вже вирішений спір в суді про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, яку позивач повторно
намагається стягнути з іншого
відповідача - Солотвинської селищної
ради, суд вважає, що пред'явлені вимоги
до відповідача є безпідставними, а тому
в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Солотвинської селищної ради про
стягнення залишків нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід віднести за
рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215
ЦПК України, 116, 117 КЗпП України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Солотвинської селищної ради про
стягнення залишків нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Г о л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко