Справа № 195/583/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2014 року
смт.Томаківка Дніпропетровської
області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Скрипченко Д.М., при
секретарі - Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Томаківка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними
Державних актів на право власності на
земельні ділянки; про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
земельних ділянок, про витребування у
ОСОБА_2 земельних ділянок та визнання
права власності на земельні ділянки,
треті особи: відділ Держземагенства у
Томаківському районі
Дніпропетровської області,
реєстраційна служба Томаківського РУЮ
Дніпропетровської області, приватний
нотаріус Томаківського нотаріального
округу Дніпропетровської області,
ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у справі , ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання недійсними Державних актів на
право власності на земельні ділянки;
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок, про
витребування у ОСОБА_2 земельних
ділянок та визнання права власності на
земельні ділянки.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
25 травня 2005 року на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
Томаківського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі за №129,
позивач придбав житловий будинок з
господарськими будівлями за АДРЕСА_1,
розташованого на земельній ділянці
загальною площею 5125 кв.м., що складався
з будинку глинобитного обкладеного
цеглою (розміром жилої площі 34,4 кв. м.
загальної площі 84, 4 кв. м ) зазначеного
на плані літерою «А», з господарськими
будівлями : літня кухня цеглова,
позначена на плані літ. «Б», сарай
цегловий позначений на плані літ. « В»,
погріб цегловий позначений на плані
літ.«Г», гараж цегловий позначений на
плані літ. «Д», сарай дощатий
позначений на плані літ. «Е», літній
душ дощатий позначений на плані літ.
«Ж», вбиральна дощата позначена на
плані літ. «З», споруди, згідно з
довідки - характеристики, виданої
обласним комунальним підприємством
Томаківське бюро технічної
інвентаризації в Дніпропетровської
області 04.04.2005 року за номером витягу
№6902871.

Отже, позивач 25 травня 2005 року при
купівлі житлового будинку з
господарськими будівлями за АДРЕСА_1
став власником земельної ділянки
загальною площею 5125 кв. м.

Відповідно до Розділу III п.72 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затверджено
Наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 року за №205, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 03 березня
2004 р. за № 283/8882 (станом на 18.04.2005 року)
«При посвідченні правочинів про
перехід права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду нотаріус
роз'яснює сторонам зміст статті 377
Цивільного кодексу України щодо
переходу права власності або права
користування на земельну ділянку (її
частину), на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення».

Тобто, при посвідченні договору
купівлі - продажу житлового будинку від
25.05.2005 року приватний нотаріус
Томаківського районного нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_4 повинен був роз'яснити сторонам
норми ст.377 Цивільного кодексу України,
але він цього не зробив, чим порушив
права позивача.

Незважаючи на вищезазначений факт,
відповідач у справі, ОСОБА_3 оформила на
себе право власності на вищезазначену
земельну ділянку, загальною площею 5125
кв.м., яка в подальшому була поділена на
2 частини: площею 0,2500 га та 0,2625 га, як
того вимагає ст.121 Земельного кодексу
України.

Відповідно до листа № 01-12/459 від 20.03.2014
року відділу Держземагентства у
Томаківському районі
Дніпропетровської області, ОСОБА_3
отримала Державні акти на право
власності на земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_2, та отримала наступні
державні акти: Державний акт на право
власності на земельну ділянку ЯК №340037,
що зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00265
від 25.04.2012 року, кадастровий номер
-:03:001:0299, площею 0.2625 га; Державний
акт на право власності на земельну
ділянку ЯК №336387, що зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00264
від 25.04.2012 року, кадастровий номер
-:03:001:0298, площею 0,2500 га.

Окрім того, у вищезазначеному листі
зазначено, що «Інформація щодо
звернення у відділ позивача, з питань
оформлення права власності на
вищезазначені земельні ділянки
відсутня.»

Позивач навіть не встиг оформити
земельні ділянки, але відповідач ,
ОСОБА_3 оформила право власності на
земельні ділянки, які фактично їй вже
не належали, відповідно до
вищезазначеного договору купівлі -
продажу житлового будинку від 25.05.2005
року.

15 серпня 2013 року позивач та його
колишня дружина - ОСОБА_5, відчужили
житловий будинок з будівлями за
АДРЕСА_2 за договором купівлі - продажу
житлового будинку, посвідченого
приватним нотаріусом Томаківського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі за №563.

У вищезазначеному договорі зазначено,
що «Відчужуваний житловий будинок з
спорудами, розташований на земельній
ділянці площею 0,2500 га, кадастровий
номер :03:001:0298».

Позивач вважає, що їхній відчужуваний
житловий будинок з будівлями за
АДРЕСА_2 знаходився в повітрі, адже на
цей час земельна ділянка під будинком
їм вже не належала.

З цього вбачається, що будинок належав
позивачу, а земельна ділянка, яку він
придбав 25.05.2005 року, в 2012 році стала
знову належати ОСОБА_3

Відповідно до вищезазначеного, в
приватного нотаріуса Томаківського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4 було
зареєстровано, окрім договору
купівлі-продажу житлового будинку від
15.08.2013 року, зареєстрованим в реєстрі за
№563, ще два договори купівлі-продажу
земельних ділянок, а саме: договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 0,2500 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер
:03:001:0298, посвідчений приватним
нотаріусом Томаківського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4 від
15.08.2013 року за реєстром №564; договір
купівлі - продажу земельної ділянки,
площею 0,2625 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер
:03:001:0299, посвідчений приватним
нотаріусом Томаківського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4 від
19.09.2013 року за реєстром № 668.

Власником цих земельних ділянок стала,
відповідач у справі - ОСОБА_2, але
позивач їй земельні ділянки не
продавав, їй продавала - ОСОБА_3, при
цьому двічі: першого разу - позивачу,
25.05.2005 року; другого разу (ту саму
земельну ділянку, але поділено навпіл):
як, позивач зазначив, 15.08.2013 року та
19.09.2013 року.

Позивач вважає, що приватний нотаріус
Томаківського району ОСОБА_4 не виконав
своїх обов'язків, порушивши чинне
законодавство , тим, що не звернув увагу
на той факт, що на підставі договору
купівлі - продажу житлового будинку від
25.05.2005 року, зареєстрованим в реєстрі за
№129 позивач став власником земельної
ділянки загальною площею 5125 кв. м., тим
паче, що цей правочин зареєстрований
також ним.

Позивач зазначає, що йому було
запропоновано здійснити договори
продажу його земельних ділянок після
отримання ним державних актів на землю,
але ОСОБА_3 ввела його в оману тим, що
завірила його, що можна і не
переоформлювати державні акти на
землю.

Підтверджуючу інформацію про власника
його земельних ділянок він дізнався з
вищезазначеного листа №01-12/459 від 20.03.2014
року, виданого відділом
Держземагенства у Томаківському
районі Дніпропетровської області, що
на даний час в порядку інформаційної
взаємодії з Державним кадастровим
реєстратором від 15.08.2013 року отримано
інформацію від приватного нотаріуса
Томаківського району ОСОБА_4, що
власником даної земельної ділянки
являється ОСОБА_2».

До цього позивач звертався до
Мирівської сільської ради
Томаківського району
Дніпропетровської області, про що йому
було надано відповідь (лист №113 від
11.02.2014 року) «Згідно запису по
господарської книги №1, номер об'єкта в
по господарському обліку 0031 будинок за
адресою: АДРЕСА_2 та Книги №1 реєстрації
і обліку земель громадян на території
Мирівської сільської ради земельна
ділянка площею 0.5125 га належить ОСОБА_1.
Іншими даними про земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_2, сільська рада не
володіє».

Відповідно до свідоцтва про зміну
прізвища від 08.06.2005 року, зареєстроване
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського районного
управління юстиції міста Києва,
позивач змінив прізвище з ОСОБА_1 на
ОСОБА_1.

Договорів щодо відчуження
вищезазначеної земельної ділянки
позивачем, не укладалось з 25 травня 2005
року до теперішнього часу.

Позивач вважає, що відповідач , ОСОБА_3
відчужила земельні ділянки на користь
ОСОБА_2 злочинним шляхом, вчинивши
шахрайство. Вона два рази продала
земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 0, 5125 га.

Позивач зазначає, що так як земельні
ділянки, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, площею 5125 кв. м., вибули з його
володіння проти його волі, тому
наступні державні акти повинні бути
визнані недійсними, а саме: Державний
акт на право власності на земельну
ділянку ЯК № 340037, що зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00265
від 25.04.2012 року, кадастровий номер
-:03:001:0299, площею 0,2625 га; Державний
акт на право власності на земельну
ділянку ЯК № 336387, що зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00264
від 25.04.2012 року, кадастровий номер
-:03:001:0298, площею 0,2500 га.

Правочини щодо відчуження
вищезазначених земельних ділянок
повинні бути визнанні недійсними.

Позивач вважає, що вищезазначені
правочини щодо відчуження земельних
ділянок повинні бути визнанні
недійсними, та відповідно до
законодавства України, він має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїми земельними
ділянками, які незаконно вибули з його
володіння та визнання за ним права
власності за вищезазначені земельні
ділянки.

В своїй позовній заяві, позивач просить
суд, визнати недійсними державні акти
на право власності на земельні ділянки
за адресою: АДРЕСА_2, а саме: Державний
акт на право власності на земельну
ділянку ЯК №340037, що зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00265
від 25.04.2012 року, кадастровий
номер-:03:001:0299, площею 0,2625 га;
Державний акт на право власності на
земельну ділянку ЯК №336387, що
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00264
від 25.04.2012 року, кадастровий номер
-:03:001:0298, площею 0,2500 га.

Визнати недійсними договори
купівлі-продажу земельних ділянок, а
саме: договір купівлі - продажу
земельної ділянки, площею 0,2500 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
кадастровий номер :03:001:0298,
посвідчений приватним нотаріусом
Томаківського районного нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_4 від 15.08.2013 року за реєстром № 564;
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, площею 0,2625 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий
номер-:03:001:0299, посвідчений
приватним нотаріусом Томаківського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4 від
19.09.2013 року за реєстром №668.

Витребувати у ОСОБА_2 земельні
ділянки площею 0,5125 га, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_2, та мають наступні
кадастрові номери: №:03:001:0299,
державний акт на право власності на
земельну ділянку ЯК №340037,
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00265
від 25.04.2012 року, земельна ділянка,
площею 0,2625 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2; кадастровий номер
:03:001:0298, державний акт на право
власності на земельну ділянку ЯК №336387,
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №00264
від 25.04.2012 року, земельна ділянка,
площею 0,2500 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, та усунути перешкоди
у здійсненні права в користуванні та
розпорядженні зазначених земельних
ділянок.

Визнати право власності на
земельні ділянки, загальною площею 0,5125
га, що розташовані за адресою: що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримала позовні
вимоги ОСОБА_1 та прохала суд їх
задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3 проти позовних
вимог ОСОБА_1 заперечувала, та прохала
суд у задоволенні позову відмовити,
посилаючись на повну безпідставність
та недоведеність позовних вимог.

Представник відповідача, ОСОБА_2 проти
позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала,
надавши суду письмове заперечення, в
якому зазначено, що при укладенні
позивачем ОСОБА_1 із відповідачем
ОСОБА_3 25.05.2005 року нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_1 був набутий у
власність лише вищезазначений будинок.
Земельна ділянка площею 5125 кв.м., на
якій розташований даний будинок,
ОСОБА_1 придбана у власність на
законних підставах не була, а саме, на
підставі цивільно-правової угоди,
оформленої належним чином в
установленому законом порядку. Тому,
власником земельної ділянки площею 5125
кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2,
з дати укладення договору
купівлі-продажу будинку за даною
адресою, а саме, з 25.05.2005 року, позивач
ОСОБА_1 не став.

Крім цього, на момент укладення
договору купівлі-продажу житлового
будинку, чинним законодавством, а саме,
статтею 120 Земельного кодексу України
та статтею 377 Цивільного кодексу
України, вимог щодо обов'язкового
одночасного посвідчення договору
відчуження земельної ділянки, на якій
був розміщений вказаний будинок, не
передбачено.

Разом з цим, на момент посвідчення
зазначеного договору купівлі-продажу
житлового будинку у відповідача ОСОБА_3
було відсутнє право власності на
земельну ділянку площею 5125 кв.м., що
підтверджується Витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно (на дане
домоволодіння), виданого ОКП
«Томаківське БТІ» від 04.04.2005 року.

Право власності на земельні ділянки
площею 0,2625 га та 0,2500 га було набуто
відповідачем ОСОБА_3 у зв'язку із
оформленням нею спадщини та видачею їй
на законних підставах 25.04.2012року
державних актів на право власності на
землю.

Відповідачем у власність земельні
ділянки площею 0,2625 га - для ведення
особистого селянського господарства
та площею 0,2500 га - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд були
набуті відповідно 19.09.2013 року та 15.08.2013
року на підставі укладених та
нотаріально засвідчених договорів
купівлі-продажу.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, позивач ОСОБА_1 при укладенні
зазначених договорів купівлі-продажу
земельних ділянок був стороною
правочину - «продавцем», що діяв від
імені ОСОБА_3, а отже, своїм підписом він
засвідчив згоду з умовами договорів та
схвалив їх.

На підставі вищенаведеного ОСОБА_2 у
своєму запереченні просить суд, у
позові ОСОБА_1 відмовити.

Від третіх осіб: відділу
Держземагенства у Томаківському
районі Дніпропетровської області,
реєстраційної служби Томаківського
РУЮ Дніпропетровської області
надійшли заяви про слухання справи за
відсутності їхніх представників.

Приватний нотаріус Томаківського
нотаріального округу
Дніпропетровської області, ОСОБА_4
проти позову ОСОБА_1 заперечував,
надавши суду письмове заперечення про
наступне.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
вказані земельні ділянки були продані
ОСОБА_3, яка на його думку була їх
незаконним власником, а законним
власником був він, так як ці земельні
ділянки належать йому на підставі
договору купівлі-продажу житлового
будинку з господарчими будівлями за
АДРЕСА_1, посвідченого ним 25.05.2005 року та
зареєстрованим в реєстрі за №129, де він
був покупцем, при цьому позивач
посилається на ст.120 ЗК України в
редакції станом на 25.05.2005 року, згідно
якої «При переході права власності на
будівлю і споруду право власності на
земельну ділянку або її частину може
переходити на підставі
цивільно-правових угод. Таким чином
позивач сам спростовує свої вимоги, так
як на його ім'я цивільно-правові угоди
стосовно вказаних земельних ділянок не
посвідчувалися, в зв'язку з чим їх
власником він не був.

На момент посвідчення вказаного
правочину в правовому документі на
будинок, а це Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане 02.02.2005
року на ім'я ОСОБА_3 нотаріусом
Томаківської державної нотаріальної
контори, та зареєстрованим в реєстрі за
№188, відсутні відомості про
знаходження земельної ділянки площею
5125 кв.м. у власності ОСОБА_3, мова йде
лише про розташування домоволодіння на
цій земельній ділянці.

Крім того, згідно з даними Витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно (на вказане домоволодіння)
виданого 04.04.2005 року ОКП «Томаківське
БТІ», площа земельної ділянки під
домоволодінням складає 5125 кв.м. та
власником не приватизована.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю на
момент посвідчення договору
купівлі-продажу житлового будинку у
ОСОБА_3 права власності на вказану
земельну ділянку, не міг бути
посвідчений відповідний договір
купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до ст.377 ЦК України та ст.120
ЗК України в редакції на момент
посвідчення вказаною договору
відсутні вимоги про «одночасне»
посвідчення договорів відчуження
земельних ділянок наяких розміщений
відчужуваний житловий будинок.

15.08.2013 року за реєстром №563 посвідчено
договір купівлі-продажу вказаного
будинку (в зв'язку із зміною нумерації
змінено номер будинку на « 39») від імені
позивача та ОСОБА_5, які були стороною
договору як «Продавці» , на ім'я ОСОБА_2,
яка була стороною договору, як
«Покупець» та 15.08.2013 року за реєстром
№564 посвідченого договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,2500 га, цільове призначення якої
будівництво і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, розташованої по
АДРЕСА_2, за яким ОСОБА_3 виступала
стороною «Продавець», а ОСОБА_2
виступала стороною «Покупець».

19.09.2013 року за реєстром №668
посвідченого договору купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,2625 га,
цільове призначення якої ведення
особистого селянського господарства,
розташованої по АДРЕСА_2, за яким ОСОБА_3
виступала стороною «Продавець», а
ОСОБА_2 виступала стороною «Покупець».
При цьому, на вказану земельну ділянку
не розповсюджується положення ст.120 ЗК
України та ст.377 ЦК України.

Право власності у ОСОБА_3 виникло на
вказані земельні ділянки лише 25.04.2012
року у зв'язку з оформленням спадщини.

В період з 25.04.2012 року до моменту
посвідчення вказаних правочинів
позивач мав можливість здійснити
оформлення права власності на земельні
ділянки на своє ім'я, але цього зроблено
ним не було.

На підставі вищевикладеного приватний
нотаріус Томаківського нотаріального
округу Дніпропетровської області,
ОСОБА_4 просить суд , у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити у повному
обсязі.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази в їх
сукупності, заслухавши представника
позивача, представника відповідача,
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, приватного
нотаріуса Томаківського нотаріального
округу Дніпропетровської області,
ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що у
позові ОСОБА_1 слід відмовити,
посилаючись на наступне.

Судом встановлено, що 25.05.2005 року
позивачем у ОСОБА_3 був придбаний
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Даний факт підтверджується договором
купівлі-продажу , який було посвідчено
приватним нотаріусом Томаківського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4, та
зареєстрований в реєстрі за №129.

Однак, в матеріалах даної справи
відсутній будь-який документ, який би
підтверджував, що разом з будинком
ОСОБА_3 продала позивачу земельні
ділянки під будинком та присадибну
ділянку.

Крім того, судом також встановлено, що
ОСОБА_3 на момент вчинення правочину не
могла продати вищезгадані земельні
ділянки позивачу, так як не володіла
ними та оформила своє право власності
на вищезгадані земельні ділянки площею
0,2625 га. та 0,2500 га., лише 25.04.2012 року.

Посилання позивача на ст.120 Земельного
кодексу України в редакції станом на
25.05.2005 року про те, що при переході права
власності на будівлю , переходить право
власності на земельну ділянку під нею
автоматично, є хибним, так як згідно
ст.120 ЗК України перехід права
власності на земельну ділянку при
переході права власності на будівлю
може переходити на підставі
цивільно-правових угод. Таких угод між
сторонами не відбулося і не могло
відбутися, так як ОСОБА_3 не була
власницею вищезгаданих земельних
ділянок.

Крім того, ст.377 ЦК України не містить
вимоги про одночасне посвідчення
договорів відчуження земельних
ділянок та будинку , який знаходиться
на цій земельній ділянці.

Як вбачається з матеріалів справи, від
імені ОСОБА_3, при укладенні вказаних
договорів купівлі-продажу земельних
ділянок діяв позивач, що свідчить про
схвалення ним угод та згоду з умовою
цих договорів, під якими він проставив
свій підпис.

В період з 25.04.2012 року до моменту
посвідчення вказаних правочинів
позивач мав можливість здійснити
оформлення права власності на земельні
ділянки на своє ім'я, але цього
зробленого ним не було.

До того ж, суд, не вбачає зі сторони
нотаріуса порушень того, що він нібито
не роз'яснив позивачу норми ст.377
Цивільного кодексу України при
посвідчені договору купівлі-продажу
житлового будинку за адресою: вулиця
Чкалова №16 село Топила, Томаківського
району Дніпропетровської області від
25.05.2005 року.

Вказане звернення позивача є
надуманим, так як нотаріусом
відповідно до вимог п.72 Інструкції
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріуса України від 03.03.2004 року, при
посвідчені правочину сторонам
роз'яснено зміст статті 377 ЦК України
щодо переходу права власності або
права користування на земельну ділянку
(її частину), на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення.

Таким чином, на підставі
вищенаведеного, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо визнання недійсними Державних
актів на право власності на земельні
ділянки; визнання недійсними договорів
купівлі-продажу земельних ділянок ;
витребування у ОСОБА_2 земельних
ділянок та визнання права власності на
земельні ділянки, є безпідставними
та задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст.3,7,15,60,212-215 ЦПК України,
ст.ст.120,155,158 Земельного кодексу
України, ст. ст.16,377,387,388,391 ЦК України", -

В И Р І Ш И В :

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: відділ Держземагенства у
Томаківському районі
Дніпропетровської області,
реєстраційна служба Томаківського РУЮ
Дніпропетровської області, приватний
нотаріус Томаківського нотаріального
округу Дніпропетровської області,
ОСОБА_4, про визнання недійсними
Державних актів на право власності на
земельні ділянки; про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
земельних ділянок; про витребування у
ОСОБА_2 земельних ділянок та визнання
права власності на земельні ділянки -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області. Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Томаківський районний
суд.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:/підпис/Д. М. Скрипченко

З оригіналом згідно:

Суддя:
Д.М.Скрипченко