Справа №568/426/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук
Л.І.

При секретарі судового засідання:
Дмитришин О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів цивільну
справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 за участю третьої особи
без самостійних вимог Радивилівського
районного сектору Управління
Державної міграційної служби України в
Рівненській області про розірвання
договору найму житлового приміщення,
виселення мешканців та зняття їх з
реєстрації

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зазначеним позовом.

В обґрунтування позову
посилається на те, що вона є власником
будинковолодіння в АДРЕСА_1
Радивилівського району. В зазначеному
будинку прописані та проживають
відповідачі по справі
ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_2-ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4-ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5-ІНФОРМАЦІЯ_4
з якими позивачка в усній формі уклала
договір найму житлового приміщення.
Строк дії договору не було обумовлено.
На протязі тривалого часу зі сторони
відповідачів систематично порушуються
правила проживання, що призводить до
руйнування та псування жилого
приміщення, не проводять оплати за
користування жилим приміщенням,
обмежили їй доступ до будинковолодіння
та погрожували його підпалом. На
неодноразові зауваження не реагують.
Позивач неодноразово зверталася до
відповідачів в письмовій формі про
намір розірвати договір найму
житлового приміщення та про їх
обов»язок протягом трьох місяців
знятися з реєстрації та звільнити
займане жиле приміщення, на що
відповідачі не відреагували. Просить
договір найму житлового приміщення
укладеного в усній формі між ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 розірвати,
виселити відповідачів із займаного
ними житлового приміщення, що
знаходиться в АДРЕСА_1 Радивилівського
району без надання їм іншого житлового
приміщення та зняти даних осіб із
реєстраційного обліку у
Радивилівському районному секторі
Управління державної міграційної
служби України в Рівненській області.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги і показала,
що будинковолодіння за адресою
АДРЕСА_2 належить їй на праві власності.
Відповідачі зареєстровані в даному
будинковолодінні і проживають там:
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 із згоди позивача як
кватиранти з 1988 року. ОСОБА_4 народився
в цьому будинку. Пізніше ОСОБА_3 вийшла
замуж за сина позивачки ОСОБА_6 і
проживала в будинку як член сім»ї
власника. Син позивача і чоловік
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 помер 13
років тому. З якого і на якій підставі
був вселений в будинок відповідач
ОСОБА_5 (теперішній співмешканець
відповідача ОСОБА_3.) позивач
повідомити не може. Вона особисто не
давала згоди на його вселення і
реєстрацію. Стверджує, що відповідачі
обмежили доступ її до будинку, тривалий
час не проводять ремонт в будинку,
псують і руйнують його, не платять
квартирну плату. Позивач на даний час
проживає в новому будинку, а
відповідачі в старому. Просить
задовільнити позов, поскільки цей
будинок збудували її батьки і вона має
намір поселити в ньому свою сестру, яка,
як вважає позивач, має право на частину
батьківщини.

Відповідач ОСОБА_3 позову не
визнала. Показала, що вона вселилася в
даний будок як квартирант зі згоди
позивача, яка є власником будинку.
Після її одруження із сином позивача
вона зареєструвалася в будинку
позивача з її згоди . Чоловік
відповідачки ОСОБА_6.(син позивача)
помер в 2001 році. Вона продовжує
проживати в цьому будинку, однак на
протязі останніх п»яти років позивач
вимагає, щоб вони звільнили будинок.
Квартплату вони не платять, а постійно
допомагали і допомагають позивачу по
господарству, в обробітку городу і ін..
На протязі останніх років вони дійсно
не проводять ремонту в будинку, бо
позивач погрожує їх виселити. Крім них
в будинку зареєстровані ще двоє дітей
відповідача ОСОБА_3 і внуки позивача,
про виселення яких позивач не заявляє.
Відповідач, її діти і її співмешканець
не мають іншого житла, куди вони могли б
переселитися. Вона заперечує, що її
сім»я руйнує і псує будинок. Вважає, що
так як її сім»я і вона особисто
тривалий час проживає в будинку, то
вона має право на частку в цьому
будинку.

Відповідач ОСОБА_4 позовні
вимоги не визнав також. Суду пояснив, що
він зареєстрований в даному будинку
с.Бугаївка від народження. Іншого житла
він не має. Він не укладав з позивачкою
жодного договору найму і квартплати не
платив і не платить, так як позивач не
вимагала. Раніше вони проживали як одна
сім»я, він допомагав позивачу по
господарству, обробляв город. Після
смерті сина позивач вимагає, щоб вони
звільнили будинок. Заявляє, що він не
погрожував позивачу, не чинив
протиправних дій, вони не псують і не
руйнують будинок.

Відповідач ОСОБА_2 позову також не
визнав. Дав покази аналогічні показам
ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги
не визнав. Показав, що він поселився в
даний житловий будинок в 2006 році зі
згоди відповідачки ОСОБА_3. Він
допомагав позивачу по господарству, не
погрожував позивачу, не псує її
будинок. Вважає, що поскільки вони
тривалий час проживають в будинку то
мають право на частку в цьому будинку .

Представник третьої особи
начальник Радивилівського районного
сектору Державної міграційної служби
України в Рівненській області Радько
Л.І. суду пояснив, що в АДРЕСА_1
Радивилівського району є
зареєстрованими відповідачі в різні
дати, з чиєї згоди реєструвалися
останні в будинковолодінні в
документах не зазначено.

Заслухавши сторін, дослідивши
письмові докази по справі, давши їм
повну правову оцінку суд знаходить, що
позов до задоволення не підлягає.

Власником будинковолодіння є позивач,
що доводиться Витягом з реєстру Про
державну реєстрацію речових прав. З
даного вбачається, що позивачу
належить ціле будинковолодіння, в т.ч.: ?
частина - на підставі договору
дарування, посвідченого Бугаївською
сільською радою Радивилівського
району 03.08.1973 року та зареєстрованого в
електронному реєстрі 27.12.2011 року за
р.№35289540, та ? частина на підставі
Свідоцтва про право власності (САС
№522249) виданого виконавчим комітетом
Бугаївської сільської ради
Радивилівського району 29.11.2011
року.(а.с.3-6) Аналогічне встановлено з
технічного паспорта на
будинковолодіння (а.с.8-13).

З показів сторін в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
вселилася в дане будинковолодіння зі
згоди позивача на підставі усного
договору найму житлового приміщення.
ОСОБА_2 і ОСОБА_4.(малолітні на той час
діти ОСОБА_3.) проживали в будинку як
члени сім»ї наймача.

31.01.1990 року відповідач ОСОБА_3
зареєструвала шлюб з ОСОБА_6.(сином
позивача) і після цього була
зареєстрована в будинку як дружина
сина позивачки.

Тобто після реєстрації шлюбу
відповідача ОСОБА_3 з ОСОБА_6
відповідачі ОСОБА_3,ОСОБА_2, ОСОБА_4
проживали в даному будинку як члени
сім»ї позивача - дружина і діти сина
позивача. На даний час син позивача
помер і відповідачі не являються
членами сім»ї позивача. Крім того
відповідач ОСОБА_3 самовільно без згоди
власника вселила в будинковолодіння
свого співмешканця ОСОБА_5.

З довідки Радивилівського РС УДМС
України в Рівненській області №5627
вих.№434 від 14.05.2014 року встановлено, що
відповідачі зареєстровані в даному
будинковолодінні в т.ч.: ОСОБА_3 - з 2002
року, ОСОБА_2 - з 2004 року, ОСОБА_4 - з 2007
року, ОСОБА_5 - з 2010 року.

Поскільки власником будинку є позивач,
а відповідачі не є членами сім»ї
позивача тому користуватися даним
житлом відповідачі можуть зі згоди
власника на правах найму житлової
площі. Доказів укладення сторонами
договору найму житлової площі в період
з 2001 року по даний час суду не надано.
Разом з тим суд знаходить, що подальше
проживання відповідачів в спірному
житловому будинку після смерті ОСОБА_6
в 2001 році зі згоди позивача фактично є
усною угодою найму житла на
невизначений строк. В судовому
засіданні встановлено, що сторонами
також не було обумовлено внесення
відповідачами як наймачами плати за
користування житлом.

Відповідачі постійно проживають і є
зареєстровані в будинку позивача.
Іншого житла, придатного для
проживання, в них немає.

На даний час позивач заперечує проти
подальшого проживання відповідачів в
даному будинку і заявляє, що
відповідачі псують і руйнують її
житловий будинок, не проводять його
ремонту, не сплачують їй за
користування приміщенням, крім того
житловий будинок потрібний їй для
проживання її і членів її сім»ї.

Проте в судовому засіданні
встановлено, що позивач проживає в
іншому власному житловому будинку і на
протязі тривалого часу не користується
старим будинком, в якому проживають
відповідачі. Крім того наявності інших
членів сім»ї позивача в судовому
засіданні не встановлено. Позивачем
також не надано суду доказів того, що
відповідачі порушують правила
проживання, руйнують та псують жиле
приміщення, обмежили їй доступ до
будинковолодіння і погрожують його
підпалом.

Відповідно до ч.2ст.825 ЦК України
договір найму може бути розірваний на
вимогу наймодавця за рішенням суду у
разі: невнесення наймачем плати за
житло за шість місяців, якщо договором
не встановлено більш тривалий строк та
в разі руйнування або псування житла
наймачем або іншими особами, за дії
яких він відповідає. Договір найму
частини будинку, квартири, кімнати може
бути розірваний на вимогу наймодавця у
разі необхідності використання житла
для проживання самого наймодавця та
членів його сім»ї.

Відповідно до ст..168 ЖК України договір
найму жилого приміщення . укладений як
на визначений так і на невизначений
строк, може бути розірвано за вимогою
наймодавця, якщо жиле приміщення,
займане наймачем, необхідне для
проживання йому та членам його сім»ї, а
також, якщо наймач або особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи
одному будинку, а також у разі
систематичного невнесення наймачем
квартирної плати і плати за комунальні
послуги.

Жодних доказів, які підтверджують
слова позивача про псування і
руйнування її квартири відповідачами,
про використання житла не за
призначенням, про порушення ними
правил співжиття, які роблять
неможливим спільне проживання в одному
будинку (дворі) або необхідність даного
жилого будинку для позивача і членів її
сім»ї на які вона посилається як на
підставу своїх вимог, суду не надано, .

Тобто позивач не довела в судовому
засіданні обставин, передбачених ст..168
ЖК України і ст..825 ЦК України, які є
підставою припинення договору найму
жилого приміщення в будинку, що
належить громадянину на праві
власності.

Відповідно до ст..60ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог.

Керуючись ст.825 ЦК України,
ст.ст.108,109,168,169 ЖК України
ст..ст.10,11,62,212,213 ЦПК України суд

В и р і ш и в :

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні
позову за недоведеністю позовних
вимог.

Роз»яснити ОСОБА_1, що відповідно
до вимог ст..60 ЦПК України при зверненні
до суду з даним позовом позивач повинен
довести обставини, зазначені в ч.2ст.825
ЦК України і ч.2,3ст.168 ЖК України.

Зобов»язати відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, не руйнувати і
не псувати житловий будинок за місцем
їх реєстрації і проживання, який
належить ОСОБА_1, і роз»яснити їм, що
вони мають право проживання в даному
будинку на правах найму з усіма правами
і обов»язками наймача.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги .

При неподанні в 10-денний строк
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили по закінченню цього
строку, а при поданні апеляційної
скарги рішення набирає законної сили
по закінченню розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено
06.06.2014 року.

: