Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/778/1979/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Махіборода Н.О.
Суддя-доповідач: Глазкова О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів Дзярука М.П.,

Глазкової О.Г.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання договору позики
недійсним,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, з яким в неї
були партнерські, ділові стосунки, у
зв'язку з веденням підприємницької
діяльності, просила стягнути суму
боргу - 2 800 000гр., що еквівалентно 350 000
доларів США, за договором позики від
01.02.2012р., укладеним між позивачем та
відповідачем строком до 01.08.2012р.

Після спливу строку повернення
грошових коштів за вищевказаним
договором, позивач неодноразово
нагадувала відповідачу про виконання
зобов'язань щодо повернення суми боргу:
і по телефону, і надсилаючи письмові
вимоги на адресу відповідача. Однак,
відповідач обмежувався обіцянками, а
потім, став уникати зустрічі з
позивачкою, на телефонні дзвінки не
відповідав. Тобто, до теперішнього
часу, відповідач не бажає в
добровільному порядку повернути
позивачу суму позики, тому, вона
змушена була звернутися з позовом до
суду, в якому просила суд стягнути з
відповідача суму позики. При цьому,
позивач відмовилася від стягнення з
відповідача 3 % річних від простроченої
суми позики та стягнення суми судових
витрат.

Відповідач проти позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що
укладений ним договір позики від
01.02.2012р. був безгрошовим, т. я. грошові
кошти від позивача він не отримував.
Крім того, він підписав договір позики
під психологічним тиском, бо позивач
погрожувала розповісти правоохоронним
органам факти про його комерційну
діяльність, оприлюднення яких потягло
б за собою негативні наслідки для сім'ї
відповідача. Тому, відповідач
звернувся із зустрічним позовом, в
якому просив суд визнати договір
позики, укладений з позивачем 01.02.2012р.
недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за
договором позики від 01.02.2012 року
грошові кошти в сумі - 2 800 000 грн.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся до суду із
апеляційною скаргою на рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014 року, в якій
апелянт, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову та про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

29.11.2011 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
позики, відповідно до якого позивач
надав відповідачу грошові кошти у сумі
2 800 000,00 грн., що еквівалентно 35000 дол.США
зі строком повернення до 01.08.2012 року.

Договір заключний у письмовій формі, в
якому зазначені умови договору, строк
повернення грошових коштів,
відповідальність сторін.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику - грошові кошти у
строк до 01.08.2012 року та в такій сумі, що
були передані у строк та в порядку, що
встановлено договором.

Проте грошові кошти у зазначений в
договорі строк позивачу не повернуті.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
визнання договору позики недійсним,
зазначивши, що грошові кошти від
позивача він не отримував, договір
позики є безкоштовним. Договір
підписав під психологічним тиском зі
сторони відповідача. Вважає, що суд
першої інстанції безпідставно
відмовив йому у задоволенні
зустрічного позову та безпідставно
задовольнив позовні вимоги позивача.

Проте з такими доводами погодитись не
можна.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про задоволення
позову ОСОБА_3, який підтверджується
матеріалами справи.

Всупереч вимогам ст. 1049 ЦК України, де
зазначено, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів, які були передані йому
у строк та в порядку, що встановлено
договором, відповідач грошові кошти не
повернув. Таким чином відповідач
договір позики не виконав, ніяких
доказів на підтвердження своїх вимог
суду не надав.

У судовому засіданні були допитані
свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили
суду, що вони були присутні при
підписанні договору позики на суму 2 800
000,00 грн. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Договір
між ними підписувався в кабінеті офісу
ОСОБА_3 При підписанні договору ОСОБА_2
вів себе вільно, без примусу підписав
договір, неяких претензій не заявляв.
Свідки пояснили, що вони підписали
договір, але при передачі грошових
коштів не були присутніми.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
врахував всі обставини справи, дав
належну оцінку наданим доказам та
правильно дійшов висновку про
задоволення позову ОСОБА_3 та відмовив
у задоволенні зустрічного позову.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції колегія суддів не
знайшла.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: