У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення
доказів

справа № 2-з/312/1/2014

провадження № 312/205/14-ц

18 червня 2014 року
с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного
суду Запорізької області Яцун О.О.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 про забезпечення
доказів,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності
від 12.05.2014 року, звернулася до суду з
заявою про забезпечення доказів, в якій
зазначає, що має намір звернутися до
суду за захистом своїх майнових прав на
спільно набуте майно, для його
розподілу в судовому порядку. До складу
спільно набутого в шлюбі майна входить
легковий автомобіль «Renault Kangоo» та
автомобільний причеп «Лідер». Проте,
наявність даного рухомого майна
заявниця підтвердити не може, оскільки
документи на право власності на дане
майно знаходяться у її чоловіка, який
її вигнав із дому. В центрі надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, куди
заявниця звернулася для отримання
інформації про зазначені транспортні
засобі, їй було відмовлено, з
посиланням на діючі відомчі
інструкції. Дані обставини
унеможливлюють своєчасне вжиття
заходів по забезпеченню позову при
зверненні до суду з позовом про
розподіл майна. Заявниця просить суд
забезпечити докази шляхом здійснення
судового запиту до Центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автомобільних засобів щодо
транспортних засобів, зареєстрованих
на ім'я ОСОБА_3.

Ухвалою судді від 27 травня 2014 року
зазначена заява про забезпечення
доказів була залишена без руху у
зв'язку з тим, що заяву подано до суду
без дотримання вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК
України, оскільки до клопотання про
забезпечення доказів не додано
документ про сплату судового збору.
Крім того, заявником не були дотримані
вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК України щодо
зазначення в змісті заяви про
забезпечення доказів обставин, які
могли б підтвердити, що витребування з
Центру надання послуг, пов'язаних з
використанням автомобільних засобів
доказів про зареєстроване на ім'я
ОСОБА_3 право власності на транспортні
засоби, може згодом стати неможливим
або ускладненим. Також заявником були
порушені процесуальні норми ч. 1 ст. 137
ЦПК України в частині долучення до
заяви про забезпечення доказів
відомостей, які свідчать про
неможливість отримання заявником
доказів щодо транспортних засобів,
зареєстрованих на ім'я ОСОБА_3 В ухвалі
судді також було зазначено, що за
правилами ч. 2 ст. 135 ЦПК України, заява
про забезпечення доказів
розглядається з повідомленням сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі. Проте, в заяві про забезпечення
доказів не зазначено місце проживання
ОСОБА_3, що унеможливлює виконання
судом вимог статті 135 ЦПК України.

Для усунення зазначених вище недоліків
заявнику було надано строк, який не
може перевищувати трьох днів з дня
отримання заявником копії ухвали.

З повідомлень про вручення поштових
відправлень, які повернулися на адресу
суду, вбачається, що 11 червня 2014 року
заявник ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 отримали копії вказаної вище
ухвали судді. Між тим, в визначений
термін та на момент постанови цієї
ухвали заявником та її представником
не виконано вимоги, які зазначені в
ухвалі судді від 27 травня 2014 року.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи пункт 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах: «Осман проти
Сполученого королівства» від 28.10.1998
року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001
року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право
на суд не є абсолютним. Воно може бути
піддане обмеженням, дозволеним за
змістом, тому що право на доступ до суду
за самою своєю природою потребує
регулювання з боку держави.

Відповідно до вимог частини 1 статті 121
ЦПК України, суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення
позовної заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків.

Згідно частини 2 ст. 134 ЦПК України, до
заяви про забезпечення доказів, яка не
відповідає вимогам цієї статті,
застосовуються наслідки, встановлені
ст.121 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 121 ЦПК
України, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 цього Кодексу, сплатить суму
судового збору, позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання. Інакше позовна заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти
до висновку, що повернення заяви про
забезпечення доказів відповідно до
частини 2 статті 121 ЦПК України, не є
порушенням права на справедливий
судовий захист та не може вважатися
обмеженням права доступу до суду,
оскільки повернення заяви про
забезпечення доказів не перешкоджає
повторному зверненню із заявою про
забезпечення доказів до суду, якщо
перестануть існувати обставини, що
стали підставою для повернення даної
заяви.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 121, 134 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_2 про забезпечення доказів
повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що повернення
заяви про забезпечення доказів не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою про забезпечення доказів до
суду, якщо перестануть існувати
обставини, що стали підставою для
повернення заяви про забезпечення
доказів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Оригінал ухвали знаходиться в архіві
Великобілозерського районного суду
Запорізької області в матеріалах
цивільної справи № 312/205/14-ц
(провадження № 2-з/312/1/2014).

Суддя
О.О. Яцун