РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси

у складі:
головуючого судді - Науменко А.В.,

при секретарі - Шияновській Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Виконавчого
комітету Одеської міської ради, третя
особа на стороні позивача без
самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання
частково недійсним свідоцтва на право
власності від 13.10.2006р., зобов'язання
надати вільний доступ до
вентиляційного каналу та димоходу
будинку, зобов'язання відновити
металеві сходи до горища будинку, про
стягнення матеріальної шкоди завданої
залиттям та моральної шкоди, завданої
діями відповідачів, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, та
уточнивши позовні вимоги, просив суд
визнати свідоцтво про право власності
частини приміщення горища, площею 52
кв.м., від 13.10.2006 року по АДРЕСА_1
недійсним, зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3
надати вільний доступ до
вентиляційного каналу та димоходу,
зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відновити
металеві сходи з двору до горища,
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 матеріальну
та моральну шкоду у розмірі 100 000, 00
гривень.

При цьому посилається на те, що він на
підставі договору дарування,
зареєстрованому в реєстрі за № 14210 від
27 вересня 2000 року, та технічного
паспорту НОМЕР_1 від 29.01.2001 року, є
власником нежитлового приміщенням
напівпідвалу загальною площею 46, 7 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_1. У свою чергу,
згідно свідоцтва про право власності
від 13.10.2006 року відповідач ОСОБА_2 є
власником частини дахового приміщення
(горища), площею 52 кв.м., за адресою:
АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_3.

Вважає, що приватизація вказаного
дахового приміщення здійснена з
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки дане
приміщення є допоміжним та не може бути
приватизоване, тому як
використовується для забезпечення
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку.
Також зазначив, що у порушення вимог
чинного законодавства, приватизація
була здійснена без отримання дозволу
усіх власників приміщень будинку, так
як він відповідного дозволу не надав. У
зв'язку з зайняттям частини горища та
незаконної його реконструкції з
приєднанням до належної ним квартири,
відповідачі здійснили
перенавантаження будинку за наслідком
чого будинок може рухнути и завдати
шкоду життю мешканців. Вказав, що на
наслідком незаконних дій відповідачів
йому обмежений доступ до
вентиляційного каналу та димоходу у
будинку, що в свою чергу перешкоджає
використання у належному
напівпідвальному приміщенні
використовувати пічне опалення. Крім
того, з вини відповідачів відбулось
залиття підвального приміщення
нежилого приміщення, що
підтверджується актом комісії
дільниці № 2 КП «Житлово-комунальний
сервіс Фонтанський» від 01.08.2013 року. У
результаті залиття вказаного
приміщення було деформовано дерев'яні
планки та рейки по всій площі стелі,
завдана відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
матеріальна шкода. Усе вищевикладене
спричинило позивачу моральні та
душевні страждання. Спричинену
матеріальну та моральну шкоди з
урахуванням вартості необхідного
відновлювального ремонту підвального
нежилого приміщення ОСОБА_1 оцінив у
розмірі 100 000, 00 гривень.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
суд задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засідання не з'явились, надали суду
заяву, відповідно до якої позовні
вимоги не визнали, просили справу
розглянути за їх відсутності та
застосувати строк позовної давності до
вимог позивача.

Представник Виконавчого комітету
Одеської міської ради у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був сповіщений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Третя особа - ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала, просила відмовити у їх
задоволенні надала до матеріалів
справи письмові докази на спростування
доводів позивача.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 на підставі договору дарування
від 27.09.2000 року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за № 14210, є
власником нежитлового приміщення
напівпідвалу, корисною, загальною
площею 46, 7 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Згідно ухвали Апеляційного суду
Одеської області від 09 червня 2009 року
встановлене, що посилання позивача на
Закон України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та на
рішення Конституційного суду України
№ 4-рп/2004 від 02.03.2004 року є
безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не був
учасником приватизації квартир у
будинку і взагалі не є власником
будь-якої із квартир в цьому будинку.

Таким чином, суд вказує, що позивачем не
доведене порушення відповідачами прав
позивача діями по реконструкції
квартири з приєднанням частини
приміщення горища, співвласниками
якого були усі власники квартир
будинку.

(а.с. 4,
111-112)

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме, свідоцтва про право власності від
11.10.2006 року, ОСОБА_2 належить на праві
приватної власності об'єкт,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. У
свідоцтві зазначено, що об'єкт в цілому
складається з приміщень, загальною
площею 164, 1 кв.м., житловою площею 55,8
кв.м., відображених у технічному
паспорті від 21.04.2006 року.

13.10.2006 року КП «ОМБТІ та РОН» було
виготовлено технічний паспорт на
вищевказану квартиру, у викоюпіванні з
поверхового плану якого вбачається, що
спірне підсобне приміщення горище,
площею 52, 3 кв.м. та сходи, площею 4.8 кв.м.,
входять до складу окремої квартири
НОМЕР_3.

(а.с.37, 45, 48, 60)

Свідоцтво видане на підставі
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 11.07.2006 року № 1640. Зі змісту
вказаного розпорядження Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 11.07.2006 року № 1640
вбачається, що без оформлення
відповідного дозволу, з метою
поліпшення житлових умов, ОСОБА_2
виконала реконструкцію квартири
НОМЕР_3 за зазначеною адресою, у свою
чергу було вирішено зберегти та
вважати прийнятою в експлуатацію
реконструйовану самостійну
трикімнатну квартиру, загальною площею
164, 1 кв.м., в т.ч. житлова - 55,8 кв.м. згідно
з технічним висновком, узгодженим з
держслужбами.

Зазначене розпорядження Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 11.07.2006 року № 1640
прийняте відповідно повноважень
передбачених Положенням про районну
адміністрацію Одеської міської ради
від 04.02.2004 року за № 2189- ІV, є діючим та не
є спірним по справі, у зв'язку з чим
обов'язковим для виконання. Звідси
оформлення та видача відповідачу
свідоцтва 11.07.2006 року № 1640 на право
власності на квартиру НОМЕР_3, частиною
якої є горища площею 52, 3 кв.м. - є
законним, а перевірка правомірності
вказаного розпорядження № 1640 не
входить до предмету спору та
доказування по справі.

Право приватної власності відповідача
на квартиру НОМЕР_3 будинку АДРЕСА_1
було зареєстровано 12.10.2006 року, про що
свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Також, діючим розпорядженням
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 551 від 16.03.2007
року було збережено та прийнято в
експлуатацію реконструйовану житлову
квартиру НОМЕР_2, загальною площею 113,2
кв.м., в т.ч. житлова - 51, 2 кв.м., яка
розташована в житловому будинку
АДРЕСА_1, та власником якої є громадянин
ОСОБА_3. Перевірка правомірності даного
розпорядження № 551 аналогічно не
входить до предмету спору та
доказування по справі.

08 травня 2007 року виконавчим комітетом
ОМР ОСОБА_3 було видано свідоцтво про
право власності на квартиру № 8 за
вказаною адресою. 29 травня 2007 року КП
«ОМБТІ та РОН» було виготовлено
технічний паспорт на вказану квартиру.

(а.с. 154, 160, 157)

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи: акту представників дільниці № 2
КП ЖКС «Фонтанський» від 15.03.2011 року та
від 08.09.2011 року, квартири під НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, горище та
дахове перекриття перебували в
аварійному стані та потребували
капітального ремонту з заміною шиферу
та кровільної системи. Жильці будинку
№ 6 заявляли клопотання про надання
жильцями квартир НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4
будинку АДРЕСА_1 дозволу на ремонт даху
флігеля будинку з заміною балок та
кровлі з одночасним ремонтом фасаду та
прибудинкової території. Стан балок та
кровлі підтверджений фотокартками
наданими третьою особою та не
спростовані позивачем.

(а.с. 61, 62)

Суду була надана декларація про
початок виконання будівельних робіт
від 12.10.2011 року реконструкції квартири
№НОМЕР_3, розміщеної на 2, 3 поверсі та
горище будинку АДРЕСА_1 за вищезгаданою
адресою. 26 січня 2012 року ОСОБА_2
виконавчим комітетом ОМР видано
свідоцтво про право власності на
квартиру НОМЕР_3, загальною площею 155,2
кв.м., житловою площею 94,0 кв.м., у яку
входить спірна частина приміщення
горища. Нове свідоцтво на право
власності видане на підставі
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, зареєстрованої
інспекцією ДАБК в Одеській області від
05.12.2011 року № ОД 8. Таким чином, у 2012
році зазначена квартира НОМЕР_3 до
складу якої входить спірне приміщення
горища було реконструйоване з
проведенням капітального ремонту
балок та кровлі, що не спростовує
позивач та підтверджене фотокартками
наданими третьою особою, та після
реконструкції в передбаченому
законному порядку введене в
експлуатацію під контролем та
відповідальністю державної інспекції,
яка дійшла висновку щодо проведення
реконструкції у відповідності до
будівельних норм.

Звідси заява позивача, про незаконне
перевантаження будинку при проведенні
реконструкції горища будинку та
можливе його обвалення є припущенням
яке спростоване матеріалами справи.

(а.с.174,172)

Згідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Європейської конвенції про захист прав
та основних свобод людини кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений свого майна,
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, а
відповідно до ч. 2 цієї ж статті право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 331 ЦК України
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Особливості оформлення права
власності на нерухоме майно визначені
у розділі VIII Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції від 07 лютого 2002
року № 7/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року
за № 157/6445 (норми положення регулюють
оформлення права власності, здійсненне
відповідачем у 2006 році).

Відповідно до п. 1.6. положення,
державній реєстрації підлягає право
власності на закінчене будівництвом
нерухоме майно, яке прийняте в
експлуатацію у встановленому
законодавством порядку.

Згідно з абзацом другим підпункту «а»
пункту 8.1 Положення оформлення права
власності на нерухоме майно з видачею
свідоцтва про право власності органами
місцевого самоврядування проводиться,
зокрема фізичним та юридичним особам
на новозбудовані, реконструйовані
об'єкти нерухомого майна за наявності
документа, що посвідчує право на
земельну ділянку, та документа, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам.

У відповідності до п. 2, 11, 12, 13 Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженою
постанови КМУ від 13 квітня 2011 року № 461,
прийняття в експлуатацію об'єктів, що
належать до I-III категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких здійснено
на підставі будівельного паспорта,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Датою прийняття в
експлуатацію об'єкта є дата реєстрації
декларації або видачі сертифіката.
Експлуатація об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.
Зареєстрована декларація або
сертифікат є підставою для укладення
договорів про постачання на прийнятий
в експлуатацію об'єкт необхідних для
його функціонування ресурсів - води,
газу, тепла, електроенергії, включення
даних про такий об'єкт до державної
статистичної звітності та оформлення
права власності на нього.

Зазначене також знайшло підтвердження
в законі Україні «Про регулювання
містобудівної діяльності», відповідно
до ст.. 39 якого, прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I-III
категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
на безоплатній основі поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації. У
відповідності до ч.9 вказаної статті,
зареєстрована декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
або сертифікат є підставою для
укладення договорів про постачання на
прийнятий в експлуатацію об'єкт
необхідних для його функціонування
ресурсів - води, газу, тепла,
електроенергії, включення даних про
такий об'єкт до державної
статистичної звітності та оформлення
права власності на нього.

Ураховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги і те, що за наявності
правовстановлюючих документів,
відповідачі з дотриманням вимог закону
здійснили реконструкцію та
зареєстрували вперше у 2006 році та у
друге у 2012 році право власності у
порядку, передбаченому чинним
законодавством, що майно відповідачів
до якого входить спірне приміщення
горища на теперішній час не є
самочинним будівництвом, що право
власності відповідача на це майно не
припинено у встановленому законом
порядку, жильці будинку АДРЕСА_1
неодноразово заявляли клопотання про
надання відповідачам дозволу на
здійснення відповідного ремонту,
заперечень зі сторони останніх не
надходило на зайняття відповідачем
спірного приміщення, позивач не довів
яки його права порушені, тому суд
приходить до висновку, що підстав для
визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності немає.

Що стосується вимог позивача про
зобов'язання відповідачів надати
вільний доступ до вентиляційного
каналу та димоходу, обґрунтовані тим,
що не надання відповідного доступу
перешкоджає йому у здійсненні пічного
отеплення, зобов'язання відновити
металеві сходи до горища будинку, суд
приходить до висновків про
неможливість їх задоволення , виходячи
з наступного.

У відповідності до технічного паспорту
від 13.10.2006 року, інвентаризаційна
справа № 5880241, реєстровий номер
513пр.-стор.139-р.1002, сходи з 2, 3 поверху до
горища відносяться до підсобних
приміщень і входять до складу окремої
квартири НОМЕР_3 будинку АДРЕСА_1
згаданої адреси. Оскільки, право
власності відповідачем ОСОБА_2 набуте у
порядку, передбаченому чином
законодавством, то спірні сходи
фактично перебувають у її власності.

Також, як вбачається, з копії
технічного паспорту від 29.01.2001 року,
інвентаризацією приміщення
напівпідвалу належного позивачу,
розташованого у будинку АДРЕСА_1,
приміщення має загальну площу 46, 7 кв.м.
та складається з підсобних приміщень
площами: 7,9 кв.м, 10, 4 кв.м., 10,7 кв.м., 17,7
кв.м., в ньому не передбачене пічне
опалення та місце для розташування
пічки. Дана інвентаризація є останньою
для цього приміщення, тому є дійсним
підтвердженням наявних площ та
конструктивних елементів. ( а.с. 5-6)

Згідно акту представників дільниці № 2
КП ЖКС «Фонтанський» від 04.11.2011 року,
будинок АДРЕСА_1 був газифікован, всі
квартири забезпеченні АГВ та ГВА, пічне
отеплення не використовується.
Висновком комісії було встановлено, що
експлуатація пічного отеплення у
вказаному будинку є неможливим.

(а.с.9, 140)

Отже, оскільки, відповідними
технічними документами не передбачена
можливість здійснення пічного
отеплення приміщення напівпідвалу на
час виникнення права власності на
нього позивача, а також, як вбачається
з фотокарток та пояснень третьої особи,
усі димоходи будинку були збережені,
реконструйовані та у їх доступі не має
перешкод, жильці будинку сплачують
відповідні комунальні послуги (СДПТ)
для забезпечення благоустрою будинку у
тому числі на чистку димоходів та
вентиляційних каналів, а позивач не
надав жодного належного доказу щодо
порушення його прав та перешкод з боку
відповідачів, то позовні вимоги в цій
частині є необґрунтованими, а тому
задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, завданої
залиттям, суд приходить до наступних
висновків.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. У
відповідності до ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.03.1992р. №6
"Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Тобто, для притягнення особи до
відповідальності за завдання шкоди,
необхідно встановити такі обставини,
зокрема, особу, винну у завданні шкоди,
розмір шкоди, протиправність дій особи
та причинний зв'язок між протиправними
діями та завданою шкодою.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Однак, з урахуванням вищевикладеного,
суду з матеріалів справи не вбачається,
а позивачем у судовому засіданні
належним чином не доведено та не надано
достатніх доказів, що саме з вини
відповідачів йому було заподіяно
матеріальну шкоду залиттям приміщення
у 2012 року, не надано підтвердження
завдання відповідних збитків та їх
розрахунок. У зв'язку з чим, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
з відповідачів матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття
підвального приміщення, є
необґрунтованими та такими, у
задоволенні яких слід відмовити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що обставини
на які посилається позивач, як на
підставу для задоволення позову, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, а його позовні вимоги не
ґрунтуються на достатніх, належних та
допустимих доказах, суд прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання
частково недійсним свідоцтва на право
власності від 13.10.2006р., зобов'язання
надати вільний доступ до
вентиляційного каналу та димоходу
будинку, зобов'язання відновити
металеві сходи до горища будинку, про
стягнення матеріальної шкоди завданої
залиттям задоволенню не підлягають.

У ході судового розгляду суд не
встановив обставин порушення прав
позивача, тому підстав для
відшкодування моральної шкоди не
вбачає, оскільки спричинення останньої
можливо лише у зв'язку з порушенням
прав. Таким чином, в цій частині позову
суд також відмовляє у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст..
ст.. 10, 11, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Виконавчого комітету Одеської
міської ради, третя особа на стороні
позивача без самостійних вимог ОСОБА_4
про визнання частково недійсним
свідоцтва на право власності від
13.10.2006р., зобов'язання надати вільний
доступ до вентиляційного каналу та
димоходу будинку, зобов'язання
відновити металеві сходи до горища
будинку, про стягнення матеріальної
шкоди завданої залиттям та моральної
шкоди, завданої діями відповідачів -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Суддя
А.В. Науменко

12.06.2014