Єдиний унікальний номер 257/5069/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4033/2014
Єдиний унікальний номер 257/5069/13ц
Номер провадження 22ц/775/4033/14
Головуючий у 1-ій інстанції: Шликов С.П.
Доповідач: Груіцька Л.О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

16 червня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді:
Лоленко А.В.,

суддів:
Могутової Н.Г., Солодовник О.Ф.

при секретарі:
Папоян К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Київського
районного суду м.Донецьк від 13 березня
2014 року за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И В:

15.04.2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості обґрунтовуючи позов
тим, що відповідно до договору DOXRRX02670300
від 26.03.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит
у розмірі 5615,46 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

ОСОБА_2 умов кредитування не виконала у
зв'язку з чим за нею утворилася
заборгованість станом на 27.03.2013 року у
сумі 69118 грн. 21 коп., яка складається з
наступного:

- 5615 грн. 46 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 755 грн. 26 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 1617 грн. 36 коп. заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 57362 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором;

- 500,0 грн. - штраф / фіксована
частина/;

- 3267 грн. 53 коп. - штраф/ процентна
складова/;

Рішенням Київського районного суду
м.Донецька від 13 березня 2014 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» задоволено частково.

З ОСОБА_2 стягнуто 9048 грн. 61 коп. та
судовий збір 229 грн. 40 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк « Приватбанк» подало
апеляцію. В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати в
частині відмови суду у стягнені
комісії та пені та ухвалити нове,
обґрунтовуючи апеляційні вимоги тим,
що рішення в частині відмови у
стягненні заборгованості по комісії та
пені прийняте без повного, всебічного
ат об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, без належної оцінки
доказів по справі та з порушенням норм
процесуального та матеріального права.
Зазначають, що судом першої не було
зазначено жодного
нормативно-правового акту та не надано
належного обґрунтування, чому саме не
підлягають задоволенню позовні вимоги
в частині стягнення заборгованості по
комісії та чому судом відмовлено в цій
частині позову. Окрім того
відповідачем не надано жодного доказу
на спростування розрахунку пені, його
невірності чи неповноти, та не навів
власного розрахунку та суд допустив
неповноту судового слідства при
дослідженні доказів по справі.

Судом першої інстанції встановлено
наступне:

Між ПАТ «КБ ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено споживчий договір кредиту,
шляхом підписання позичальником заяви
та запропонованими ПриватБанком
умовами про надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), датою укладення договору є
дата підписання позичальником заяви
позичальника /а.с. 4, 66-69/.

Згідно копії заяви позичальника №
DOXRRX02670300 від 26.03.2008 року /а.с.4/ ОСОБА_2
отримала строковий кредит у сумі 5615,46
грн. на строк 24 місяці з 26.03.2008 року по
26.03.2010 року включно, з умовами сплати
відсотків за його користування у
розмірі 1.0% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у заяві та умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки, а також сплати комісії,
яка зазначена в заяві та Умовах надання
споживчого кредиту «Розстрочка»
(Стандарт). Погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з « 26» по « 31» число
кожного місяця. Позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 332,17 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно умов

На момент укладення договору про
надання споживчого кредиту
відповідачу ОСОБА_2 діяли Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» (Стандарт),
затверджені Наказом Голови Правління
ПАТ КБ «ПриватБанк» № 391 від 21.03.2006 року,
відповідно до яких передбачена
відповідальність сторін, відповідно до
якого при порушенні Позичальником
строків платежів по будь - якому з
грошових зобов'язань, передбачених
Договором більш ніж на 30 днів,
Позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від
суми заборгованості.

Відповідачкою ОСОБА_2 в рахунок
погашення заборгованості за кредитом
на розрахунковий рахунок ПАТ КБ
«ПриватБанк» було сплачено 18.09.2013 року -
1000,00 грн.; 04.10.2013 року - 630,00 грн., 10.10.2013
року - 180,00 грн., 29.10.2013 року - 147,00 грн.,
13.11.2013 року - 250,00 грн., 10.12.2013 року - 500,00
грн., що разом складає 2707, 00 грн. та
підтверджується наданою копією
виписки про погашення за кредитом,
виданої ПАТ «ПриватБанк» від 10.12.2013
року № 1076280, а також копіями квитанцій
/а.с. 61,62,73,94,95/.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог в частині відмови у стягнені
комісії та пені суд керувався тим, що з
розрахунку суми заборгованості не
вбачається , яким чином була нарахована
пеня у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення та за який
період, а саме не надано письмових
доказів - детального розрахунку пені

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача, відповідачку,
дослідивши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України у кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15
ЦК України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК
України, ч. 4 ст. 55 Закону України "Про
банки та банківську діяльність" за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цивільного законодавства у строк,
встановлений договором. Боржник
зобов'язаний виконати своє
зобов'язання, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
передбачено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Споживчий кредит - це кошти що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

За ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист
прав споживачів", між кредитодавцем та
споживачем укладається договір про
надання споживчого кредиту, відповідно
до якого кредитодавець надає кошти
(споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Аналізуючи доводи апелянта про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм цивільного
законодавства при стягненні
заборгованості по комісії та пені,
апеляційний суд виходить з такого.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання.

Згідно ч.2.ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі.

Апеляційним судом встановлене, що Між
ПАТ «КБ ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
споживчий договір кредиту, шляхом
підписання позичальником заяви та
запропонованими ПриватБанком умовами
про надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), датою укладення договору є
дата підписання позичальником заяви
позичальника /а.с. 4,178-185/.

Згідно копії заяви позичальника №
DOXRRX02670300 від 26.03.2008 року /а.с.4/ ОСОБА_2
отримала строковий кредит у сумі 5615,46
грн. на строк 24 місяці з 26.03.2008 року по
26.03.2010 року включно, з умовами сплати
відсотків за його користування у
розмірі 1.0% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у заяві та умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам строки, на Умовах надання
споживчого кредиту «Розстрочка»
(Стандарт). Погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з « 26» по « 31» число
кожного місяця. Позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 332,17 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно умов

На момент укладення договору про
надання споживчого кредиту
відповідачу ОСОБА_2 діяли Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» (Стандарт),
затверджені Наказом Голови Правління
ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2007-299 від
13.09.2007 року.

Відповідно до вимог ст.551 ч.2 ЦК України
та Умов договору, пеня становить 0,5 %
від простроченої суми ./ а.с. 184/;

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до
вимог стягнення неустойки,
застосовується позовна давність в один
рік.

Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якої пов'язано його
початок.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
із змінами, внесеними Постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільний і
кримінальних справ від 07.02.2014 року № 7
Про внесення змін і доповнень до
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
При застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи,
що ЦК не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням строку позовної давності,
при вирішенні таких спорів, суди
повинні враховувати положення ЦК про
позовну давність.

Тобто стягнення неустойки/ пені,
штрафу/ обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора
до суду, а починається з дня/ місяця/, з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Відповідно до наданого суду виписки
особового рахунку ОСОБА_2 пеня з 15.04.12
року по 27.03.2013 року в межах 12 останніх
місяців перед зверненням позивача до
суду, становить 426 грн. 94 коп./ а.с.189-195/.
Саме ця сума повинна бути стягнута з
відповідачки на користь позивача.

Враховуючи наведене, апеляція
підлягає частковому задоволенню й з
відповідачки на користь позивача
необхідно стягнути пеню у сумі 426 грн. 94
коп.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
керувався Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт), затверджені Наказом Голови
Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» № 391 від
21.03.2006 року, відповідно до яких
передбачена відповідальність сторін,
відповідно до якого при порушенні
Позичальником строків платежів по будь
- якому з грошових зобов'язань,
передбачених Договором більш ніж на 30
днів, Позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн.
+ 5% від суми заборгованості,/ а.с.5-14/, але
ці Умови не є частиною кредитної угоди,
укладеної між позивачем та
відповідачкою, бо в них є посилання на
обставини, яких не існувало в день
укладення кредитної угоди, а саме
посилання на Ліцензію НБУ № 22 від 29.07.2009
року.

Враховуючи наведене рішення суду
першої інстанції у частині стягнення
штрафу підлягає зміні, виходячи з
наступного.

Як вбачається з п.5.3 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (Стандарт), затверджені
Наказом Голови Правління ПАТ КБ
«ПриватБанк» № СП-2007-299 від 13.09.2007 року
при порушенні Позичальником строків
платежів по будь- якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, Позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 250 грн. +5 % від суми позову.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
необхідно стягнути штраф у сумі
589/п'ятсот вісімдесят дев'ять/ грн..88 коп.
з розрахунку:

5615,46 грн./ тіло кредиту/ + 426,94 грн./
пеня/ + 755,26 грн./ відсотки/ = 6797,66 грн. Х 5% =
339, 88 грн. + 250 грн.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта у частині незаконної відмови
судом першої інстанції позову про
стягнення з відповідачки комісії у
сумі 1617 грн.36 коп., оскільки із заяви
Позичальниці / а.с.4/, вбачається, що
комісія за проведення розрахунків по
списанню, або зарахуванню коштів
становить 0,0%. Рішення суду першої
інстанції у цій частині постановлено з
урахуванням норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що при прийнятті рішення суд
першої інстанції правильно встановив
обставини по справі, але неправильно
застосував норми матеріального
права, у частині відмови у стягненні
пені, що є підставою для скасування
рішення та постановлення нового у цій
частині, та зміні у частині стягнення
штрафу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Судове рішення частково не відповідає
цим вимогам.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під
час розгляду в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованність рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлене неправильне застосування
норм матеріального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Виходячи з наведеного , рішення суду
першої інстанції у частині відмови
задоволення позовних вимог про
стягнення пені необхідно скасувати, у
частині стягнутої суми штрафу -
змінити. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по пені
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у сумі426 /чотириста
двадцять шість/ грн. 94 коп. та штраф у
сумі 589/п'ятсот вісімдесят дев'ять/
грн..88 коп.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 303-316 ЦПК України,
апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Київського районного
суду м. Донецька від 13 березня 2014 року у
частині відмови задоволення позовних
вимог про стягнення пені скасувати, у
частині стягнутої суми штрафу -
змінити.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по пені
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у сумі426 /чотириста
двадцять шість/ грн. 94 коп. та штраф у
сумі 589/п'ятсот вісімдесят дев'ять/
грн..88 коп.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржено
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: