Справа № 354/246/14-ц
Провадження по справі № 2/354/166/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м.Яремче
Яремчанський міський суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді
Марчака Ю.І.

секретаря
Савчук М.І.

позивача
ОСОБА_1

представник позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Яремче
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
вселення та встановлення порядку
користування квартирою,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
вселення та встановлення порядку
користування квартирою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
вимоги підтримав та суду пояснив , що
він є власником 1/4 частини квартири по
АДРЕСА_1 Однак не може там проживати та
користуватись квартирою, оскільки його
колишня дружина , син та дочка,
чинять йому перешкоди в користуванні
квартирою та приміщеннями загального
користування в квартирі, змінили
вхідні замки до дверей, внаслідок чого
він не може потрапити до квартири.

Відповідачі впродовж тривалого
періоду часу не допускають його до
житлового приміщення обгрунтовуючи
свої дії надуманими домислами. Він
неодноразово пробував вселитись ,
однак відповідачі чинять йому
перешкоди, що підтверджується актами
Ворохтянської селищної ради. Колишня
дружина пропонувала викупини в нього
його частку квартири за смішну ціну
на що він не може погодитись.
Вданий час
вирішити питання вселення та
користування квартирою є неможливим
тому просить його позов задоволити і
вселити його в квартиру по АДРЕСА_1
та зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
не чинити йому перешкоди в
користуванні квартирою по АДРЕСА_1 та
надати йому ключі від вхідних дверей.
Також просить виділити йому в
спільне користування з сином ОСОБА_4
, житлову кімнату площею 15.1кв.м., а
кухню та коридор залишити в
спільному користуванні.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала
повністю та суду пояснила, що
відповідач є її колишнім чоловіком з
яким вона розірвала шлюб декілька
років тому. Причиною розірвання шлюбу
стало те, що позивач знайшов собі
іншу жінку з якою проживає по даний
час. Із квартири ОСОБА_1 забрав всі
свої речі тому твердження нібито
позивач не має ключа і не може зайти
в квартиру є неправдивим. В даний час
вона дійсно не бажає, щоб ОСОБА_1
повертався для проживання в спірну
квартиру оскільке це створить
незручності всі членам родини
оскільки позивач буде приводити до
себе сторонніх осіб в тому числі і
теперішню дружину, що створить
конфлікті ситуації в житловому
приміщенні. Просить суд врахувати , що
діти також заперечують проти
вселення в квартиру ОСОБА_1 з яким
вони перебувають в неприязних
стосунках , що створює неможливі умови
для проживання не тільки в одній
кімнаті , але навіть проживання в
одній квартирі. Просить відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач
ОСОБА_4 позов не визнав повністю .
Просить відмовити в задоволенні
позову з аналогічних підстав як і
його мати ОСОБА_3. Також просить
врахувати , що він не бажає проживати
в одій кімнаті з батьком, оскільки це
є неможливим як з етичних так і з
фізіологічних міркувань. Просить
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання не зявилась . На адресу
суду ОСОБА_5 направила заяву із
змісту якої вбачається , що вона
позову не визнає і просить відмовити
в задоволенні позовних вимог. Справу
просить розглядати в її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та
показання свідків, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши матеріали
справи, судом встановлено наступне.

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 ,
записів будинкової книги квартири
по АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_1
прописаний у вказаній квартирі.
Із
свідоцтва про право власності та
витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками по
1/4 частини квартири по АДРЕСА_1
Згідно рішення Яремчанського
міського суду від 26.09.2011року шлюбні
відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
припинено.

Як вбачається з довідки виконкому
Ворохтянської селищної ради № к-73 від
07.03.2014року та акту Ворохтянської
селищної ради від 05.03.2014року ОСОБА_3
чинить перешкоди ОСОБА_1 у вселенні та
в користуванні квартирою по АДРЕСА_1 В
судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4
підтвердили, що ними було замінено
ключ. При цьому відповідачі не надали
доказів того , що позивачу було надано
ключ для можливості відкрити вхідні
двері та вільного доступу до
квартири. Із
пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається ,
що вони також заперечують щодо
вселення та виділення у користування
ОСОБА_1 окремої кімнати житловою
площею 15.1.кв.м.
Із технічної інвентаризації
вбачається , що квартира по АДРЕСА_1
складається з двох житлових кімнат
площею 16.1кв.м. та 15.1 кв.м. кухні та
коридору.
Тому суд
прийшов до висновку, що відповідачі
чинять позивачу перешкоди в
користуванні квартирою по АДРЕСА_1 та
перешкоджають доступу ОСОБА_1 до
квартири оскільки поміняли замки до
вхідних дверей та відмовляються надати
ключі від квартири.
Стаття 9 ЖК України визначає, що ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається та в
судовому засіданні встановлено, що
відповідачі неправомірно позбавили
позивача можливості користування
житлом, де він зареєстрований і є
власником частини квартири.

Згідно ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Відповідно до
ч. 1 ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм
майном.Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК
України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Частиною 1
ст.383 ЦК України передбачено, що
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва. Відповідно
до ст391ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном. Відповідно
до ст. 358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. Як вже
встановлено судом вище, відповідачі,
перешкоджають позивачу володіти та
користуватися майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.
Згідно
роз'яснень Пленуму Верховного суду
України в п.14 постанови від 22.12.1995р.
№20 «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення із самостійними
виходами, які можуть використовуватись
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов. Позивач не надав суду
належних доказів із яких би
вбачалось можливим виділити кожному
власникові окрему кімнату. Оскільки
спірну квартиру не можливо поділити в
натурі, а також є неможливим виділити
кожному власнику житла окрему
кімнату і враховуючи , що з позивачем
ніхто не бажає проживати в одній
кімнаті то в задоволенні вимоги про
виділення ОСОБА_1 в спільне
користування з сином ОСОБА_4 , житлову
кімнату площею 15.1кв.м., слід
відмовити.
Згідно вимог ст.60
ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК України
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
до часткового задоволення і слід
вселити ОСОБА_1 ідентифікаційний код
НОМЕР_1 в квартиру по АДРЕСА_1 Також
слід зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_1 в
користуванні квартирою по АДРЕСА_1 та
надати ОСОБА_1 ідентифікаційний код
НОМЕР_1 ключі від вхідних дверей.
В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.
На підставі наведеного,
відповідно до ст.41 Конституції України
п. 14 постанови від 22.12.1995р. №20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» ст. 317 ч.1, 319
ч.1, 358, 383 ч.1, 391, 405ЦК
України, ст.9 ЖК України, керуючись
ст.ст.213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В

позов задоволити частково.

Вселити ОСОБА_1 ідентифікаційний код
НОМЕР_1 в квартиру по АДРЕСА_1
Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1
ідентифікаційний код НОМЕР_1 в
користуванні квартирою по АДРЕСА_1 та
надати ОСОБА_1 ідентифікаційний код
НОМЕР_1 ключі від вхідних дверей.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Яремчанський міський суд протягом
десяти днів з дня проголошення
рішення. Для осіб, які не брали участі в
розгляді справи цей строк рахується з
дня отримання копії рішення.

Суддя: Ю. І. Марчак