У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від 24 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
П'ятихатської районної державної
адміністрації, Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області про визнання права на земельну
частку (пай), виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
відшкодування шкоди,

встановив:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до П'ятихатської
районної державної адміністрації,
Головного управління Держземагентства
у Дніпропетровській області про
визнання права на земельну частку (пай),
виділення земельної ділянки в натурі
(на місцевості) та відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що працював в
КСП ім. Суворова П'ятихатського
району Дніпропетровської області з 1990
року по 1997 рік включно, а з 02 лютого 1991
року по 05 лютого 1997 року був його
членом. На момент паювання земель, в 1996
році, працював в ньому та був його
членом, але в лютому 1997 році звільнився
і з травня 1999 року проживає в іншій
місцевості. На той час колишній голова
підприємства запевнив його, що він не
має права на земельну частку (пай). У
грудні 2013 році він випадково дізнався
від директора ТОВ «Суворовське»
Скраклія A.B. про те, що міг бути
включений в списки до Державного акта
на право колективної власності на
землю КСП ім. Суворова.
Звернувшись в управління
Держземагентства у П'ятихатському
районі Дніпропетровської області
довідався про внесення його в цей
список під № 6.

Зазначав, що пропустив строки позовної
давності звернення до суду з поважних
причин, оскільки є учасником
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, на той час дуже хворів, двічі на рік
проходив курси стаціонарного
лікування. Однак, у 2011 році його стан
здоров'я дещо покращився, тому зайнявся
земельним питанням. На підставі
вищевказаного просив: визнати причини
пропуску строків позовної давності
звернення до суду поважними, визнати за
ним право на земельну частку (пай) на
території Лихівської селищної ради
розміром 6,55 га; зобов'язати
відповідачів виділити земельну
ділянку в натурі (на місцевості) із
земель резервного фонду та
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
121 284 грн 57 коп., що становить нормативну
грошову оцінку земельної частки (паю).

Рішенням П'ятихатського районного суду
Дніпропетровської області від
24 лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 квітня
2014 року, відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову про визнання права на земельну
частку (пай), виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
відшкодування шкоди, правильно
встановили характер правовідносин
сторін у справі та застосували норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішили спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3
у відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до
П'ятихатської районної державної
адміністрації, Головного управління
Держземагентства у Дніпропетровській
області про визнання права на земельну
частку (пай), виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
відшкодування шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк