Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

16 січня 2014 року р
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі головуючого судді - Леміш О.М

при секретарі - Химинець О.Я

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Треті особи на стороні відповідачів:
Приватний нотаріус ОСОБА_10, та
Приватний нотаріус ОСОБА_11, про
визнання договору купівлі-продажу та
дарування житлової квартири
недійсними , -

Встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання договору
купівлі-продажу та дарування житлової
квартири недійсними.

Свій позов позивач мотивував тим, що 14
вересня 1998 року між ОСОБА_2, та ОСОБА_3
було укладено договір купівлі-продажу
спірної квартири, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Наведений договір купівлі-продажу
спірної квартири був укладений, коли
відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були
неповнолітніми, але в наявності є
висновок органу опіки та піклування №
221 від 12.06.07 року, де вказано, що при
продажу квартири були дотримані всі
вимоги законодавства, тому що
виконкомом був наданий дозвіл на
відчуження майна.

Маючи намір заселитись у спірну
квартиру, оскільки така є приватною
власністю ОСОБА_2 , за місцем
знаходженням наведеної квартири він
побачив, що невідомі особи в с пірній
квартирі проводять ремонт.

Саме від останніх йому стало відомо,
що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 12 серпня 2011 року укладено
договір купівлі-продажу квартири з
відповідачкою ОСОБА_8, який посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_11, а 23.12.2011
року відповідачкою ОСОБА_8 мою квартиру
подаровано відповідачці ОСОБА_9.
Наведений договір дарування квартири
посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_12

На підставі наведеного позивач, у
власну квартиру вселитись не може,
оскільки відповідачі не бажають її
звільнити в добровільному порядку.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
суд такий задовільнити з підстав
наведених у ньому.

Відповідачі та треті особи у судове
засідання не з'явились, не повідомивши
суд про причини неявки, хоча про час та
місце судового розгляду були
повідомлені належним чином. Так як, суд
не має відомостей про причину неявки
відповідача, то розглядає справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК
України.

Так, суд, заслухавши думку
представника позивача , яка погодилась
на розгляд справи у відсутності
відповідачів та третіх осіб з
винесенням заочного рішення по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність та допустимість кожного
доказу, приходить до висновку, що позов
із наведених у ньому мотивів
обґрунтований і підлягає до
задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 14 вересня 1998 року між ОСОБА_2, та
ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Наведений договір купівлі-продажу
спірної квартири був укладений, коли
відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були
неповнолітніми, але в наявності є
висновок органу опіки та піклування №
221 від 12.06.07 року, де вказано, що при
продажу квартири були дотримані всі
вимоги законодавства, тому що
виконкомом був наданий дозвіл на
відчуження майна.

Разом з тим, до 1 січня 2006 року згода
органів опіки та піклування на
відчуження нерухомого майна необхідна
була лише у випадку, якщо дитина є
власником (співвласником) майна, що
відчужується. Оспорюваний договір
купівлі-продажу укладений між
сторонами 14.09.1998 року., а ОСОБА_5 ні
власником, ні співвласником спірної
квартири на момент укладення договору
не являлась.

21 травня 2010 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області винесено рішення, яким
уточнений позов позивачки ОСОБА_5
задоволено. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений 14.09.1998 року приватним
нотаріусом ОСОБА_13 та зареєстрований в
реєстрі за №3222 та визнано недійсним п.12
рішення виконкому Ужгородської
міської ради № 115 від 22 липня 1998 року
про надання дозволу ОСОБА_3 на
посвідчення угод про відчуження майна
від імені неповнолітніх ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

18 листопада 2010 року ухвалою колегії
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Закарпатської
області рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 21.05.2010 року
залишено без змін.

4 травня 2011 року колегією суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ винесено ухвалу, якою рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
21 травня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 18
листопада 2010 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

10 жовтня 2011 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області винесено ухвалу, якою позовну
заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконавчого
комітету Ужгородської міської ради,
приватного нотаріуса ОСОБА_13 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та визнання недійсним рішень
Ужгородської міської ради залишено без
розгляду. Наведена ухвала ніким не
оскаржувалась, а тому набрала законної
сили 17 жовтня 2011 року.

Маючи намір заселитись у спірну
квартиру, оскільки така є приватною
власністю ОСОБА_2 , за місцем
знаходженням наведеної квартири він
побачив, що невідомі особи в впірній
квартирі проводять ремонт.

Саме від останніх йому стало відомо,
що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 12 серпня 2011 року укладено
договір купівлі-продажу квартири з
відповідачкою ОСОБА_8, який посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_11, а 23.12.2011
року відповідачкою ОСОБА_8 мою квартиру
подаровано відповідачці ОСОБА_9.
Наведений договір дарування квартири
посвідчено приватним нотаріусом
ОСОБА_12

На підставі наведеного позивач, у
власну квартиру вселитись не може,
оскільки відповідачі не бажають її
звільнити в добровільному порядку.

Судом також встановлено, що наведені
договори купівлі-продажу та дарування
були оформлені тоді, коли відповідачі
власниками спірної квартири не
являлись, бо ще 4 травня 2011 року Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ винесено ухвалу, якою
рішення

Ужгородського міськрайонного суду від
21.05.2010 року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 18.11. 2010 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Тобто скасовані рішення
(правовстановлюючі документи) на
підставі, яких відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
тимчасово володіли спірною квартирою
втратили законну силу, а тому такі
власниками спірної квартири при
оформленні договору купівлі-продажу та
дарування не являлись.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання право
чинів недійсними» угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.
Тому в кожній справі про визнання угоди
недійсною, суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
питання певних юридичних наслідків.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

Рішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Треті
особи на стороні відповідачів:
Приватний нотаріус ОСОБА_10, та
Приватний нотаріус ОСОБА_11, про
визнання договору купівлі-продажу та
дарування житлової квартири
недійсними - задоволити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 від 12
серпня 2011 року укладений між ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, який посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_11

Визнати недійсним договір дарування
квартири, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 від 23.12.2011 року укладений між
відповідачкою ОСОБА_8 та відповідачкою
ОСОБА_9, який посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_12

Визнати за мною, позивачем ОСОБА_2,
право власності на квартиру, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
даної квартири від 14.09.1998 року та
зобов'язати відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_9 повернути дану квартиру та
не чинити перешкод у користуванні,
розпорядженні та володінні такою
квартирою.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.