Єдиний унікальний номер 725/2191/14-ц
Номер провадження 4-с/725/13/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року Першотравневий районний суд
м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Зитинюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за
скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії
державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року заявник звернувся до
суду із вищевказаною скаргою, в якій
просив визнати протиправними дії
державного виконавця Першотравневого
відділу ДВС Чернівецького МУЮ Мандзюка
О.І. щодо не направлення на адресу місця
проживання боржника повідомлення про
проведення оцінки майна та складення
звіту суб'єктом оціночної діяльності, а
також щодо не проведення рецензування
звіту про оцінку майна, складеного
суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3
від 27 травня 2013 року щодо нерухомого
майна, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, зобов'язання державного
виконавця призначити рецензування
звіту про оцінку майна складеного
суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3
від 27 травня 2013 року щодо
нерухомого майна, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, визнання незаконними
дій державного виконавця щодо передачі
майна на реалізацію та організацію
конкурсу всупереч вимог ст. 13 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» та ст. 58 Закону України «Про
виконавче провадження», а також
визнання незаконними дій начальника
Першотравневого відділу ДВС
Чернівецького МУЮ щодо передачі майна
на реалізацію та організацію конкурсу
всупереч п. 5.11 глави 5 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5.

В обґрунтування скарги вказував, що
державним виконавцем його як боржника
у порушення положень ст. 58 Закону та п.
4.3.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої 2 квітня 2012 року № 512/5 не
було повідомлено про результати
проведеної оцінки майна, про
проведення якої він дізнався лише з
листа стягувача ОСОБА_4, а не від
державного виконавця.

Крім того, ознайомившись із висновком
та звітом про оцінку майна, які надані
державному виконавці суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_3, він
вважає, що державний виконавець
повинен був провести рецензування
вказаного звіту про оцінку майна
зважаючи на положення ст. 13 Закону
Україна «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», а також з тих
підстав, що правильність проведення
такої оцінки підлягає сумніву.

Зокрема, наявні в матеріалах
виконавчого провадження угода про
проведення експертної оцінки не
містить дати її укладення, а також не
підписана сторонами, а саме замовником
- Першотравневим відділом ДВС
Чернівецького МУЮ, а також платником -
ОСОБА_5, а підписана лише експертом, а
також суперечить положенням п. 4.3.5
Інструкції з організації примусового
виконання рішення суду. Крім того, в
цій угоді не зрозуміло з яких саме
підстав оцінка проводиться
торгівельних приміщень магазину
-кафітерію по АДРЕСА_2 та боржником
вказано - ОСОБА_6, хоча відповідно до
звіту оцінки майна оцінка проводилась
нерухомого майна розташованого по
АДРЕСА_1, яке належить йому як
боржнику, тому вважає, що така оцінка
майна проведена з порушенням вимог
закону.

Крім того, також вказував на те, що
державним виконавцем безпідставно у
порушення положень ст. 13 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну
діяльність в України» не було
проведено рецензування звіту,
складеного суб'єктом оціночної
діяльності від 27 травня 2013 року, що є
порушенням його прав та свідчить про
незаконні дії державного виконавця,
оскільки проведена оцінка майна є
сумнівною, при порівняльному підході
експертом визначено неправильно ціну
об'єкта оцінки, порушено основне
правило порівняльного методі - аналіз
ринку цін на подібні об'єкти, оскільки
вибрані оцінювачем для порівняння
об'єкти є різними за характеристиками
- як за містом розташування, так і за
фізичними та функціональними ознаками,
у зв'язку з чим ціна об'єкта визначена
під час застосування порівняльного
методу є необ'єктивною, проведеною
незаконно, а тому державний
виконавець був зобов'язаний провести
рецензування звіту, складеного 27
травня 2013 року.

Крім того, державним виконавцем при
підготовці пакету документів для
передачі майна на реалізацію разом із
заявкою було порушення положення п. 5.11
та п. 5.12 Інструкції про проведення
виконавчих дій, у зв'язку з чим його дії
також підлягають визнанню
протиправними.

Посилаючись на вказане, а також на те,
що відповідно до положень ст. 385 ЦПК
України строк на оскарження дій
державного виконавця пропущено з
поважних причин, просив поновити
пропущений строк та постановити
рішення, яким скаргу задовольнити і
визнати протиправними дії державного
виконавця.

Представник заявника в судовому
засіданні, ураховуючи клопотання про
уточнення поданої заявлених вимог,
скаргу підтримав і в своїх поясненнях
підтвердив обставини, викладені в
скарзі.

Представники Першотравневого ВДВС
Чернівецького МУЮ, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду скарги, в судове засідання не
з'явився та не повідомив про причини
своєї неявки.

Заслухавши пояснення представника
заявника, дослідивши письмові докази
по справі, а також матеріали зведеного
виконавчого провадження, суд вважає, що
в задоволенні скарги слід відмовити
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України
"Про виконавче провадження" (далі
Закону) примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Частиною ч. 1 ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до Закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Водночас сторони виконавчого
провадження мають сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій, що полягає у
виконанні вимог державного виконавця.

Як убачається зі змісту
дослідженого в судовому засіданні
зведеного виконавчого провадження,
наданого суду державним виконавцем, 11
лютого 2013 року постановою державного
виконавця відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 14 листопада 2012 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 1 601219
грн.

Крім того, постановою державного
виконавця від 12 липня 2013 року відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівці про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі ЧОД
заборгованості в розмірі 676929,38 грн., а
постановою державного виконавця від 15
серпня 2012 року відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 30 березня 2011 року
про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі ЧОД
заборгованості в розмірі 984232,06 грн.

Дані виконавчі провадження постановою
державного виконавця від 18 лютого
2013 року об'єднанні у зведене
виконавче провадження № 36616540.

В ході проведення примусового
виконання судових рішень по зведеному
виконавчому провадженню державним
виконавцем 12 березня 2013 року складено
акт опису й арешту майна боржника, а
саме: житлового будинку, розташованого
по АДРЕСА_1 та належного боржнику на
праві власності, який проведено у
присутності дружини боржника.

Також судом встановлено, що державним
виконавцем з метою забезпечення
виконання судових рішень, постановою
від 19 квітня 2013 року призначено
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
для участі у виконавчому провадженню
та зобов'язано експерта надати
письмовий висновок, звіт про оцінку
майна та встановити ринкову вартість
арештованого майна, належного
боржнику.

Дана постанова державного виконавця
надсилалась у визначеному законом
порядку боржнику, що підтверджується
відповідним супровідним листом,
надісланим на адресу боржника,
зазначену у виконавчих листах та
відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення у
зв'язку із відсутністю боржника за
місцем проживання (двері не
відчинялись), була залишена у поштовій
скриньці.

Так, згідно з частинами 1, 3, 4 та 5 ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні".

Державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем.

Таким чином, виходячи із змісту
вказаної статті вбачається, що закон
вимагає повідомляти сторін про
результати визначення вартості чи
оцінки майна і сторона вважається
ознайомленою з результатами
визначення вартості чи оцінки
арештованого майна, якщо їй надіслано
повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом.

Крім того, у разі заперечення однією із
сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна.
Витрати, пов'язані з рецензуванням
звіту, несе сторона, яка заперечує
проти результатів оцінки. У разі
незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її в судовому
порядку в десятиденний строк з дня
отримання відповідного повідомлення.

При цьому, у ч.5 ст. 58 Закону зазначено,
що звіт про оцінку майна у виконавчому
провадженні вважається чинним
протягом шести місяців з дня його
підписання суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання.
Після закінчення цього строку оцінка
майна проводиться повторно.

Відповідно до статті 13 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» рецензування звіту про
оцінку майна (акта оцінки майна)
здійснюється на вимогу особи, яка
використовує оцінку майна та її
результати для прийняття рішень, у тому
числі на вимогу замовників (платників)
оцінки майна, органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, судів та інших осіб,
які мають заінтересованість у
неупередженому критичному розгляді
оцінки майна, а також за власною
ініціативою суб'єкта оціночної
діяльності. Підставою для проведення
рецензування є письмовий запит до
осіб, які відповідно до цієї статті
мають право здійснювати рецензування
звіту про оцінку майна (акта
оцінки майна).

Частинами 5, 6 статті 13 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» встановлено, що рецензування
звіту про оцінку майна (акта оцінки
майна) оцінювачем, який працює в
органі державної влади , на запити
державної влади або у зв'язку з
виконанням своїх посадових обов'язків
здійснюється в межах повноважень,
визначених посадовими інструкціями.
Якщо запитом органу державної влади
передбачено надання висновку про
вартість майна і підготовка
зазначеного висновку вимагає
проведення незалежної оцінки, органи
державної влади забезпечують її
проведення у порядку, встановленому
цим Законом. В інших випадках
рецензування звіту про оцінку майна
(акта оцінки майна) здійснюється на
платній основі.

Таким чином, Законом України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» встановлено платність
рецензування звіту про оцінку майна та
подання письмового звіту особам, які
мають право здійснювати рецензування
звіту з оцінки майна, а згідно Закону
України «Про виконавче провадження»,
саме державний виконавець має право
здійснювати рецензування звіту та
покладати витрати, пов'язані з
рецензуванням звіту, на сторону, яка
заперечує проти результатів оцінки,
яка встановлена таким звітом про
оцінку майна.

Як встановлено судом, 27 травня 2013 року
експертом складено звіт про оцінку
майна, а саме житлового будинку № 58 а
по вул. О.Довбуша, відповідно до якого
ринкова вартість арештованого майна
визначена в розмірі 1 152 354 грн. (а.с. 38-56
виконавчого провадження).

При цьому, 31 травня 2013 року державним
виконавцем на адресу сторін
виконавчого провадження, у тому числі
й на адресу місця проживання боржника
було надіслано лист-повідомлення про
визначення вартості арештованого
майна, а також роз'яснено, що
відповідно до положень ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі не згоди із результатами
визначення вартості чи оцінки
арештованого майна, боржник має право
подати державному виконавцю у
десятиденний строк з дня надходження
повідомлення заперечення, а також
роз'яснено порядок проведення
рецензування даного звіту (а.с. 35-36 ВП), й
відповідно свідчить про повідомлення
державним виконавцем скаржника про
можливість заявлення ним вимоги про
незгоду із звітом та необхідність
перевірки його правильності.

Даний лист надсилався на адресу
боржника відповідним рекомендованим
листом, однак повернувся за
закінченням терміну зберігання, що
свідчить про належне повідомлення
боржника про результати оцінки
арештованого майна та не свідчать
про недотримання державним виконавцем
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с. 34).

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що державним виконавцем з
дотриманням вимог закону було
повідомлено боржника про результати
визначення вартості арештованого
майна, а також роз'яснено право на
проведення рецензування такого звіту.

Разом з тим, боржник не погоджуючись
із результатами оцінки арештованого
майна та вважаючи, що оцінку проведено
з порушенням вимог закону, своїм
правом на подачу заперечень проти
оцінки майна не скористався й
відповідно не скористався можливістю
проведення рецензування складеного
експертом звіту про оцінку майна.

За таких обставин, суд враховуючи той
факт, що ОСОБА_1 своїм правом на подачу
заперечень проти оцінки майна не
скористався й відповідно не подав
заяви про свою не згоду з результатами
визначення вартості арештованого
майна й відповідно не скористався
можливість проведення рецензування
складеного експертом звіту про оцінку
майна, вважає, що дії державного
виконавця щодо визначення вартості
арештованого майна є правомірними та
вчинені відповідно до вимог Закону
України "Про виконавче провадження".

Крім того, відповідно до ст.62 Закону
України «Про виконавче провадження»
майно передається на реалізацію за
ціною та в порядку, визначеними статтею
58 цього Закону.

Як встановлено судом, державним
виконавцем з дотриманням вимог ст. 62
Закону України «Про виконавче
провадження», а також відповідно до
положень п. 4.5.6 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень направлено документи для
проведення процедури реалізації
арештованого майна.

Частиною 5 ст. 62 Закону передбачено, що
не реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50
відсотків початкової вартості майна.

У разі якщо в місячний строк з дня
проведення повторної уцінки майно не
реалізовано на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах,
державний виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач виявив бажання
залишити за собою нереалізоване майно,
він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний
строк з дня надходження до державного
виконавця відповідного повідомлення
внести на відповідний рахунок для
обліку депозитних сум органу державної
виконавчої служби різницю між
початковою вартістю нереалізованого
майна та сумою коштів, що підлягають
стягненню на його користь, якщо
початкова вартість нереалізованого
майна перевищує суму боргу, яка
підлягає стягненню за виконавчим
документом. Майно передається
стягувачу за ціною, що дорівнює
початковій вартості майна, за якою воно
передавалося на реалізацію. Про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно (ст. 62 Закону).

Як встановлено судом, реалізація
арештованого майна не відбулась у
зв'язку з відсутністю покупців та
запропоновано державним виконавцям
провести переоцінку арештованого
майна на 25 % з наданням відповідно акту,
а в подальшому на 50 % й відповідно
державним виконавцем складено акт про
уцінку майна боржника від 25 жовтня 2013
року та повідомлено сторін
виконавчого провадження про
проведення даної уцінки (а.с 22-23).

В подальшому, у зв'язку з тим, що
арештоване майно не було реалізоване
торгівельною організацією, державним
виконавцем запропоновано стягувачам
скористатись правом на залишення
майна за собою й відповідно стягувані
таким правом скористались.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги (ст. 387 ЦПК України).

Крім того, відповідно до вимог ст. 385 ЦПК
України скарга може бути подана до
суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналась або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Таким чином, з огляду на
викладене, суд приходить до висновку,
що заявником в скарзі та його
представником в судовому засіданні не
доведено в чому саме полягає
неправомірність дій державного й
відповідно державний виконавець діяв
відповідно до вимог закону і в межах
наданих йому повноважень, права
заявника не порушені, а тому в
задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи наведене вище, на підставі
ст.124 Конституції України, ст. ст. 5, 11, 12,
58, 62 Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 13 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» та керуючись ст. ст. 10, 11, 60,
208-210, 383, 387 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на
неправомірні дії державного
виконавця, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.
Чернівці. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
Н. В. Піхало