Справа № 175/5177/13-ц
Провадження № 2/175/1917/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейному цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_2 про стягнення витрат по
сплаті страхового відшкодування в
порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому просив
постановити рішення, яким стягнути з
ОСОБА_1 на їх користь у рахунок
відшкодування витрат пов'язаних зі
сплатою страхового відшкодування в
розмірі 24409 грн. 62 коп. та стягнути
судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказав,
що ЗАТ «СК «Інгосстрах» (назву якого
змінено на ПАТ «СК «Інгосстрах») та
ОСОБА_2 21 лютого 2008 року укладено
договір страхування № DNP0AK00069246, згідно
якого позивач зобов'язався у разі
настання страхового випадку сплатити
страхове відшкодування у межах
страхової суми у порядку та на умовах,
передбачених договором. Об'єктом
страхування за Договором є майнові
інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням автомобілем Mitsubishi Lancer
д.н. НОМЕР_1. 15.01.2010 року в м.
Дніпропетровську по вул. Крестьянський
узвіз відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3, автомобіля FIAT Ducato
д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1,
автомобіля ВАЗ 21214 д.н. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4, автомобіля «Субару
Форестер» д.н. 04000АН під керуванням
ОСОБА_5 та автомобіля «Мітсубісі
оутлендер» д.н. НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_6. Дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок порушень водієм
автомобіля FIAT Ducato д.н. НОМЕР_4 ОСОБА_1
Відповідно до інформації органів ДАІ,
справа про адміністративне
правопорушення розглядалася у
Жовтневому районному суді м.
Дніпропетровська, за результатами якої
відповідача визнано винним у скоєнні
ДТП та притягнуто до відповідальності
за ст. 124 КУпАП і накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу. В результаті
Дорожньо-транспортної пригоди
автомобілю третьої особи заподіяно
матеріальну шкоду, у відповідності до
Звіту про оцінку вартості майнової
шкоди, заподіяної ушкодженням
транспортного засобу 176-02-10-Л від 15.02.2010
року, розмір заподіяної шкоди склав
24693,97 грн. Сума страхового
відшкодування до виплати
Страхувальнику з урахування
визначеної Договором страхування
франшизи на підставі Страхового акту №
И-1136 від 27.02.2010 року складає 24409,62 грн.
Зазначене страхове відшкодування
виплачено Страхувальнику на підставі
платіжного доручення у повному
розмірі. Таким чином, позивачеві
заподіяно шкоду в розмірі 24409,62 грн.,
внаслідок чого він звернувся з даним
позовом до суду.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач позов
не визнав.

Третя особа у судове засідання не
з»явилася.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 15
січня 2010 року в м. Дніпропетровську по
вул. Крестьянський узвіз відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Mitsubishi Lancer» державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_3, автомобіля «FIAT Ducato» державний
номерний знак НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_1, автомобіля «ВАЗ 21214» державний
номерний знак НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_4, автомобіля «Субару Форестер»
державний номерний знак НОМЕР_5 під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля
«Мітсубісі оутлендер» державний
номерний знак НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_6. Дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок порушень водієм
автомобіля «FIAT Ducato» державний номерний
знак НОМЕР_4 ОСОБА_1. За результатами
розгляду справи про адміністративне
правопорушення, що розглядалася у
Жовтневому районному суді м.
Дніпропетровська, відповідача визнано
винним у скоєнні ДТП та притягнуто до
відповідальності за ст. 124 КУпАП і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу.

Між позивачем ЗАТ «СК «Інгосстрах», що
змінив свою назву на ПАТ «СК
«Інгосстрах» та ОСОБА_2, 21 лютого 2008
року був укладений договір страхування
№ DNP0AK00069246, згідно якого позивач
зобов'язався у разі настання
страхового випадку сплатити страхове
відшкодування у межах страхової суми у
порядку та на умовах, передбачених
договором (а.с.4). У відповідності до
Звіту про оцінку вартості майнової
шкоди, заподіяної ушкодженням
транспортного засобу № 176-02-10-Л від 15
лютого 2010 року, розмір заподіяної шкоди
склав 24693,97 грн. (а.с.12-17). Сума страхового
відшкодування до виплати ОСОБА_2 з
урахування визначеної Договором
страхування франшизи, на підставі
Страхового акту № И-1136 від 27 лютого 2010
року склала 24409,62 грн. (а.с.17-18), яка була
виплачена ОСОБА_2 в повному обсязі що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2293 (а.с.19).

Після виплати страхового
відшкодування ПАТ «СК «Інгосстрах» до
Української страхової компанії
«Княжа», в якій була застрахована
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1, з вимогою про стягнення суми
страхового відшкодування в порядку
регресу не зверталась.

Відповідно до норм діючого
законодавства про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки у випадку, коли
відповідальність або майно
застраховані на підставі договору
добровільного або обов'язкового
страхування, спричинені
страхувальнику збитки є страховим
випадком. У такого потерпілого
(страхувальника за договором
страхування) є дві можливості
відшкодування шкоди: за рахунок
безпосереднього заподіювача шкоди; за
рахунок страховика шляхом отримання
страхового відшкодування. Право вибору
належить самому потерпілому.

При вирішенні справи за позовом ПАТ «СК
«Інгосстрах» (страховика) до ОСОБА_1
(заподіювача шкоди) суд прийшов до
висновку, що законодавством по різному
тлумачаться поняття «винний в
нанесенні шкоди» та «відповідальний за
завдану шкоду».

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, за загальним правилом,
тягар цивільної відповідальності має
нести винна у завданні шкоди особа,
якою є водій автомобіля чи особа, яка на
відповідній правовій підставі
керувала автомобілем та з вини якої
сталась дорожньо-транспортна пригода.

Порядок та умови відшкодування шкоди
безпосередньо встановлено ЦК України,
відповідно до якого умовами
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, є протиправність
поведінки заподіювача шкоди; наявність
цієї шкоди у потерпілого і причинного
зв'язку між ними.

Разом з тим ст. 1194 ЦК України,
передбачено, що особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правої відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01 липня 2004 року,
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого
страхування Закон має на меті захист не
лише прав потерпілих на відшкодування
шкоди, але й захист інтересів
страхувальника - заподіювача шкоди.

Статтею 993 ЦК України і ст. 27 Закону
України «Про страхування» передбачено,
що до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, яка одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяні збитки.

Такою особою відповідно до закону є
Українська страхова компанія «Княжа»,
до якої позов не заявлявся. Тому, за
таких обставин пред'явлений до
відповідача ОСОБА_1 позов про стягнення
в порядку регресу матеріальних збитків
в розмірі 24409,62 грн. є необґрунтованим з
нормативної точки зору.

Підсумовуючи наведене, суд приходить
до висновку про ухвалення рішення про
відмову у задоволенні позову з
зазначених вище підстав.

У зв'язку з відмовою у задоволенні
позову не підлягають відшкодуванню
понесені позивачем судові витрати
згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 215, 214
ЦПК України, ст. 993, 1191 ЦК України,
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах» до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про
стягнення витрат по сплаті страхового
відшкодування в порядку регресу -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя : Озерянська
Ж.М.