Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2310/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Якимівського районного суду
Запорізької області від 31 березня 2014
року в справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, треті
особи ОСОБА_4, опікунська рада при
органі опіки та піклування Якимівської
селищної ради Запорізької області про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ПУБЛІЧНЕ
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення.

Позивач зазначав, що відповідно
до укладеного договору № ZPMWGA00001070 від 16
жовтня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 4780.00 [Долар США] зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11.04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 14 жовтня 2022 року.
Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору ОСОБА_4 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, що призвело до збитків, які
мають вигляд у залученні ними вільних
коштів до страхового резерву,
створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та необхідності нести
витрати по сплаті податків та інших
обов'язкових платежів з цих коштів.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_4 станом на 04 грудня 2013 року має
заборгованість - 9465.23 [Долар США], яка
складається з наступного: 3951,15 [Долар
США] - заборгованість за кредитом; 1574,54
[Долар США] - заборгованість по
процентам за користування кредитом; -
384.00 [Долар США] - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом; -
3075.02 [Долар США] - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до Договору: -
31.29 [Долар США] - штраф (фіксована
частина), - 449.24 [Долар США] - штраф
(процентна складова).

В забезпечення виконання
зобов'язань за цим кредитним договором
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 16
жовтня 2007 року укладено договір
іпотеки № ZPMWGA00001070. Згідно з договором
іпотеки відповідач надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартиру
загальною площею 48.40 м2, житловою площею
27.50 м2. яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Вказане майно належить ОСОБА_2
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу. Обумовлена
сторонами договору іпотеки ціна
предмету іпотеки дорівнює 40400 грн. 00
коп.

Позивач також вказував, що
Договором іпотеки, укладеним між ним та
відповідачем, передбачене право
іпотекодавця на реєстрацію у предметі
іпотеки інших осіб лише при умові
отримання від іпотекодержателя
письмової згоди на такі дії. Враховуючи
той факт, що іпотекодержатель не
надавав своєї згоди на відповідну
реєстрацію осіб за адресою предмету
іпотеки, вважає, що реєстрація осіб у
предметі іпотеки є порушенням умов
цивільно-правового договору та ст. 629 ЦК
України і зняття таких осіб з
реєстраційного обліку є захистом прав
іпотекодержателя та повинне
відбуватись на підставі рішення суду.

Посилаючись на такі обставини, позивач
просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ ZPMWGA00001070 від 16 жовтня 2007 року у
розмірі 9 465,23 доларів США (за курсом 7,99
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 04 грудня 2013 року
ця сума складає 75627,22 грн.) звернути
стягнення на предмет іпотеки -
квартиру загальною площею 48,40 кв.м., яка
належить ОСОБА_2 на праві власності та
розташована за адресою: АДРЕСА_1 -
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, з отриманням витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. Виселити відповідача та її
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
які зареєстровані та проживають у
квартирі розташованій АДРЕСА_1.
Стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Якимівського районного суду
Запорізької області від 31 березня 2014
року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № ZPMWGA00001070 від 16
жовтня 2007 року у розмірі 9 465,23 доларів
США, що за курсом Національного банку
України, відповідно до його
розпорядження від 04 грудня 2013 року
складає 75627 грн. 22 коп., яка складається:
3951,15 доларів США (що складає 31 569, 68 грн.)
заборгованість за кредитом, 1574,54
доларів США (що складає 12580,57 грн.)
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 384,00 доларів США
(що складає 3068,16 грн.) заборгованість по
комісії за користування кредитом 3075,02
доларів США (що складає 24 569, 40 грн.) пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 31,29 доларів
США (що складає 250 грн.) штраф фіксована
частина, 449,24 доларів США (що складає 3
589,42 грн.) штраф процентна складова,
звернуто стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки, публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» юридична адреса: 49094,
м. Дніпропетровськ вул. Набережна
Перемоги, 50, , з
початковою ціною встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом, з
наданням права укладання від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселено ОСОБА_2 із малолітнім сином
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
понесені судові витрати у розмірі 756,27
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

В засідання суду апеляційної інстанції
виконавчий комітет Якимівської
селищної ради (як третя особа - орган
опіки та піклування) надав заяву про
розгляд справи за відсутності
представника опікунської ради та
зазначив, що підтримує апеляційну
скаргу ОСОБА_2 і заперечує проти
виселення ОСОБА_2 та її малолітньої
дитини ОСОБА_5, оскільки будуть
порушені права дитини, яка іншого житла
не має (а. с. 109).

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, або
змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір № ZPMWGA00001070,
згідно якого ОСОБА_4 отримав кредит у
розмірі 4780 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11.04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 14 жовтня 2022 року.
Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. За пунктом 7.1.
позичальник повинен сплачувати банку
щомісячний платіж в розмірі 53,95 долара
США (а. с. 14-16).

В забезпечення виконання
зобов'язань за цим кредитним договором
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 16
жовтня 2007 року укладено договір
іпотеки № ZPMWGA00001070. Згідно з договором
іпотеки відповідач надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартиру
загальною площею 48.40 м2, житловою площею
27.50 м2. яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Вказане майно належить ОСОБА_2
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу. Обумовлена
сторонами договору іпотеки ціна
предмету іпотеки дорівнює 40400 грн. 00
коп. (а. с. 17-20).

ОСОБА_4 свої зобов'язання за
кредитним договором виконував
неналежним чином, станом на 04 грудня 2013
року загальна заборгованість за цим
кредитним договором складає 9465.23
доларів США, з яких: 3951,15 долар США -
заборгованість за тілом кредиту; 1574,54
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
384,00 доларів США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
3075,02 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, а також штрафи відповідно
до Договору: 31,29 доларів США - штраф
(фіксована частина), 449,24 доларів США -
штраф (процентна складова), що
підтверджено розрахунком, наданим
позивачем (а. с. 7-9).

Пунктами 22-26 Договору іпотеки,
укладеного між банком та ОСОБА_2,
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки у випадку порушення
умов Кредитного договору
Позичальником або умов Договору
іпотеки Іпотекодавцем (а. с. 19).

При вирішення спору суд першої
інстанції вірно посилався на приписи
статей 526, 527, 530, 629, 1050 ЦК України, якими
передбачені загальні умови виконання
зобов'язання, виконання зобов'язання
належними сторонами, строк (термін)
виконання зобов'язання, обов'язковість
договору та наслідки порушення
договору позичальником, та на статтю 1054
ЦК України, згідно якої за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Також суд
посилався на статті 33, 35, 37, 39-40 Закону
України «Про іпотеку», якими визначено
підстави та порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки;
реалізація предмета іпотеки за
рішенням суду і порядок виселення
мешканців з житлового булинку або
квартири, які є предметом іпотеки.

Задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» в повному обсязі, суд
виходив із обґрунтованості заявлених
вимог, однак із такими висновками суду
повністю погодитися не можна.

Доводи представника апелянта про
неправильне застосування судом першої
інстанції вимог діючого законодавства
щодо одночасного вирішення питання
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та про виселення відповідача
ОСОБА_2 разом із малолітнім сином з
квартири, яка є предметом іпотеки,
проте, придбана не за кредитні кошти і
являється єдиним житлом одинокої
матері та дитини, а на момент передачі
квартири в іпотеку в ній були
зареєстровані і проживали як
відповідач ОСОБА_2, так і її малолітній
син, заслуговують на увагу.

Згідно частини 2 статті 39 Закону
України «Про іпотеку» ( Частина друга
статті 39 в редакції Закону № 3795-VI від
22.09.2011 ) одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя
виносить рішення про виселення
мешканців за наявності підстав,
передбачених законом, якщо предметом
іпотеки є житловий будинок або житлове
приміщення.

Статтею 40 Закону України «Про
іпотеку» ( Частина друга статті 39 в
редакції Закону № 3795-VI від 22.09.2011)
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно частини 3 статті 109 ЖК України
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду ( Частина третя
статті 109 із змінами, внесеними згідно
із Законом № 3795-VI від 22.09.2011).

Зі змісту вищевказаних правових норм
випливає, що виселення проводиться у
порядку, встановленому законом. Після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя
(кредитора) або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року вказано, що
«При розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України , статей 39 - 40 Закону
України "Про іпотеку" виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк».

З матеріалів справи видно, що позивач
направив Позичальнику -ОСОБА_4 та
Іпотекодавцю - ОСОБА_2 повідомлення №
30.1.0./2-959 від 16.10.2013 року в якому
зазначено, що банк вимагає від ОСОБА_4
повернення суми кредиту в повному
обсязі, а також процентів, комісії та
штрафних санкцій в тридцятиденний
строк з дня отримання цієї вимоги та
вказано, що у випадку невиконання цієї
вимоги банк має намір продати предмет
іпотеки та вимагає добровільно
звільнити квартиру, що є предметом
іпотеки, разом із усіма членами сім'ї
та іншими мешканцями (а. с. 11).

Згідно статті 35 Закону України «Про
іпотеку» уразі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору .

Проте, зі змісту цієї статті не
вбачається, що в такому повідомленні
має бути вказана вимога про виселення
мешканців, які проживають в житловому
будинку або в квартирі, що є предметом
іпотеки.

Крім того, позивачем в якості доказу
отримання Позичальником та
Іпотекодавцем зазначеного
повідомлення надано копію реєстру №
11534 поштових відправлень -
рекомендованих листів з повідомленням,
з якого видно, що повідомлення
направлялося на адресу ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, проте доказів щодо отримання
ними цього повідомлення суду не надано
(а. с. 12-13).

Оскільки на час ухвалення рішення
про звернення стягнення на предмет
іпотеки відсутні виконання
імперативно-диспозитивних приписів,
встановлених частиною 2 статті 40
Закону України «Про іпотеку» та
частиною 3 статті 109 ЖК, щодо
примусового виселення за рішенням суду
мешканців із житлового будинку або
житлового приміщення, на які
здійснюється звернення як на предмет
іпотеки, то такі позовні вимоги на цій
стадії не можуть бути задоволені,
оскільки на цей момент відсутні
порушення, невизнання або оспорювання
прав та свобод іпотекодержателя або
нового власника щодо звільнення таких
житлових приміщень їх мешканцями в
розумінні вимог статті 3 ЦПК України
щодо права особи для звернення до суду
за захистом.

За таких обставин рішення суду в
частині виселення відповідача з
малолітнім сином з квартири, яка є
предметом іпотеки, не можна вважати
законним та обгрунтованим, а тому в цій
частині рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК»про виселення ОСОБА_2 із
малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
квартири АДРЕСА_1.

В решті судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду щодо звернення стягнення
на предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ ZPMWGA00001070, укладеним між ПАТ КБ
«Приватбанк» та третьою особою -
ОСОБА_4.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 31 березня 2014
року в частині виселення відповідача
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення: Відмовити в задоволенні
позовних вимог ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» про виселення
ОСОБА_2 із малолітнім сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: