АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22 -ц-796- 6263/2014 р.
Головуючий в 1 інстанції- Ластовка Н.Д.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

«03» червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого -
Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Прокопчук Н.О.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 13.03.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа:
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя .

Заслухавши доповідь судді
Барановської Л.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 13.03.2014 року позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнуто з відповідачки на користь
позивача грошову компенсацію за
належну йому частину спільного майна
подружжя в сумі 60 000 грн. та 788 грн. 20 коп.
судового збору.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду в
частині визначення обсягу та розміру
стягнутої грошової компенсації та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з відповідачки на його
користь грошову компенсацію за належну
йому Ѕ частину спільного майна
подружжя в сумі 206 130 грн. 82 коп. та 2 250
грн. 32 коп. судового збору та
зобов'язати відповідачку попередньо
внести на депозитний рахунок суду
грошову компенсацію в сумі 206 130 грн. 82
коп. , посилаючись на те, що суд не дав
належної оцінки доказам по справі,
неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 24.12.1994 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був

зареєстрований шлюб, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син-ОСОБА_4.
(а.с. 22 т.1)

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 09.06.2010 року шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 23 т. 1)

За рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 14.09.2010 року стягнуто з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,
аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 470,50 грн. щомісячно,
починаючи з 15.07.2010 року і до досягнення
дитиною повноліття. (а.с. 24)

Позивач та відповідачка зазначали, що
за час перебування у шлюбі подружжям
придбано майно, яке вони визнають
спільною сумісною власністю подружжя,
а саме:

- легковий автомобіль моделі «Hyundai
Accent», 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1;

- гаражний бокс НОМЕР_3 у ГБК «Динамо»
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Шалетт, 1-А;

- легковий автомобіль моделі «Hyundai
Tucson», 2008 року випуску,

державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз

№ 7851/12-42 від 21.06.2013 року ринкова
вартість гаражного боксу НОМЕР_3 у ГБК
«Динамо» розташованого за адресою: м.
Київ, вул. Шалетт 1-А, станом і в цінах на
момент проведення дослідження
становить 112 567,00 грн. (ах. 92-123 т. 2)

Згідно висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз

№ 7850/12-54 від 03.10.2012 року ринкова
вартість автомобіля «Хюндай Акцент»,
2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 51
118,63 грн. (а.с. 163-168 т. 2)

З матеріалів справи вбачається та
сторонами по справі не заперечувалося,
що

вартість легкового автомобіля моделі
«Hyundai Accent», 2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 51
118,63 грн., вартість гаражного боксу
НОМЕР_3 у ГБК «Динамо» розташований за
адресою: м. Київ, вул. Шалетт 1-А
становить 112 567,00 грн., вартість
легкового автомобіля моделі «Hyundai Tucson»,
2008 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 становить
120 536,00 грн., а всього загальна вартість
всього спільного сумісного майна
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складає 284
221,63 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з розписок які маються в
матеріалах справи, як позивачкою так і
відповідачем неодноразово брались у
борг грошові кошти у батьків
відповідачки, які ними
використовувались для купівлі майна,
яке є об'єктом спору, оскільки їх
заробітки були не великими, батьки
відповідачки постійно утримували їх
сім'ю, надавали кошти, купували
побутові предмети, також придбали
спірне майно, зокрема автомобіль «Hyundai
Accent» та гаражний бокс, які оформлялись
безпосередньо на відповідачку, а тому
суд обгрунтовано вважає, що мізерні
вклади позивача в майновий стан сім'ї
під час шлюбу заслуговують грошової
компенсації за належну позивачу ОСОБА_1
частину спільного сумісного майна
подружжя в сумі 60 000,00 грн.

Судом також встановлено, що згідно
записів трудової книжки ОСОБА_1 він
31.12.2006 року звільнений з роботи по ст. 36
п. 2 КЗпП України з ТзОВ «Тайфун»; 20.12.2012
року прийнятий на посаду інспектора з
безпеки ТзОВ «Еко». (а.с. 219-220 т. 2)

Згідно довідки про доходи № 1390 від
25.04.2013 року виданої ОСОБА_1, який займає
посаду інспектора з безпеки на
підприємстві TOB «Еко» загальна сума
доходу за період з 20.12.12 р. по 31.03.13 р. за
винятком аліментів становить 4 398,30 грн.
(а.с. 221 т.2)

Відповідно до розписки від 01.02.2007 року
ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 грошову позику для
придбання автомобіля «Hyundai Accent» в сумі
17 000,00 дол. США на строк до 01.01.2015 року, у
разі не повернення вказаних коштів
автомобіль «Hyundai Accent» переходить у
власність ОСОБА_5, про що ОСОБА_2
власноручно написала боргову розписку.
(а.с. 71 т. 1)

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 виконала перед ОСОБА_5 боргові
зобов'язання за борговою розпискою від
01.02.2007 року, про що свідчить відмітка
про погашення боргу, яка мається в
матеріалах справи.

Згідно розписки від 25.08.2007 р. ОСОБА_6
надав ОСОБА_2 грошову позику для
придбання для себе гаража в
автокооперативі «Динамо» в сумі 22 000,00
дол. США у строк до 01.01.2013 р., у разі не
повернення вказаних коштів гараж
переходить у власність ОСОБА_6, про що
ОСОБА_2 власноруч написала боргову
розписку. (а.с.72 т. 1)

При цьому, у вказаній розписці
містяться відмітки про погашення
грошової позики за борговою розпискою
від 25.08.2007 р.

Згідно розписки від 18.08.2008 р. ОСОБА_1
взяв у борг у ОСОБА_3 гроші в сумі 18 000,00
євро на 36 місяців з поверненням суми
кожного 15 числа (але не пізніше 18 числа
), починаючи з вересня 2008 р. (а.с.45 т.1)

Суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що при купівлі подружжям
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спірного майна, а саме
легкового автомобіля моделі «Hyundai Accent»
в лютому 2007 року, легкового автомобіля
моделі «Hyundai Tucson» у серпні 2008 року,
гаражного боксу НОМЕР_3 у ГБК «Динамо» у
вересні 2007 року, ОСОБА_1 не був офіційно
працевлаштований, відповідачка почала
отримувати дохід у липні 2008 року, та за
період 01.07.2008 - 30.09.2008 року їй було
виплачено 785,56 грн., про що свідчить
довідка про доходи №1610/п/18-443 від 20.04.2012
року.

Відповідно до розписок від 01.02.2007 року,
25.08.2007 року та 18.08.2008

року кошти на придбання спірного майна
були отримані подружжям у борг,
зокрема, у ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Суд обґрунтовано врахував, що в
розписці від 01.02.2007 року міститься
відмітка, що борг погашено ОСОБА_2, в
розписці від 25.08.2007 року, яка надана
ОСОБА_2 вказано, що грошова позика
необхідна для придбання їй (ОСОБА_2.)
гаража в автокооперативі «Динамо», що
стосується розписки від 18.08.2008 року
наданої ОСОБА_1 про отримання у борг
грошових коштів у ОСОБА_3, то на даний
час вона являється не в повній мірі
виконаною, про що не заперечувалось
сторонами по справі.

Врахувавши встановлені судом
обставини, а саме дохід отриманий
позивачем та відповідачкою за період
купівлі під час шлюбу спірного майна,
врахувавши покази свідка ОСОБА_5 та
третьої особи ОСОБА_3, які вказали, що
кошти на придбання спірного майна, а
саме автомобіля моделі «Hyundai Accent» та
гаражного боксу у ГБК «Динамо»,
надавались безпосередньо ними та
купувались за їх власні кошти,
відсутність доказів того, що позивач
отримував будь-який дохід для
матеріального забезпечення сім'ї,
врахувавши, що на утриманні
відповідачки перебуває їх спільна з
позивачем дитина - син ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до
обґрунтованого висновку, що вказані
обставини є істотними для відступлення
від засад рівності часток подружжя в
рамках справедливості,
неупередженості та розумності,
стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за належну йому
частину спільного сумісного майна
подружжя в сумі 60 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

Суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за
ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину
спільного сумісного із ОСОБА_2 майна
подружжя в порядку його розподілу та
вимогу позивача щодо залишення і
визнання за ОСОБА_2 право власності на
спільне сумісне майно їхнього
подружжя, яке зареєстровано на ім'я
ОСОБА_2 немає.

Також суд обґрунтовано відмовив в
задоволенні позовних вимог позивача
ОСОБА_1 щодо визнання спільним сумісним
майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2:
легковий автомобіль моделі «Hyundai Tucson»,
2006 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; гаражний
бокс НОМЕР_3 у ГБК «Динамо»
розташований у м. Києві по вул. Шалетт
1-А; легковий автомобіль моделі «Hyundai
Tucson», 2008 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, оскільки у
сторін по справі відсутній спір
стосовно вказаної вимоги та враховуючи
норму ст. 3 ЦПК України, суд не встановив
у позивача порушених, визнаних або
оспорюваних його прав, свобод чи
інтересів.

Також з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 звернулась з

позовом до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми, де просила стягнути з
останнього грошову суму в розмірі 6000,00
євро, що згідно курсу НБУ станом на
31.01.2013 року становить 64 020,00 грн.,
посилаючись на те, що 18.08.2008 року
відповідач позичив у неї грошові кошти
в сумі 18000,00 на 36 місяців і зобов'язався
повертати гроші щомісячно з 15 по 18
число кожного місяця, починаючи з
вересня 2008 року, однак всю суму ОСОБА_1
не повернув, а з 15.07.2010 року взагалі
перестав сплачувати кошти.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 04.11.2013 року,
яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 23.12.2013 року, позов ОСОБА_3 задоволено
та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
заборгованість в розмірі 6000,00 евро, що
згідно курсу НБУ станом на 31.01.2013 року
становить 64 020,00 грн. (а.с. 242-243 т. 2, 30- 32 т.3)

Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
обставини, встановленні судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки, рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 04.11.2013 року вирішено питання
стосовно боргових зобов'язань ОСОБА_1
перед ОСОБА_3 згідно боргової розписки
від 18.08.2008 року, суд прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог позивача в
цій частині.

Суд повно та всебічно з»ясував
дійсні обставини справи, дав належну
оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 13.03.2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді