АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/6238/2014
інстанції: Остапчук Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Печерського району міста
Києва "Печерськжитло", Печерська
районна в місті Києві державна
адміністрація, Комунальне
підприємство по утриманню зелених
насаджень Печерського району міста
Києва про виселення та вселення, за
апеляційною ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2
на рішення Печерського районного суду
міста Києва від 24 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
розпорядження Печерської районної
державної адміністрації міста Києва №
583 від 24 липня 1997 року між нею та КП УЖГ
"Печерськжитло" 26 квітня 2012 року
укладено договір № 25 оренди житлового
приміщення в будинку комунальної
власності Печерського району міста
Києва, відповідно до умов якого
позивачу на період роботи в строкове
користування надається житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 22
листопада 2012 року № 2091 внесено зміни в
розпорядження № 157 від 11 лютого 1997 року
"Про подальше використання квартир в
будинку АДРЕСА_1" цифру "АДРЕСА_1"
замінено цифрою "АДРЕСА_1". Договір
оренди є чинним. Позивач вказує, що
працює в комунальному підприємстві по
утриманню зелених насаджень
Печерського району міста Києва (далі -
КП УЗН Печерського району міста Києва)
на посаді начальника дільниці
"Городецького". У вказаній квартирі
вона зареєстрована з 21 серпня 2013 року,
сплачує комунальні послуги та орендну
плату. Однак вона не може вселитися у
спірну квартиру у зв'язку з тим, що
остання самовільно зайнята
відповідачем ОСОБА_2, яка в
добровільному порядку квартиру не
звільняє.

Посилаючись на викладене, позивач
просила виселити ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення та вселити її у вказану
квартиру.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 24 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Виселено
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення. В іншій
частині позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Скаржник
зазначає, що суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що в листопаді 1997
року між ОСОБА_4 - колишнім чоловіком
ОСОБА_2 та виробничим трестом по
експлуатації зелених насаджень
Печерського району міста Києва було
укладено договір оренди житлового
приміщення в будинку комунальної
власності Печерського району міста
Києва, відповідно до умов якого
орендодавець на період роботи в
організації, підприємстві, установі
надав орендарю (ОСОБА_4) та членам його
родини (дружині ОСОБА_2.) у строкове
користування житлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1; на думку скаржника,
вказаний договір підтверджує
правомірність проживання відповідача
у спірній квартирі; крім того, станом на
сьогоднішній день вказаний договір є
чинним.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_5, а
також представник КП по утриманню
зелених насаджень Печерського району
міста Києва - Білоус Ф.Й. заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
вважали, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Рішення суду в частині незадоволених
позовних вимог сторонами не
оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК
України не переглядається.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Установлено, що відповідно до п. 1.1.
розпорядження Печерської районної
державної адміністрації міста Києва №
583 від 27 липня 1997 року "Про закріплення
та розподіл житлової площі в будинку
АДРЕСА_1 використовуються як тимчасове
житло, надаються на умовах оренди з
укладенням договорів оренди на
визначений термін для тимчасового
проживання працівникам районних служб.

Пунктом 6.1. вказаного розпорядження
визначено, що житлові приміщення в
будинку АДРЕСА_1 надаються після
попереднього погодження з районною
державною адміністрацією працівникам
підприємств, організацій районного
підпорядкування в першу чергу тим, що
мають право на службове житло, не
забезпечені таким житлом та
перебувають у черзі на отримання
службового житлового приміщення.

Договір оренди житлового приміщення
укладається терміном на 1 рік з
подальшим продовженням терміну дії
договору (п. 6.2. розпорядження).

У листопаді 1997 року на підставі
розпорядження Печерської районної
державної адміністрації міста Києва №
583 від 24 липня 1997 року між виробничим
трестом по експлуатації зелених
насаджень Печерського району міста
Києва, яке 4 березня 2002 року
реорганізоване у КП УЗН Печерського
району міста Києва, та ОСОБА_4 було
укладено договір оренди житлового
приміщення в будинку комунальної
власності Печерського району,
відповідно до умов якого орендодавець
надав орендарю та члену його родини
ОСОБА_2 на період роботи в організації у
строкове користування житлове
приміщення, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 (а. с. 96).

Установлено, що строк дії вказаного
договору оренди закінчився, ОСОБА_4
звільнив спірне житлове приміщення.
Крім того, рішенням Святошинського
районного суду міста Києва від 18
березня 2011 року шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 розірвано.

У подальшому на підставі розпорядження
Печерської РДА в місті Києві № 583 від 24
липня 1997 року між КП УЖГ "Печерськжитло"
та ОСОБА_1 26 квітня 2012 року укладено
договір № 25 оренди житлового
приміщення в будинку комунальної
власності Печерського району міста
Києва. Відповідно до умов вказаного
договору ОСОБА_1 на період роботи у
строкове користування надано житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) № 2091
від 22 листопада 2012 року "Про внесення
змін до розпорядження Київської
міської державної адміністрації від 11
лютого 1997 року № 157" з метою виправлення
технічної помилки у заголовку, абзацах
першому та другому преамбули, пунктах 1,
3, 4 розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 11 лютого
1997 року № 157 "Про подальше використання
квартир в будинку АДРЕСА_1"цифру
"АДРЕСА_1" замінено цифрою "АДРЕСА_1".

Договір № 25 оренди житлового
приміщення в будинку комунальної
власності Печерського району міста
Києва від 26 квітня 2012 року є чинним.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній
квартирі з 21 серпня 2013 року, сплачує усі
витрати на утримання орендованого
майна.

Також установлено, що рішенням
Печерського районного суду міста Києва
від 23 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 19 червня 2013 року, відмовлено ОСОБА_2
у визнанні за нею права користування
квартирою АДРЕСА_1 та укладенні
договору найму на зазначену квартиру.

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_2
видано ордер № 52 на право зайняття в
гуртожитку по АДРЕСА_2 жилої площі -
кімнати № 320, розміром 18,3 кв.м.

Відповідно до ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Доводи скаржника про те, що вона
вселилася до спірного жилого
приміщення в установленому законом
порядку, оскільки останнє було надане
її колишньому чоловіку ОСОБА_4, який
перебував у трудових відносинах з
виробничим трестом по експлуатації
зелених насаджень Печерського району
міста Києва, а вона вселилась в цю
квартиру як член його сім'ї, є
необґрунтованими та підлягають
відхиленню з таких підстав.

Право на користування спірною
квартирою у встановленому законом
порядку виникло у ОСОБА_2 після
укладення у листопаді 1997 року між
виробничим трестом по експлуатації
зелених насаджень Печерського району
міста Києва та ОСОБА_4 договору оренди
житлового приміщення в будинку
комунальної власності Печерського
району.

Спірне жиле приміщення було надано
ОСОБА_4 у зв'язку із службовою
необхідністю на умовах оренди та на
визначений термін. Строк дії
зазначеного договору оренди
закінчився. У подальшом ані ОСОБА_4, ані
ОСОБА_2 не звертались з клопотанням
щодо продовження строку договору
оренди спірного жилого приміщення.

Зі спливом строку договору найму та не
укладення з новим власником договору
найму житла на новий строк, договір
найму вважається припиненим.
Припинення договору найму має своїм
наслідком виселення наймача з житла.

У матеріалах справи відсутні будь-які
докази, які б свідчили про
правомірність зайняття відповідачем
спірного жилого приміщення.

Таким чином, установивши такі
обставини, суд першої інстанції дійшов
по суті вірного й обґрунтованого
висновку про те, що відповідач, займає
жиле приміщення без належних правових
підстав й ухвалив обґрунтоване рішення
про задоволення позову в частині
виселення відповідача зі спірного
житлового приміщення.

Помилковий висновок суду про
самовільне зайняття відповідачкою
спірного жилого приміщення за
відсутності належних правових підстав
для зайняття нею цього жилого
приміщення не може бути підставою для
скасування правильного по суті рішення
суду першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не відносяться до тих підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість ухвалення рішення
щодо скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного
суду міста Києва від 24 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач