Справа № 500/2459/14-ц
Провадження № 4-с/500/22/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області в
складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу
за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії
державного виконавця державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області Парапір Артема
Дмитровича, відділу державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області про винесення
постанови про передання квартири
боржнику та акту про передання
квартири від 14.03.2014 року, зобов'язання
відділ державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
скасувати постанову та акт від 14.03.2014
року, та на неправомірні дії по оцінці
вартості частини квартири АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1, зобов'язання відділ
державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
визначити вартість зазначеної частини
та звернути стягнення за судовим
рішенням на цю частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою, в якій просить визнати
неправомірні дії державного виконавця
державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Парапір А.Д., відділу державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області при винесенні
постанови про передання квартири
боржнику в рахунок погашення боргу та
акту про передання квартири від 14.03.2014
року, зобов'язати скасувати постанову
та акт від 14.03.2014 року, посилаючись на
те, що 15.04.2014 року при розгляді в суді
цивільної справи він отримав постанову
та акт державного виконавця від 14.03.2014
року. 04.09.2013 року на підставі
виконавчого листа №2-2456/11, виданого
27.08.2013 року, була винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження. Він
отримав зазначену постанову 22.11.2013 року
та оскаржив її у встановлений строк
начальнику державної виконавчої
служби Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції, проте на даний час
відповіді не отримав. 07.11.2013 року
заявник отримав повідомлення
державної виконавчої служби про оцінку
квартири, яку ОСОБА_1 також оскаржив в
суд, та на даний час справа не
розглянута. 15.04.2014 року заявнику стало
відомо про те, що його квартира
передана боржнику в рахунок погашення
боргу, що порушує його права, оскільки
передача нерухомого майна боржнику в
рахунок погашення боргу не передбачена
законодавством та постанову
державного виконавця ВДВС про
відкриття виконавчого провадження від
04.09.2013 року та повідомлення державної
виконавчої служби від 07.11.2013 року він
оскаржував та на даний час скарги не
розглянуті. Крім того, квартира АДРЕСА_1
є спільною власністю його сім'ї. Отже,
державний виконавець повинен був
звернути стягнення на частину, яка
визначається судом за зверненням
державного виконавця. В постанові від
14.03.2014 року вказано, що ОСОБА_3
передається його квартира вартістю 250
600 грн., а борг погашається лише на суму
92 831,76 грн. У зв'язку з зазначеним, ОСОБА_1
просить визнати неправомірними дії
державного виконавця державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області Парапір А.Д. при
винесенні постанови про передання
квартири боржнику та акту про
передання квартири від 14.03.2014 року,
зобов'язати скасувати постанову та акт
від 14.03.2013 року.

16.05.2014 року ОСОБА_1 надав до суду
доповнення до скарги та просив визнати
неправомірними дії відділу ДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області по
оцінці вартості частини квартири
АДРЕСА_1, яка належить йому, та
зобов'язати відділ ДВС Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області визначити вартість
зазначеної частини та звернути
стягнення за судовим рішенням,
мотивуючи тим, що в звіті ТОВ «Оціночна
компанія Вега» від 25.10.2013 року та в
повідомленні відділу ДВС №29735 від
29.10.2013 року вказано, що квартира
належить ОСОБА_1, що не відповідає
дійсності та є незаконним. Дану
квартиру АДРЕСА_1 отримала дружина
ОСОБА_4 для сім'ї. Крім того, державний
виконавець може звернути стягнення на
частину майна, яким боржник володіє
разом з іншими членами сім'ї, тільки за
рішенням суду за зверненням державного
виконавця.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1
підтримав скаргу в повному обсязі та
наполягав на її задоволенні.

Державний виконавець відділу ДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції - Парапір А.Д. в
судовому засіданні не погодився з
обставинами та вимогами, викладеними в
скарзі, надав заперечення проти скарги
та просив відмовити в задоволенні
скарги, оскільки діяв у межах своїх
повноважень, вчинив дії відповідно до
законодавства з приводу примусового
виконання рішення суду.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явився, надав
заперечення на скаргу на дії
державного виконавця, мотивуючи їх тим,
що твердження ОСОБА_1 про те, що він
нібито не повідомлявся про вчинення
будь-яких виконавчих дій не відповідає
дійсності, про що свідчать поштові
повідомлення, які надсилалися до
боржника та поверталися з його
підписом про одержання та підписи на
документах, які ОСОБА_1 отримував
особисто. Крім того, заявник
посилається на те, що виконавче
провадження мало бути призупинене у
зв'язку з тим, що дії держвиконавця
оскаржувались ним до начальника
відділу ДВС, однак, на підтвердження
цього ним не надано скарги із доказами
надіслання її до Ізмаїльського відділу
ДВС, як і не надано доказів того, що
спірна квартира є сумісною власністю,
за весь час проведення виконавчих дій
жодна особа не заявила своїх прав щодо
нерухомого майна, не ставила питань про
виключення майна з опису, про зняття
арешту або про визнання права
власності. Щодо твердження ОСОБА_1 про
те, що квартира була оцінена в 250 600 грн.,
а його борг зменшений лише на 92 831,76 грн.,
представник ОСОБА_5 зазначає, що із
заяви представника стягувача
вбачається, що майно було передано у
власність в рахунок погашення боргу в
сумі 250 600 грн., і це цілком відповідає
положенням ч.9 ст.62 Закону України «Про
виконавче провадження», що стосується
суми 92 831,76 грн., то це залишок
заборгованості ОСОБА_1 відповідно до
виконавчого документа.

Вислухавши скаржника, представника
стягувача, представника державної
виконавчої служби, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу порушено їх права чи
свободи.

Порядок виконання рішень судів
визначено в Законі України «Про
виконавче провадження», а також в
Інструкції з організації примусового
виконання рішень затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5. (далі по тексту Інструкція)

В силу ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Статтею
11 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Частиною третьою ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» від 08.03.2011
року державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 19 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний надати
сторонам виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитися
з матеріалами виконавчого провадження,
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Статтею 31 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою
зазначеною у виконавчому листі.

Судом встановлено, що 04.09.2013 року
головним державним виконавцем ВДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Парапір А.Д.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-2456/11,
виданого 27.08.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 339 087 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 1 820
грн. витрат на оплату судового збору та
збору на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду справи, 3 800 грн.
витрат на проведення експертизи, а
разом - 344 707 грн., за заявою про
відкриття виконавчого провадження від
02.09.2013 року наданою представником
стягувача. (а.с. 59)

Згідно ч.ч. 2,5 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець
установлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати 7 днів, та попереджає
боржника про примусове виконання після
закінчення встановленого строку зі
стягненням з нього виконавчого збору і
витрат, пов'язаних з провадженням
виконавчий дій. При цьому вказується
дата виконання. Копія постанови про
відкриття виконавчого провадження не
пізніше наступного дня надсилається
стягувачу, боржнику та органу
(посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

Як вбачається с супроводжувального
листа від 05.09.2013 року №24938 та реєстру на
відправлення рекомендованої
кореспонденції за 10.09.2013 року вказана
постанови була надіслана на адресу
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за адресами
зазначеними у виконавчому документі
для виконання та до відома.(а.с. 59
зворот, 60). Конверт направлений на ім'я
ОСОБА_1 повернувся з відміткою пошти
«за закінченням терміну зберігання».

Також копію постанови ОСОБА_1 отримав
особисто у державного виконавця 22.11.2013
року, про що свідчить його підпис на
постанові (а.с. 59). Як вбачається з
зазначеної постанови, боржнику
запропоновано самостійно виконати
виконавчий лист в строк до 11.09.2013 року
та попереджено, що при невиконанні
рішення в наданий строк виконати його в
примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

Оскільки дана постанова про відкриття
виконавчого провадження надіслана за
адресою боржника, зазначеною у
виконавчих листах, є копії поштового
повідомлення про направлення та підпис
боржника про отримання постанови, суд
приходить до висновку, що боржник
вважається повідомленим належним
чином про відкриття виконавчого
провадження.

Як передбачено ч.2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

10.12.2012 року ОСОБА_1 надав пояснювальну
державному виконавцю згідно якої він
повідомляє, що грошових коштів у нього
не має. Розрахункових рахунків в банках
не має. За ним зареєстрована квартира
АДРЕСА_1. Земельні ділянки не
зареєстровані. Зареєстрований
автомобіль ВАЗ-13, працює ФО «ОСОБА_6», де
отримує мінімальну заробітну плату,
пенсію не отримує. (а.с. 72 зворот)

Згідно інформаційних довідок з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна в порядку доступу
державних виконавців на нерухоме майно
від 13.03.2014 року, листів Управління
державної автомобільної інспекції №2248
від 22.11.2013 року, Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області від 15.10.2013 року, відділу
Держземагенства у м. Ізмаїл Одеської
області від 07.10.2013 року, довідок КП
«Ізмаїльське міжміське бюро технічної
інвентаризації» №5045 від 28.11.2012 року,
№1267 від 20.11.2013 року у власності ОСОБА_1,
перебуває 9/250 часток (що складає кв.
АДРЕСА_1) житлового будинку на підставі
свідоцтва про право власності №122 від
07.02.2000 року (а.с. 61- 65 зворот). Іншого
майна не виявлено.

Згідно п. 4.1.8. Інструкції розпочинаючи
виконання рішення про стягнення
коштів, державний виконавець
зобов'язаний винести постанову
відповідно до частини другої статті 57
Закону. Копії постанови, якою накладено
арешт на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборон на його відчуження.
Постанова підписується державним
виконавцем та скріплюється печаткою
органу ДВС.

04.09.2013 року державним виконавцем
Парапір А.Д. згідно ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову про арешт на все рухоме та
нерухоме майно та заборони на його
відчуження, що належить боржнику
ОСОБА_1 у межах суми звернення
стягнення 343 431,76 грн. (а.с. 66).

Відповідно до п 4.2.1. Інструкції після
виявлення майна боржника державний
виконавець проводить опис та арешт
цього майна, про що складає акт.
Державний виконавець 20.09.2013 року склав
акт опису й арешту майна №39707563 в якому
зазначені відомості згідно п. 4.2.1
Інструкції. Даний акт сторонами
виконавчого провадження та іншими
особами не оскаржувався.

Пунктом 4.3. Інструкції передбачено, що
визначення вартості, оцінка майна
боржника проводяться державним
виконавцем або суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання в
установленому законодавством порядку.

Постановою державного виконавця від
20.09.2013 року зобов'язано ТОВ «Оціночна
компанія «ВЕГА» надати письмовий
висновок, звіт про оцінку майна з
питань визначення ринкової вартості
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
(а.с. 69). Згідно висновку про вартість
ТОВ «Оціночна компанія «ВЕГА» від
25.10.2013 року, ринкова вартість квартири
складає 250 600 грн. (а.с. 69 зворот).

Відповідно до п. 4.3.5. Інструкції у разі,
якщо оцінку майна проводив суб'єкт
оціночної діяльності - суб'єкт
господарювання, державний виконавець
направляє сторонам повідомлення про
оцінку майна не пізніше наступного
робочого дня після отримання звіту про
оцінку майна.

Повідомлення про проведення оцінки
вартості квартири та визначення її
вартості в розмірі 250600 грн. направлено
головним державним виконавцем Парапір
А.Д. на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_3 та її
представнику 29.10.2013 року (а.с. 70). Дане
повідомлення отримано ОСОБА_1 07.11.2013
року, що підтверджується його підписом
в поштовому повідомленні а.с. 70 зворот,
його заявою від 13.11.2013 року а.с. 109 та
скаргою а.с. 106-108.

13.11.2013 року ОСОБА_1 оскаржив оцінку
квартири 16 по вул. Болградській в м.
Ізмаїл Одеської області до суду. (а.с.
106-108) Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24.04.2014 року в задоволенні скарги
ОСОБА_1 на неправомірні дії ВДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції відмовлено. Рішення
набрало чинності 06.05.2014 року.

Згідно п. 4.5. Інструкції реалізація
майна, на яке звернено стягнення,
здійснюється відповідно до вимог
статті 62 Закону, а саме, реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та цінних паперів, ювелірних та інших
побутових виробів із золота, срібла,
платини і металів платинової групи,
дорогоцінного каміння і перлів, а також
лому і окремих частин таких виробів,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах. Передача майна на
реалізацію здійснюється на конкурсних
засадах.

20.12.2013 року між ВДВС Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області та філією 16 ПП «НИВА -
В.Ш.», яка діє від імені та в інтересах
ПП «НИВА-В.Ш.» був укладений договір про
надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (а.с. 73-74)

Повідомлення про дату та час
здійснення прилюдних торгів було
надіслано директором філії 16 ПП
«НИВА-В.Ш.» на адресу ВДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 26.12.2013 року (а.с. 75) з
датою призначеною на 20.01.2014 року. (а.с. 75)
Згідно повідомлення філії 16 ПП
«НИВА-В.Ш.» від 20.01.2014 року прилюдні
торги з реалізації арештованого
нерухомого майна, а саме: 9/250 частин
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_2, належного ОСОБА_1 не
відбулися у зв'язку з відсутністю
купівельного попиту. (а.с. 75 зворот)

Після чого 21.01.2014 року згідно акту
державного виконавця про уцінку майна
державним виконавцем проведена
переоцінка вартості нерухомого майна,
а саме, 9/250 частин домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 76)

Повторно повідомлення про дату та час
здійснення прилюдних торгів було
надіслано директором філії 16 ПП
«НИВА-В.Ш.» на адресу ВДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 28.01.2014 року (а.с. 77) з
датою проведення прилюдних торгів на
10.02.2014 року. Згідно повідомлення філії 16
ПП «НИВА-В.Ш.» №340 від 10.02.2014 року не
відбулися в зв'язку з відсутністю
купівельного попиту. (а.с. 77 зворот)
10.02.2014 року державний виконавець провів
переуцінку вартості майна вдруге. (а.с.
78)

Втретє повідомлення про дату та час
здійснення прилюдних торгів було
надіслано директором філії 16 ПП
«НИВА-В.Ш.» на адресу ВДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 20.02.2014 року з датою
торгів на 11.03.2014 року (а.с. 79). Згідно
повідомлення філії 16 ПП «НИВА-В.Ш.» №787
від 11.03.2014 року прилюдні торги не
відбулися в зв'язку з відсутністю
купівельного попиту (а.с. 79 зворот).

Згідно ч. ч. 6, 9 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі, якщо в
місячний строк з дня проведення
повторної уцінки майно не реалізовано
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, державний
виконавець повідомляє про це стягувачу
і пропонує йому вирішити питання про
залишення за собою нереалізованого
майна, крім майна, конфіскованого за
рішенням суду. Майно передається
стягувачу за ціною, що дорівнює
початковій вартості майна, за якою воно
передавалося на реалізацію. Про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Станом на березень 2014 року
заборгованість за виконавчим
провадженням не стягнута, майно на
торгах не реалізовано.

13.03.2014 року державним виконавцем було
запропоновано стягувачу вирішити
питання щодо залишення за собою
нереалізованого майна боржника за
оцінкою в сумі 250 600 грн. в рахунок
погашення боргу. (а.с. 80)

Цього ж дня до ВДВС надійшла заява
представника стягувача про надання
згоди отримати нереалізоване нерухоме
майно боржника за оцінкою в сумі 250 600
грн. в рахунок погашення боргу. (а.с. 80
зворот)

Постановою державного виконавця
Парапір А.Д. від 14.03.2014 року передано у
власність ОСОБА_3 в рахунок погашення
боргу арештоване нерухоме майно - 9/250
частин житлового будинку АДРЕСА_2, яка
раніше належала ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності №122, що
видане виконавчим комітетом
Ізмаїльської міської ради 07.02.2000 року
та зареєстроване в КП «Ізмаїльське
МБТІ» під реєстраційним номером 26 у
реєстраційній книзі 51/1, за ціною
передачі його на реалізацію, а саме, за
250 600 грн. (а.с.5-6).

Актом головного державного виконавця
Парапір А.Д. від 14.03.2014 року
постановлено видати примірник акту
стягувачу ОСОБА_3 для подальшого
оформлення права власності на 9/250
частини житлового будинку АДРЕСА_2,
загальною площею 69,6 кв.м., житловою
площею 47 кв.м., яка раніше належала
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності №122, що видане виконавчим
комітетом Ізмаїльської міської ради
07.02.2000 року та зареєстроване в КП
«Ізмаїльське МБТІ» під реєстраційним
номером 26 у реєстраційній книзі 51/1 у
відповідних реєструючих органах
(а.с.7-8).

Згідно ч. 3 ст. 83 Закону України «Про
виконавче провадження» начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або державний виконавець з власної
ініціативи чи за заявою сторони
виконавчого провадження може
виправити допущені у процесуальних
документах, винесених у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
граматичні чи арифметичні помилки, про
що виноситься відповідна постанова.

Постановою державного виконавця від
02.06.2014 року внесено виправлення у
постановляючу частину постанови
державного виконавця про передачу
стягувачу нерухомого майна боржника в
рахунок погашення боргового
зобов'язання від 14.03.2014 року, вказавши у
пункті третьому цієї постанови - «З
моменту винесення цієї постанови борг
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вважається
погашеним у розмірі 250 600 грн.

В свої скарзі ОСОБА_1 вказує, що
державний виконавець повинен був
зупинити виконавче провадження,
оскільки ним було оскаржено постанову
про відкриття виконавчого провадження
та оцінку майна.

Однак, статтями 37 та 38 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено
вичерпний перелік обставин, що
зумовлюють обов'язкове зупинення
виконавчого провадження та право
державного виконавця зупинити
виконавче провадження.

Дані норми закону не передбачають
зупинення виконавчого провадження у
випадку подання скарги на постанову
про відкриття виконавчого провадження
та оскарження оцінки майна.

В п. 2.12, 2.12.1 Інструкції сторона
виконавчого провадження (її
представник) може знайомитися з
матеріалами виконавчого провадження у
відповідному органі ДВС у спеціально
визначений для прийому громадян час і в
тому обсязі, в якому вона бажає, за
усним клопотанням до державного
виконавця. За бажанням сторони
виконавчого провадження (її
представника) ознайомитись із
матеріалами виконавчого провадження в
інший час виконавче провадження
надається їй для ознайомлення на
підставі письмової заяви, в якій
зазначаються бажана дата та час
ознайомлення, за резолюцією начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець.

Доказів в підтвердження того, що
скаржник звертався до виконавчої
служби з проханням ознайомити з
матеріалами виконавчого провадження у
визначений для прийому час, а йому було
відмовлено в цьому, а також що він
звертався до виконавчої служби з
заявою про ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження в якій
зазначені бажана дата та час суду
надано не було.

Також не обґрунтованим є посилання
скаржника щодо того, що законодавством
не передбачена передача майна боржника
стягувачу в процесі виконання рішення
суду в рахунок боргу. Оскільки порядок
залишення за собою майна не
реалізованого на прилюдних торгах
можливий згідно Закону України «Про
виконавче провадження» та визначений
ст. 62 цього закону.

В доповненнях до скарги ОСОБА_1
зазначає, що державним виконавцем про
проведені оцінки порушені його права,
оскільки 9/250 частин домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2
належить не тільки йому, а й його
дружині та дітям. Суд, вважає, що в
даному випадку його заперечення
стосуються не оцінки майна, а
законності складання державним
виконавцем акту опису та арешту майна.
Даних щодо оскарження акту опису та
арешту майна суду не надано.

Згідно даних реєстраційної служби та
МБТІ єдиним власником 9/250 частин
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1

Згідно ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття його з арешту.

Дружина скаржника чи його діти не
зверталися до суду з позовом про
визнання за ними права власності на
частку домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2 і про зняття з нього
арешту.

Тому, суд приходить до висновку, що
державним виконавцем Парапір А.Д. та
іншими посадовими особами відділу ДВС
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
вчинено дії в межах наданих їм
повноважень, щодо примусового
виконання виконавчого листа №2-2456/11,
виданого 27.08.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових
коштів.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, щодо відсутності підстав для
задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 210, 383-387 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
неправомірні дії державного виконавця
державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Парапір Артема Дмитровича, відділу
державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
про винесення постанови про передання
квартири боржнику та акту про
передання квартири від 14.03.2014 року,
зобов'язання відділ державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області скасувати постанову
та акт від 14.03.2014 року, та на
неправомірні дії по оцінці вартості
частини квартири АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_1, зобов'язання відділ державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області визначити вартість
зазначеної частини та звернути
стягнення за судовим рішенням на цю
частину квартири - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі в
5-денний строк з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги.

Суддя
Т.П.Пащенко