Провадження № 2/484/20/14 р.
Справа № 484/4210/13-ц p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Первомайський
міськрайонний суд Миколаївської
області

в складі: Головуючого - судді Шикері
І.А.

при секретарі - Дзяма В.А

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Первомайську
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договорами позики
від 16.11.2011 року та 16.02.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовними вимогами, в яких
просив стягнути з ОСОБА_2 на його
користь суму боргу за договором позики
від 16 листопада 2011 року, в розмірі 35328,00
доларів США з процентами від суми
позики, в розмірі 4864,96 доларів США, суму
боргу за договором позики від 16 лютого
2013 року, в розмірі 8400,00 доларів США з
процентами від суми позики, в розмірі
360,50 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 391285,01 грн. та
понесені ним судові витрати у справі.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 16 листопада 2011 року між ним та
відповідачем був укладений договір
позики, відповідно до якого він передав
відповідачеві кошти у розмірі 35328,00
доларів США з терміном повернення до 01
березня 2012 року. Крім того, 16 лютого 2013
року між ним та відповідачем був
укладений інший договір позики,
відповідно до якого він передав
відповідачеві кошти у розмірі 8400,00
доларів США з терміном повернення до 01
березня 2013 року. Проте відповідач
ухиляється від виконання взятих на
себе зобов'язань. Виходячи з облікової
ставки НБУ, розмір відсотків за
вказаними договорами позики становить
4864,96 доларів США та 360,50 доларів США,
відповідно. Тому просить стягнути ці
кошти з відповідача, виходячи з
офіційного курсу НБУ долара США в
розмірі 7,993 грн., тобто загальну суму
391285,01 грн. та понесені ним судові
витрати у справі, в розмірі 3441,00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_3 підтримав
позовні вимоги, підтвердив викладені в
позовній заяві обставини, просить
задовольнити позов.

Відповідач та його представник адвокат
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов
визнали частково, на суму 12000,00 доларів
США. Стверджували, що відповідач в
січні 2010 року позичив у позивача 12000,00
доларів США і більше коштів не брав, а
розписки від 16 листопада 2011 року про
отримання від позивача 35328,00 доларів
США з терміном повернення до 01 березня
2012 року та від 16 лютого 2013 року про
отримання 8400,00 доларів США з терміном
повернення до 01 березня 2013 року,
написав під впливом важкої обставини -
важкої хвороби племінниці та під
тиском позивача. Посилаючись на
викладене, просили задовольнити позов
частково, в еквіваленті 12000,00 доларів
США.

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, показання свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статті 1046, 1047 ЦК України передбачають,
що за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Статті 1049, 1050 ЦК України регламентують,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу (суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом).

Стаття 1051 ЦК України передбачає
можливість оспорення договору позики
за безгрошовістю.

Відповідно до ст.1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений
у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Безгрошовість
договору може бути підтверджена лише
належними і допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 16 листопада 2011 року
між позивачем та відповідачем був
укладений договір позики, відповідно
до якого позивач передав відповідачеві
кошти у розмірі 35328,00 доларів США з
терміном повернення до 01 березня 2012
року. Крім того, 16 лютого 2013 року між
позивачем та відповідачем був
укладений інший договір позики,
відповідно до якого позивач передав
відповідачеві кошти у розмірі 8400,00
доларів США з терміном повернення до 01
березня 2013 року, про що відповідач
особисто написав дві розписки,
оригінали яких знаходились у позивача
та були надані ним під час розгляду
справи (а.с. 158,159).

Спірні розписки відповідають вимогам
ст.ст.1046, 1047 ЦК України, підписані
відповідачем власноручно і не містять
посилань на безгрошовість даних угод.

В такому випадку, відповідно до
ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння
відмова від договору не допускається, а
зобов'язання має виконуватись належним
чином.

Відповідачем та його представником в
судовому засіданні не надано доказів
безгрошовості даних угод та укладення
їх під впливом насильства або тяжкої
обставини, хоча саме на це посилався
відповідач в своїх запереченнях проти
позову, а отже, в силу ст. 60 ЦПК України,
доведення цих обставин було їх
обов'язком.

Неможливо дійти до такого висновку і
враховуючи експертний висновок № 355
від 05 червня 2014 року, яким встановлено
лише знаходження відповідача у
незвичайному (нервового збудження чи
іншому нервовому) стані під час
написання вищевказаних розписок.

Тому на відповідача слід покласти
обов'язок повернути позичені кошти
позивачеві, в загальному розмірі 43728,00
доларів США, що в гривневому
еквіваленті, виходячи з офіційного
курсу НБУ в розмірі 7,993 грн. за 1 долар
США, становить 349517,91 грн.

Крім того, за частиною першою
статті 1048 ЦК України позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики. Договір позики
вважається безпроцентним, якщо 1) він
укладений між фізичними особами, на
суму, яка не перевищує
п'ятдесятикратного розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, і не пов'язаний із
здійсненням підприємницької
діяльності хоча б однією із сторін; 2)
позичальникові передані речі,
визначені родовими ознаками.

Договорами позики від 16 листопада 2011
року та від 16 лютого 2013 року розмір
процентів не встановлено.

Тому суд погоджується із наведеним
позивачем в позовній заяві розрахунком
розміру процентів за вказаними
договорами позики і вважає за
необхідне покласти на відповідача
обов'язок виплатити позивачеві й дані
проценти за користування позиченими
коштами, а саме 4864,96 доларів США та 360,50
доларів США, відповідно, на загальну
суму 5225,46 доларів США, що в гривневому
еквіваленті, виходячи з офіційного
курсу НБУ в розмірі 7,993 грн. за 1 долар
США, становить 41767,10 грн.

Таким чином, позові підлягає
задоволенню повністю, а з відповідача
на користь позивача слід стягнути
349517,91 грн. + 41767,10 грн. = 391285,01 грн. боргу за
договорами позики від 16 листопада 2011
року та 16 лютого 2013 року.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України,
понесені позивачем витрати по сплаті
судового збору в сумі 3441,00 грн. слід
стягнути на його користь з відповідача,
а понесені відповідачем витрати
пов'язані із проведенням
судово-почеркознавчої експертизи, в
сумі 3019,20 грн., слід віднести за рахунок
відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,60, 212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг за договорами позики від
16.11.2011 року та 16.02.2013 року на загальну
суму 391285(триста дев'яносто одну тисячу
двісті вісмдесят п'ять) грн.01 коп. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
3441(три тисячі чотириста сорок одну)
грн., а всього стягнути 394762 (триста
дев'яносто чотири тисячі сімсот
шістдесят дві) грн. 01 коп.

Витрати пов'язані із проведенням
судово-почеркознавчої експертизи в
сумі 3019,20 грн. віднести за рахунок
ОСОБА_2.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Миколаївської області, через
Первомайський міськрайонний суд
Миколаївської області протягом 10-ти
днів з дня проголошення рішення, а
особами які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ : підпис

Копія вірна. СУДДЯ :

Рішення набрало законної сили
____________ 2014 року. Оригінал рішення
зберігається в Первомайському
міськрайонному суді в матеріалах
справи із зазначеним номером.

СУДДЯ :