Справа №
№
провадження: 2/230/115/2014
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В.
при секретарі - Здебської Т.М.
представника відповідача - Уткіної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Єнакієве
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі, -
11 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі. В
обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що 17 березня 2013 року вона була
секретаря-машиністки до Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 6».
01 червня 2004 року позивач була
переведена на посаду інспектора з
діловодства на цьому ж підприємстві. 29
березня 2013 року позивач була звільнена
за переводом на нове підприємство до
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» на
підставі п. 5 ст. 36 Кодексу законів про
працю України. 01 квітня 2013 року позивач
прийнята за переводом на посаду
діловода. 17 червня 2013 року позивач
звільнена за п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України. Рішенням
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 27 вересня 2013 року позивач
ОСОБА_1 поновлена на роботі з 17 червня
2013 року на посаді діловода
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1». Дане
рішення в частині поновлення на роботі
підлягало негайному виконанню. 01
жовтня 2013 року позивач була допущена до
роботи та в цей день була ознайомлена з
посадовою інструкцією та наказом про
поновлення на роботі № 114-п від 30.09.2013
року. 02 жовтня позивач ознайомилась з
наказом № 115-п від 01.10.2013 року про
призначення позивача відповідальною
за роботу зі зверненнями громадян,
місце проживання яких належить до смт.
Карло-Марксове, та їх контроль. Також в
цей же день позивач була ознайомлена з
наказом № 116-п від 01.10.2013 року про
визначення робочого місця діловода
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1».
02 жовтня 2013 року директор
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1»
ініціював питання про звільнення
позивача за п. 6 ст. 36 Кодексу законів
про працю України, проте профкомом було
відмовлено у наданні згоди на
звільнення. 10 жовтня 2013 року був
прийнятий наказ № 119-п про оголошення
ОСОБА_1 догани за невиконання трудових
обов'язків. 11 жовтня 2013 року прийнятий
наказ про звільнення позивача за ч. 3 ст.
40 Кодексу законів про працю України.
Позивач вважає дані накази
незаконними, оскільки позивач лише
один раз була притягнута до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани, дисциплінарне
стягнення була накладено на позивача у
зв'язку з наявністю незаконного наказу
№ 116-п від 01.10.2013 року. За таких обставин
позивач просить визнати незаконними та
скасувати накази директора
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» №
115-п від 01.10.2013 року, № 116-п від 01.10.2013
року, № 119-п від 10.10.2013 року, № 569-к від
11.10.2013 року, поновити на посаді діловода
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1».

У судовому засіданні позивач
наполягала на задоволенні позовних
вимог з підстав, викладених у позовній
заяві, просила суд задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позов не
визнала та пояснила, що позивач була
поновлена на посаді діловода на
підставі рішення Єнакіївського
міського суду Донецької області від 27
вересня 2013 року, яке було скасовано
рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 25 грудня 2013 року,
підстав для поновлення позивача станом
на час розгляду даної справи немає,
оскільки позивач була правомірно
звільнена за п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України, при звільненні
позивача за п. 3 ст. 40 Кодексу законів
про працю України відповідачем були
дотримані вимоги чинного
законодавства, просила відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 пояснила, що 30.09.2013 року позивач
ОСОБА_1 була поновлена на роботі на
посаді діловода, 30.09.2013 року та
01.10.2013 року місце роботи ОСОБА_1
знаходилось у приймальній, потім був
прийнятий наказ, згідно якого ОСОБА_1
повинна була працювати у смт.
Карло-Марксове, до звільнення ОСОБА_1 за
п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю
України остання виконувала роботу
діловода за юридичною адресою
підприємства.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь у справі, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, застосувавши до спірних
правовідносин відповідні норми
матеріального та процесуального права,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Наказом Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» №
114-п від 30.09.2013 року визнаний недійсним
наказ про звільнення ОСОБА_1 від 17.06.2013
року № 306-к та поновлено ОСОБА_1 на
роботі на посаді діловода Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
з 17.06.2013 року (а.с. 56).

Згідно штатного розкладу Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
на 30.09.2013 року введена посада діловода
(а.с. 80-89).

30.09.2013 року директором Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
затверджена посадова інструкція
діловода, з якою була ознайомлена
позивач ОСОБА_1 (а.с. 57-58).

Наказом Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» №
115-п від 01 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_1
була призначена відповідальною за
роботу зі зверненням громадян, місце
мешкання яких є адреса: смт.
Карло-Маркса, та їх контроль по
Комунальному підприємству
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1».
Підписати даний наказ ОСОБА_1
відмовилась (а.с. 10).

01 жовтня 2013 року наказом № 116-п позивачу
визначено робоче місце за адресою:
смт. Карло-Марксове, вулиця З.
Космодем`янської, 8. Від підпису даного
наказу ОСОБА_1 відмовилась (а.с. 11).

Протоколом № 171 від 02.10.2013 року
адміністрації Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
відмовлено у наданні згоди на
звільнення ОСОБА_1 за п. 6 ст. 36 Кодексу
законів про працю України (а.с. 60-61, 93-95).

Згідно протоколу № 172 від 09.10.2013 року
профсоюзним комітетом рекомендовано
адміністрації Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
оголосити догану діловоду ОСОБА_1 (а.с.
66).

Наказом Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» №
119-п від 10.10.2013 року «Про застосування
дисциплінарного стягнення» за
невиконання трудових обов'язків
оголошена догана ОСОБА_1 (а.с. 12).

Протоколом № 173 від 11.10.2013 року
адміністрації Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
надана згода на звільнення ОСОБА_1 за п.
3 ст. 40 Кодексу законів про працю
України (а.с. 68, 106-107).

02.10.2013 року, 03.10.2013, 07.10.2013 року, 08.10.2013
року складені акти про відсутність
ОСОБА_1 на робочому місці (а.с. 91, 96-101).

09.10.2013 року, 11.10.2013 року ОСОБА_1 дано
письмове пояснення (а.с. 102, 105).

11 жовтня 2013 року прийнятий наказ № 569-к
про звільнення ОСОБА_1 з 11.10.2013 року за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на неї
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку
згідно ст. 40 ч. 3
Кодексу законів про працю України (а.с.
13).

Рішенням Єнакіївського міського суду
Донецької області від 27 вересня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені,
ОСОБА_1 поновлено на роботі з 17 червня
2013 року на посаді діловода
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1».

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 25 грудня 2013 року рішення
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 27 вересня 2013 року
скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1
до Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» про
поновлення на роботі відмовлено (а.с.
35-41).

Комунальне підприємство Єнакієвської
міської ради «Житлово-ремонтне
управління № 1» знаходиться за адресою:
86430, Донецька область, місто Єнакієве,
вулиця Блюхера, будинок № 125 (а.с. 117-131).

Згідно ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про
працю України, за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення.

Дисциплінарне стягнення
застосовується за порушення трудової
дисципліни, яке визначається у п. 24
Типових правил внутрішнього трудового
розпорядку для робітників та
службовців підприємств, установ та
організацій, затверджених Постановою
Держкомпраці СРСР № 213 від 20.07.1984 року,
як невиконання або неналежне виконання
з вини працівника покладених на нього
трудових обов'язків.

Порушення трудової дисципліни
працівником внаслідок незалежних від
нього обставин не може призвести до
дисциплінарної відповідальності.

У відповідності з положеннями ст. 149
Кодексу законів про працю України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Згідно ч. 1 ст. 32 Кодексу законів про
працю України, переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, а також
переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством.

Частиною 2 ст. 32 Кодексу законів про
працю України передбачено, що не
вважається переведенням на іншу роботу
і не потребує згоди працівника
переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року, відповідно до ст. 32
КЗпП переведення на іншу роботу
допускається тільки за згодою
працівника. Переведенням на іншу
роботу вважається доручення
працівникові роботи, що не відповідає
спеціальності, кваліфікації чи посаді,
визначеній трудовим договором. Не
вважається переведенням, що потребує
згоди працівника, переміщення його на
тому ж підприємстві (в установі,
організації) на інше робоче місце, в
інший структурний підрозділ на
території підприємства в межах тієї ж
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою і з тими ж
істотними умовами праці. Однак і
переміщення не може бути безмотивним,
не обумовленим інтересами виробництва.

Судом встановлено, що згідно
рішення Єнакієвської міської ради №
6/35-1115 від 27.03.2013 року, відповідач
Комунальне підприємство Єнакієвської
міської ради «Житлово-ремонтне
управління № 1» є правонаступником
усіх прав та обов'язків Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 6»
та Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради «Вікторія»
(а.с. 128-130), відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А 01 № 037618, Комунальне
підприємство Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
розташовано за адресою: 86430, Донецька
область, місто Єнакієве, вулиця
Блюхера, будинок № 125 (а.с. 131).

Наказ № 116-п від 01.10.2013 року «Про
визначення робочого місця діловода
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1»
ОСОБА_1» за своє суттю є переведенням на
роботу в іншу місцевість, виходячи з
наступного.

У п. 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про гарантії та компенсації
при переїзді на роботу в іншу
місцевість» встановлено, що інша
місцевість - це інший населений пункт.

Місто Єнакієве відповідно до
встановленого
адміністративно-територіального
поділу включає селища, зокрема, смт.
Карло-Марксове. Хоча направлення на
роботу з міста Єнакієве до смт.
Карло-Марксове не передбачає виїзд за
межі міста Єнакієве, проте це означає
направлення працівника ОСОБА_1 в інший
населений пункт (в іншу місцевість).

За таких обставин визначення робочого
місця діловоду ОСОБА_1 у смт.
Карло-Марксове по вулиці Зої
Космодем`янської, 8, враховуючи те, що
позивач працювала саме у місті
Єнакієве по вулиці Блюхера, 125, є
переведенням на роботу в іншу
місцевість, тому вимагає згоди ОСОБА_1

Судом встановлено, що позивач не
надавала згоду на переведення на
роботу в смт. Карло-Марксове, інші
випадки, передбачені ст. 33 Кодексу
законів про працю України, які б
передбачали переведення позивача
строком до одного місяця без її згоди,
також не встановлено.

Крім того, судом не встановлений мотив,
обумовлений інтересами виробництва,
для визначення робочого місця
діловода. Також представником
відповідача у судовому засіданні не
зазначені підстави та/або мотиви для
визначення робочого місця діловода в
іншій місцевості.

Наказ № 119-п від 10.10.2013 року «Про
застосування дисциплінарного
стягнення» був прийнятий на підставі
доповідної записки майстра ОСОБА_7,
начальника ділянки Горб В.І., в яких
зазначається про те, що ОСОБА_1 не
приступила до своїх посадових
обов'язків, не з'явилась на своє робоче
місце (а.с. 96-97, 99, 104), акту про
відсутність ОСОБА_1 на робочому місці
(а.с. 101), протоколу зборів профспілки №
172 від 09.10.2013 року (а.с. 103-104).

ОСОБА_1 у пояснювальній пояснила, що
вона не була допущена до робочого місця
у приймальній директора, тому вона весь
робочий час перебувала у кімнаті
майстрів, протягом робочого дня вона не
отримувала з боку керівництва жодних
завдань та доручень (а.с. 102).

Суд дійшов висновку, що при винесені
оскаржуваного наказу № 119-п від 10.10.2013
року відповідачем не виконані вимоги
ч. 3 ст. 149 Кодексу законів про працю
України, яка дає право власнику
вибирати вид стягнення, але зобов'язує
його враховувати при цьому цілий ряд
факторів, які відповідачем фактично не
були враховані, а саме: 1) ступінь
тяжкості вчиненого проступку вчинку; 2)
заподіяну шкоду; 3) обставини, за яких
вчинено проступок; 4) попередню роботу
працівника.

Суд також вважає, що підстави
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
згідно наказу № 119-п від 10.10.2013 року є
неконкретними та незрозумілими. У
даному наказі відсутні посилання на
конкретні дати допущених позивачем
порушень, конкретні причини (факти)
невиконання ним трудових обов'язків і
порушення трудової дисципліни,
незрозуміло, за який конкретно
дисциплінарний вчинок з боку позивача
був винесений наказ, які дії з боку
ОСОБА_1 були протиправними (суперечили
законодавству).

Враховуючи те, що позивач повинна була
виконувати свої трудові обов'язки за
своїм робочим місцем, яке вона займала
до звільнення, тобто по вулиці Блюхера,
125, тому невиконання обов'язків
діловодом позивачем за робочим місцем,
розташованим за адресою: смт.
Карло-Марксове, вулиця Зої
Космодем`янської, 8, на який вона згоду
не давала, у позивача були поважні
причини (відсутність згоди на
переведення), у зв'язку з якими вона не
виконувала роботу за новим робочим
місцем, про що вона неодноразово
попереджала керівництво підприємства
(а.с. 59, 63-65) ще до притягнення її до
відповідальності, не може вважатися
невиконанням позивачем своїх трудових
обов'язків.

Таким чином, з огляду на вищенаведене,
суд вважає, що визначення робочого
місця діловоду ОСОБА_1 у смт.
Карло-Марксове по вулиці Зої
Космодем`янської, 8, є переведенням на
роботу в іншу місцевість, що було
зроблено без згоди позивача, при
винесенні позивачу дисциплінарного
стягнення наказом від 10.10.2013 року № 119-п
«Про застосовування дисциплінарного
стягнення» не були виконані вимоги ст.
149 Кодексу законів про працю України,
винна поведінка позивача не
встановлена, тому накази № 116-п від
01.10.2013 року, № 119-п від 10.10.2013 року
не можуть бути визнані судом
обґрунтованими і законними, внаслідок
чого підлягають скасуванню.

Суд також вважає, що наказ № 115-п від
01.10.2013 року «Про призначення осіб,
відповідальних за роботу зі зверненням
громадян» прийнятий всупереч
посадовій інструкції діловода,
оскільки до обов'язків діловода згідно
п. 9 розділу ІІ входить формування
згідно до Закону України «Про
звернення громадян» у встановлений
законом строк документів згідно
діючого законодавства (а.с. 57-58).

Згідно п. 3 ст. 40 Кодексу законів про
працю України, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у разі
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Застосування цієї норми можливе за
таких умов:

- працівником допущено невиконання або
неналежне виконання покладених на
нього трудових функцій навмисно;

- зазначене невиконання або неналежне
виконання трудових функцій стосується
саме трудових обов'язків, визначених
трудовим договором;

- систематичність невиконання
обов'язків.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
у пунктах 22, 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року, у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8
ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147 (1), 148,

149 КЗпП правила і порядок застосування
дисциплінарних стягнень, зокрема, чи
не закінчився встановлений для цього
строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40
КЗпП підставами працівник може бути
звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного або громадського
стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку. У
таких випадках враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті
громадські стягнення, які застосовані
до працівника за порушення трудової
дисципліни у відповідності до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення минулого не більше
одного року.

Таким чином, невиконання працівником
обов'язків є вчинення працівником дій,
які працівник відповідно до
законодавства, трудового договору,
правил внутрішнього трудового
розпорядку не мав права вчиняти, або,
невчинення працівником певних дій, які
він на підставі зазначених актів
зобов'язаний був вчинити.

Крім того, однією з умов звільнення
працівника за п. 3 ст. 40 Кодексу законів
про працю України є невиконання ним
обов'язків без поважних причин.

Отже, вина є невід'ємною умовою для
звільнення працівника за п. 3 ст. 40
Кодексу законів про працю України.

Як зазначив суд вище, однією з
обов'язкових підстав для розірвання
трудового договору за п. 3 ст. 40 Кодексу
законів про працю України є
систематичне невиконання працівником
трудових обов'язків.

Наказ № 569-к від 11.10.2013 року «Про
звільнення ОСОБА_1» ґрунтується на
вищезгаданому наказі № 119-п від 10.10.2013
року про винесення позивачу
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, який судом визнаний незаконним
і таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю
обов'язкової підстави звільнення
позивача за п. 3 ст. 40 Кодексу
законів про працю України, а саме:
систематичності невиконання нею
обов'язків, то є правові підстави для
задоволення позовних вимог про
визнання наказу № 569-к від 11.10.2013 року
про звільнення позивача незаконним та
його скасування.

Розглядаючи позовні вимоги про
поновлення позивача на посаді діловода
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1», то
суд виходить з наступного.

Позивач ОСОБА_1 була поновлена на
посаді діловода, про що був прийнятий
Комунальним підприємством
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1»
наказ № 114-п від 30.09.2013 року «Про
поновлення на роботі ОСОБА_1», на
підставі рішення Єнакіївського
міського суду Донецької області від 27
вересня 2013 року, що підлягало негайному
виконанню в частині поновлення на
роботі.

Рішення від 27.09.2013 року було скасовано
рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 25 грудня 2013 року, в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» про
поновлення на роботі відмовлено.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 була правомірно
звільнена за п. 1 ст. 40 Кодексу законів
по працю України, тому підстави для
поновлення позивача на посаді діловода
відсутні.

Отже, позовні вимоги щодо поновлення на
роботі є необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону
та встановлені обставини справи, суд,
оцінивши докази, надані сторонами у
справі, їх належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до
відповідача Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 1» про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі
підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 40, 147-150 Кодексу законів про
працю України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 197, 209,
212-215, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на роботі -
задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати
накази директора Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 1»
№ 115-п від 01.10.2013 року, № 116-п від 01.10.2013
року, № 119-п від 10.10.2013 року, № 569-к від
11.10.2013 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
складені, підписані у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 13
червня 2014 року.

Повний текст рішення суду
виготовлений 17 червня 2014 року.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області
Л.В.
Мелещенко