Справа № 530/987/14-ц
Номер провадження 2-о/530/48/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2014 року Зіньківський районний
суд Полтавської області в складі
головуючого судді Должко С.Р., при
секретарі Кравченко М.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Зіньків справу за заявою

прокуратури Зіньківського району
Полтавської області в інтересах
Держави в особі Зіньківської міської
ради, Полтавської області,
заінтересована особа ПАТ "Державний
ощадний банк України" про визнання
спадщини ОСОБА_1 відумерлою, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Зіньківського
району Полтавської області в інтересах
Держави в особі Зіньківської міської
ради, Полтавської області,
заінтересована особа ПАТ "Державний
ощадний банк України" про визнання
спадщини ОСОБА_1 відумерлою, а саме
кошів в сумі 3411,16 грн., що залишились на
рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ №10016/0101
філії-Полтавського обласного АТ
«Ощадбанк» в м.Зіньків, Полтавської
області після померлої особи, ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1

Заслухавши заявника, представника
Зіньківської міської ради Полтавської
області, які заяву підтримали,
зачитавши заяву заінтересованої особи
та дослідивши наявні матеріали справи,
суд знаходить, що заявлені вимоги такі,
що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержуватись вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України
спадщина здійснюється за заповітом або
за законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину, яка незалежно від часу
прийняття належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини..

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК (
435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" (
280/97-ВР ), основні терміни, використані в
цьому Законі, мають таке значення:
зокрема, територіальна громада -
жителі, об'єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр; районні та
обласні ради - органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5
Закону система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Відповідно до ст.10 цього ж Закону
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Пленуму Верховного Суду
України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня
2008 р. Про судову практику у справах про
спадкування роз'яснив, що при
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Під час розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
23.10.2002 року згідно наказу директора
дитячого будинку-інтернату №294
Синяговського О.В. зарахований на повне
державне утримання до Зіньківського
будинку-інтернату.

Згідно з довідкою виданою
адміністрацією Зіньківського дитячого
будинку-інтернату та п.3.6 правил опіки
та піклування зареєстрованих в
Міністерстві Юстиції України від 17.06.99
року за № 387/3680, даний будинок інтернат
в особі в.о. директора інтернатного
закладу Приступи Марини Олексіївни
являється опікуном дитини - інваліда
ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 помер, тобто більше
одного року тому. До смерті останній
мешкав в Зіньківському
будинку-інтернаті, що знаходиться в м.
Зіньків, Полтавської області, вул.
Комунарська, 91.

Таким чином, місцем відкриття спадщини,
згідно статті 1221 Цивільного кодексу
України є останнє місце проживання
спадкодавця, тобто територія
Зіньківської міської ради Полтавської
області.

Станом на 14.02.2013 року в ТВБВ №10016/0101
філії-Полтавсьго обласного АТ
«Ощадбанк» на рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1
знаходяться отримані, але не
використані кошти в сумі 3411,16 грн..

Згідно з довідкою, виданою завідуючою
Зіньківською державною нотаріальною
конторою після смерті ОСОБА_1 спадкові
справи не заводились, свідоцтва про
право на спадщину не видавались, коло
спадкоємців не відоме, претензії
кредиторів не надходили.

Відповідно до довідки, виданої
директором Зіньківського будинку
інтернату та опікуном ОСОБА_1 - заповіт
від імені останнього не складався.

Згідно статті 1227 Цивільного кодексу
України суми пенсії які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються: членам його
сім'ї, а у разі їх відсутності входять
до складу спадщини.

Якщо у померлої особи, ОСОБА_1, котра
мала право на кошти, які знаходяться на
рахунку ТВБВ №10016/0101
філії-Полтавського обласного АТ
«Ощадбанк», за заповітом і за законом
спадкоємців не виявилось, то у
відповідності до ст.1277 Цивільного
кодексу України у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття, суд визнає
спадщину відумерлою за заявою
відповідного органу місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою
подається після спливу одного року з
часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою,
переходить у власність територіальної
громади за місцем відкриття спадщини.

За таких обставин, дана заява вжита як
захід прокурорського реагування для
захисту інтересів держави в особі
Зіньківської міської ради, оскільки
вже тривалий час органи місцевого
самоврядування не мають права
розпоряджатися коштами.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України, суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства ухвалюючи рішення на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні та
керуючись ст.ст. 274, 325,328, 373, 392, 1233, 1277
Цивільного кодексу України, ст.81
Земельного кодексу України, керуючись
статтями ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 88, 212-223, 274 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву прокуратури Зіньківського
району Полтавської області в інтересах
Держави в особі Зіньківської міської
ради, Полтавської області,
заінтересована особа ПАТ "Державний
ощадний банк України" про визнання
спадщини ОСОБА_1 відумерлою -
задовольнити повністю.

Визнати відумерлою спадщину
ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і до дня
смерті проживав в м.Зіньків, вул..
Комунарська, 91, Полтавської області, у
вигляді коштів в сумі 3411,16 грн., що
залишилась на рахунку НОМЕР_1 в ТВБВ
№10016/0101 філії-Полтавського обласного
АТ «Ощадбанк» в м.Зіньків Полтавської
області та передати у власність
територіальної громади Зіньківської
міської ради Полтавської області
(місцевий бюджет 31010200
р/р 0122) кошти в сумі 3411,16 грн., що
знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ
«Ощадбанк» в м.Зіньків Полтавської
області.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом 10 днів після
проголошення рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області

С.Р.Должко