Справа № 683/1016/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бондарчук
Л.А.

при
секретарі Борикіній Л.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
будинковолодінням та земельною
ділянкою,

встановив:

В квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3
та просить зобов'язати останню усунути
перешкоди у користуванні належними їй
господарськими будівлями - хлівом,
туалетом, гаражем, а також її земельною
ділянкою шляхом знесення частини
огорожі довжиною 1 метр, демонтувати
частину стрімкої покрівлі, яка має
нахил в сторону її хліва, а також
звільнити від будівельних матеріалів
та сміття частину її земельної ділянки
шириною 1 метр за задньою стіною її
хліва, гаража та туалету. Крім того,
просила не чинити ОСОБА_3 перешкод у
встановлені загорожі.

В обґрунтування заявленого
позову посилається на те, що є
власником земельної ділянки площею 657
кв.м., що розташована по АДРЕСА_1.
Користувачем суміжної земельної
ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 є
ОСОБА_3, яка перешкоджає користуватися
її земельною ділянкою. Вказує, що межа
її земельної ділянки проходить на
відстані 1 метра від задньої стіни
хліва та гаража, далі іде двір ОСОБА_3
та, оскільки огорожі між ними немає, то
позивачка почала використовувати цю
земельну ділянку (шириною 1 метр), а
також побудувала огорожу від дороги
впритул до її гаража, через що вона
немає доступу для обслуговування
належних їй будівель. Крім того, над
своїм льохом, яких розташований на
відстані 1 метра ввід її хліва, ОСОБА_3
спорудила стрімку покрівлю, з якої під
час дощу вода стікає під її хлів та
руйнує його.

В судовому засіданні позивачка та
її представник позовні вимоги
підтримали.

Відповідачка та її представник проти
позову заперечили і пояснили, що ОСОБА_3
не чинить перешкод у користуванні
ОСОБА_1 земельною ділянкою. Хлів та
гараж позивачки стоять на межі, вона не
заперечує щоб та обслуговувала їх з її
двора. Вказує, що розчистила будівельні
матеріали та сміття, а також до
покрівлі льоху причепила ринву.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №119583 від 15
січня 2007 року ОСОБА_1 належить земельна
ділянка площею 657 кв.м. у АДРЕСА_1,
суміжним землекористувачем є ОСОБА_3,
що проживає у будинку АДРЕСА_2 по даному
провулку.

Наведене підтверджується Держаним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯГ №119583 від 15 січня 2007
року, рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 23 березня 2012 року.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи і
підтверджено в судовому засіданні
позивачкою та відповідачкою, між їх
земельними ділянками, наданими їм для
обслуговування житлових будинків та
господарських споруд, що межують між
собою і є спірними, межові знаки
відсутні і встановити їх неможливо,
оскільки кожна із сторін вважає, що
межі порушені зі сторони сусіда в їх
сторону. Крім того у розмірах земельної
ділянки, зазначених у Державному акті
позивачки та у плані, наданому нею,
містяться розбіжності.

В судовому засіданні в порядку ч.4 ст.10
ЦПК України сторонам було роз'яснено
можливість призначення по даній справі
експертизи, яка б могла визначити, в
якому місці відповідно до промірів
зазначених у виданому позивачці
Державному акті на право приватної
власності на земельну ділянку має
проходити межа між двома земельними
ділянками у спірній частині, однак
жодна із сторін такого клопотання не
заявила.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, оскільки позовні вимоги про
знесення загорожі, демонтаж покрівлі
та нечинення перешкод у зведенні
загорожі можуть бути вирішені тільки
після встановлення кому в дійсності
належить спірна земельна ділянка
шириною 1 метр, що проходить вздовж
задньої стіни гараж та хліва позивачки.

Керуючись ст.ст.10 ч.4, 11 ч.1, 60 ч.1, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні будинковолодінням та
земельною ділянкою.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Хмельницької області через
Старокостянтинівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя :