Справа № 161/8822/14-ц
Провадження № 2/161/2822/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

20 червня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді
Крупінської С.С.,

при секретарі - Бакай Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про надання дозволу на
виготовлення проїзного документу для
виїзду за кордон та дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із
позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу
на виготовлення проїзного документу
для виїзду за кордон та дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька.

Позов мотивує тим, що в період
зареєстрованого шлюбу із відповідачем
в них народився син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу
вони з колишнім чоловіком почали
проживати окремо, спільного
господарства не вели, а неповнолітній
син залишився проживати з нею.

Оскільки син включений в склад
учасників міжнародних змагань, які
плануються відбудуться в липні-серпня
місяці 2014 року в м. Несебр Руспубліки
Болгарія, однак відповідач пояснюючи
чи ігноруючи її прохання, не надає
згоди на виїзд дитини за кордон, що
порушує інтереси сина.

Просить надати їй дозвіл
виготовити дитячий проїздний документ
для виїзду за кордон неповнолітнього
сина ОСОБА_3, без згоди його батька,
надати дозвіл на виїзд межі України,
без згоди та супроводу батька до
досягнення дитиною 16 років із терміном
безперервного перебування за кордоном
30 днів у її супроводі.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав на адресу
суду заяву, якою просив справу
розглянути за його відсутності, позов
підтримав.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, подав на адресу суду заяву,
якою просив справу розглянути за його
відсутності, позовні вимоги визнав
повністю, проти їх задоволення не
заперечив.

Суд, дослідивши та оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що відповідач у
справі - ОСОБА_2 є батьком
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, що підтверджується копією
свідоцтва про народження від 31.08.1999
року (а.с. 9).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Судом встановлено, що неповнолітній
ОСОБА_3 проживає з матір'ю - ОСОБА_1.

Також встановлено, що в добровільному
порядку відповідач згоди на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон не
надає.

Право кожного, хто на законних
підставах перебуває на території
України, на свободу пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, та повертатися в Україну
гарантується Конституцією України (ст.
33).

Конвенція про права дитини, прийнята
44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН
20.11.1989 р. і ратифікована Постановою
Верховної Ради України від 27.02.1991 р.
(далі - Конвенція) передбачає, що
Держави-учасниці поважають право
дитини та її батьків залишати будь-яку
країну, включаючи власну, і повертатися
в свою країну, щодо права залишати
будь-яку країну діють лише такі
обмеження, які встановлені законом і
необхідні для охорони державної
безпеки, громадського порядку (order public),
здоров'я чи моралі населення або прав і
свобод інших осіб і сумісні з визнаними
в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п.
2).

Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК
України, відповідно до яких фізична
особа має право на свободу пересування
(ч. 1), фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними (ч. 3), фізична
особа може бути обмежена у здійсненні
права на пересування лише у випадках,
встановлених законом (ч. 4), а також у ст.
1 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» (Закон № 3857-XII). Правила
перетинання державного кордону
України громадянами України
встановлюються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зазначеного
Закону та інших законів України (ст. 3
Закону № 3857-XII).

Згідно Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених Постановою КМ України від
27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків у
разі пред'явлення певних документів
або їх нотаріально засвідчених копій,
зокрема, рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків (п. 4 пп.2
абз. 9).

Відповідно до Конвенції,
Держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини;
відповідно до зобов'язання… за пунктом
1 статті 9 заява дитини чи її батьків на
в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із
неї з метою возз'єднання сім'ї повинна
розглядатися Державами-учасницями
позитивним, гуманним і оперативним
чином, Держави-учасниці надалі
забезпечують, щоб подання такого
прохання не призводило до
несприятливих наслідків для заявників
та членів їх сім'ї (ст. 10 п. 1).

Способом захисту цивільного права та
інтересу може бути, зокрема, припинення
дії, яка порушує право, а також інший
спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч.
2 ЦК України).

При цьому, кожна особа має право на
проживання в сім'ї, може бути примусово
ізольована від сім'ї лише у випадках і в
порядку, встановлених законом; дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією,
іншими міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України (ст. 4 ч.
3, ст.7 ч.ч. 7, 8 СК України).

Отже, як слідує з приписів ст. ст. 150, 155
СК України, здійснюючи свої права та
виконуючи обов'язки, батьки повинні
передусім дбати про інтереси дитини,
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

В даному випадку в інтересах дитини є
тимчасові виїзди за межі України для
оздоровлення та проведення дозвілля та
зумовлені потребою нормального
фізичного, духовного і морального їх
розвитку.

Обставин, які обмежують право
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження на виїзд за межі України суд
не вбачає, виїзд за кордон не
суперечить інтересам дитини, а тому
приходить до висновку що позов
підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215, 224-226
ЦПК України, ст. 155 Сімейного кодексу
України, ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл виготовити
дитячий проїздний документ для виїзду
за кордон неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, без згоди його
батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
межі України неповнолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, без згоди та
супроводу його батька ОСОБА_2 до
досягнення ОСОБА_3 16 років із терміном
безперервного перебування за кордоном
30 днів у супроводі матері ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Луцький
міськрайонний суд до апеляційного
суду у Волинській області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб які були відсутні під час
проголошення рішення, з дня отримання
його копії .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
С.С.
Крупінська