Справа №601/385/14-ц
Провадження № 2/601/229/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року Кременецький
районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич
Г.С.,

при секретарі Васільєвій О.М.

за участю позивач - відповідач
ОСОБА_1, її представника - адвоката

ОСОБА_2,

відповідач - позивач ОСОБА_3,
відповідач ОСОБА_4 та

їх представника - адвоката ОСОБА_5

третя особа - представник
Почаївської державної нотконтори -

Остапчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Кременецька районна
державна адміністрація про усунення
перешкод в користуванні житловим
будинком шляхом вселення та
зобов'язання не чинити перешкод та
об'єднаний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - Почаївська
державна нотаріальна контора про
визнання частково недійсними свідоцтв
про право власності, їх реєстрацію та
визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом
про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із
належного їй на праві власності
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 без надання їм іншого
житлового приміщення.В подольшому
позивач зменшила свої позовні вимоги
та пояснила, що вона є власником
житлового будинку по АДРЕСА_1. 25.11.2011
року за її згодою у вказаному житловому
будинку прописались її дочка ОСОБА_3 із
чоловіком ОСОБА_4. Спільне проживання
із дочкою та зятем не склалось по тих
причинах, що між сторонами постійно
виникають сварки та конфлікти. ОСОБА_1
неодноразово зверталась в міліцію із
заявами про нанесення їй побоїв. В
результаті чого ОСОБА_1 перейшла жити у
інше житлове приміщення, оскільки не
може належним чином користуватись та
розпоряджатись своєю власністю. Тому
ОСОБА_1 просить суд зобов'язати ОСОБА_3,
ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні жилим будинком за адресою
по АДРЕСА_1, вселити її у вказаний
будинок, заборонити ОСОБА_3, ОСОБА_4
створювати для неї перешкоди, які
полягають у забороні та обмежені
доступу до жилих і нежилих приміщень,
господарських будівель, присадибної
ділянки вказаного будинковолодіння,
користування належною їй худобою та її
особистими речами, зобов'язати ОСОБА_3,
ОСОБА_4 займати приміщення у
будинковолодінні лише ті, що визначені
нею як власником. Також ОСОБА_1 подала
заяву про застосування строків
позовної давності до об'єднаних
позовних вимог ОСОБА_3.

ОСОБА_3 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Почаївська
державна нотаріальна контора про
визнання частково недійсними свідоцтв
про право власності, їх реєстрацію та
визнання права власності, який ухвалою
суду об'єднано із первісним позовом
ОСОБА_1. В своїх позовних вимогах
позивач пояснила, що її батько ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в 1976 році
отримав свідоцтво на забудову
індивідуальної садиби в АДРЕСА_1
відповідно до рішення загальних зборів
колгоспу. В 1980 році її батьки
побудували житловий будинок з
надвірними будівлями, який став
належати колгоспному двору, головою
якого був її батько ОСОБА_8, а вони з
мамою - членами колгоспного двору. Ще за
життя 21.10.1998 року ОСОБА_8 заповів своє
майно ОСОБА_1. Про отримання матір'ю
свідоцтва на право власності на весь
будинок ОСОБА_3 дізналась в 2014 році під
час оформлення ОСОБА_1 документів до
суду. Оскільки ОСОБА_3 була членом
колгоспного двору, проживала із
батьками в даному будинку, то просить
суд визнати свідоцтво про право
особистої власності на домоволодіння,
що знаходиться в АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_8 Почаївською міською радою 21
вересня 1981 року та зареєстроване в
Кременецькому БТІ 24 вересня 1981 року за
реєстраційним № 1083 частково недійсним
в частині визнання права на 1/3 частину
домоволодіння; визнати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане
завідуючою Почаївської державної
нотаріальної контори Суль Г.М. 11 січня
2001 року ОСОБА_1 на спадкове майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, яке
складається з житлового будинку з
надвірними будівлями, зареєстроване в
реєстрі за № 30, частково недійсним в
частині визнання права на 1/3 частину
домоволодіння; визнати реєстраційне
посвідчення на об'єкти нерухомого
майна, видане Кременецьким районним
бюро технічної інвентаризації 07 лютого
2001 року ОСОБА_1, що посвідчує її право на
будинковолодіння в цілому, яке
розташоване в АДРЕСА_1 частково
недійсним в частині посвідчення права
ОСОБА_1 на 1/3 частину будинковолодіння;
та визнати за нею право власності на 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 113, 7 кв.м., житловою
площею 75,8 кв.м., сарай (літера Б), погріб
(літера Пг) загальною вартістю 106 806,00
гривень.

ОСОБА_1 та її представник в судовому
засіданні позов підтримали та
пояснили, що ОСОБА_1 є власником будинку
по АДРЕСА_1. ЇЇ дочка та зять створюють
їй перешкоди у користуванні та
розпорядженні власністю, виганяють її
з будинку, із ними в неї постійні
конфлікти. Її зять ОСОБА_4 наносить їй
побої, у зв'язку з чим вона змушена була
піти з дому. Відповідачі змінили замки
у дверях та не пустили її до дому, а тому
вона просить усунути перешкоди -
вселити її у власний будинок. Подальше
спільне проживання із відповідачами
вважає можливим лише при умові, що
відповідачі не будуть чинити перешкоди
їй у володінні будинковолодінням. У
задоволенні позову ОСОБА_3 просить
відмовити, оскільки ОСОБА_3 пропустила
строки звернення до суду. Ще у 2001 році
їй було відомо про оформлення ОСОБА_1
спадщини на весь будинок.

ОСОБА_3, та її представник поданий нею
позов підтримали. У задоволенні позову
ОСОБА_1 просять відмовити, оскільки
вважають, що ОСОБА_1 оговорює її та її
чоловіка, ніяких погроз щодо її життя
вони не чинять, вона із чоловіком не
виганяє її з хати та не перешкоджає їй
користуватись її власністю. ОСОБА_3
пояснила, що знала про те, що її мати
оформляє спадщину після смерті батька,
однак, про порушення свого права на
обов'язкову частку у спадщині як члена
колгоспного двору вона дізналась
нещодавно, після подання матір'ю позову
в суд про виселення.

ОСОБА_4 суду пояснив, що він не чинить
перешкоди ОСОБА_1 в користуванні нею
будинковолодінням, а навпаки, ремонтує
будинок, господарські приміщення, веде
домашнє господарство. В грудні 2013 році
ОСОБА_1 добровільно залишила свій
будинок і до даного часу не
повернулась. Конфлікти, які виникають у
їх сім'ї можуть бути вирішені без
втручання правоохоронних органів.
Однак, ОСОБА_1 оговорює їх. Просить у
позові відмовити, позов ОСОБА_3
задоволити.

Представник Почаївської державної
нотконтори в судовому засіданні
пояснив, що житловий будинок АДРЕСА_1
відноситься до колгоспного двору,
головою якого був ОСОБА_8. У спадковому
майні ОСОБА_1 має право на 2/3 частини
житлового будинку (1/3 - як член
колгоспного двору та 1/3 - як спадкоємець
після смерті ОСОБА_8). ОСОБА_3 як член
колгоспного двору має право на
обов'язкову 1/3 частину житлового
будинку. Тому при зверненні ОСОБА_1 в
державну нотаріальну контору нотаріус
повинен був відмовити в оформленні
права на спадщину, роз'яснивши право на
звернення до суду, оскільки,
спадкоємицею ОСОБА_8 у даному
колгоспному дворі є не лише ОСОБА_1, а й
ОСОБА_3.

В судове засідання представник
Кременецької районної державної
адміністрації не з'явився, однак подав
до суду заяву, у якій просить слухати
справу у його відсутності, позов ОСОБА_1
в частині виселення неповнолітньої
ОСОБА_10 не підтримує.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
свідків, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11
пояснив, що він є сільським головою с.
Ст. Почаїв. ОСОБА_1 є депутатом
сільської ради. В 2011 році в її будинок
вселились і разом із нею проживають її
дочка,зять і внуки. Вперше в листопаді
2013 року ОСОБА_1 поскаржилась на
поведінку дітей, а саме: що вони не
пускають її у власний будинок. Вказану
заяву ОСОБА_1 розглянуто на засіданні
адмінкомісії сільської ради. Сторони
на засідання комісії не з'явилися.
Спірний житловий будинок відноситься
до колгоспного двору.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12
пояснив, що 30.12. 2013 р. він був членом
комісії сільської ради, яка виходила в
спірне господарство по заяві ОСОБА_1
При комісії зять виражався відносно
ОСОБА_1 нецензурними словами, виганяв
її, бив. Дочка його підтримувала. Був
присутній також голова сільської ради.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду пояснили,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вигнали з хати
ОСОБА_1, при цьому її ображали і
виражалися в її адресу нецензурними
словами. Вона вимушена ночувати в
старій, закинутій, пустій батьківській
хаті, хоча свій будинок будувала сама, а
дочка з зятем прийшли жити до неї в 2011
році.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 суду пояснили, що
ОСОБА_1 проживала у своєму будинку до 2011
року сама. Тримала господарство: коня,
корову, телицю, обробляла паї і город. В
2011 році до неї вселилися зять, дочка і
внуки - відповідачі по справі. До жовтня
2013 року у них конфліктів не було. В
подальшому з листопада 2013 року ОСОБА_1
залишила свій будинок, а повернувшись
не змогла попасти в хату, бо були
замінені замки та замкнута брама.
ОСОБА_1 зверталась в сільську раду. При
виході комісії в будинковолодіння
ОСОБА_1, було зроблено зауваження
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про недопустимість їх
поведінки по відношенню до власниці
будинку і рекомендовано не
заперечувати проти вселення
ОСОБА_1.Однак вони виражались
нецензурними словами. Був складений
адміністративний протокол. На розгляд
в адмінкомісію сільської ради ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не з'явились. За своїми
особистими речами ОСОБА_1 приходить у
свій будинок з будь-ким зі своїх
односельчанів.

Свідки ОСОБА_20, ОСОБА_21 в суді пояснили,
що між сторонами по справі почали
виникати конфлікти перед січнем 2014
року. ОСОБА_1 з будинку ніхто не виганяв,
вона самостійно пішла проживати в
старий будинок, а на даний час ОСОБА_1
проживає у своєї подруги ОСОБА_13.

Згідно реєстраційного посвідчення
Кременецьким РК БТІ від 07.02.2001 року ,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом серії АВО № 356974
посвідченого державною нотаріальною
конторою 11.01.2001 року, зареєстрованого
за Р № 30, право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_1.Згідно будинкової книги
прописки громадян, що мешкають в
будинку АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Згідно довідок Почаївської РКЛ
поліклінічного відділення ОСОБА_1
перебувала на стаціонарному лікуванні
з 31.12.2013 р. по 09.01.01.2014 р., 20.01.2014 р. по 03.02.2014
р. із діагнозом - струс головного мозгу.

Згідно рапортів чергового
Кременецького РВ УМВСУ в
Тернопільській області 14.02.2014 року о 13:00
год. та 15.01.2014 року о 12:10 год. у РВ із
заявами зверталась ОСОБА_1 про те, що
під час сварки із зятем ОСОБА_4,
останній спричинив їй тілесні
ушкодження.

Згідно акту обстеження умов проживання
сім'ї ОСОБА_1, затвердженого сільським
головою Старопочаївської сільської
ради 30.12.2013 року, у житловому будинку
АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_10, з'ясовано, що у сім'ї
стався конфлікт, під час якого ОСОБА_4
ображав ОСОБА_1 нецензурними словами та
виганяв її з дому.

Згідно матеріалів перевірки № Д-138 за
заявою ОСОБА_1, проведено перевірку за
зверненням ОСОБА_1, в якому йдеться про
те, що її дочка ОСОБА_3 16.01.2013 року по
телефону погрожувала заявниці
фізичною розправою.

Згідно відповіді Кременецького РВ
УМВСУ в Тернопільській області № 2870
від 10.04.2014 року кримінальне провадження
№ 0000031 від 15.01.2014 року за заявою
ОСОБА_1 закрите, оскільки в діях ОСОБА_4
відсутній склад злочину за ст. 125 КК
України.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно заповіту від 21.10.1998 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 30
завідувачем Почаївської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_8 на
випадок своєї смерті все належне йому
майно на праві власності заповів
ОСОБА_1.

13.02.2008 року ОСОБА_1 звернулася в
Почаївську державну нотаріальну
контору із заявою про видачу їй
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 11.01.2001 року
спадкоємцем майна померлого ОСОБА_8 є
ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про народження
батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_8, ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва на забудову
індивідуальної садиби в АДРЕСА_1 її
забудовником на підставі рішення
виконавчого комітету Ст. Почаївської
сільської ради № ІІ від 12 червня 1976
року є ОСОБА_8.

Згідно довідки Старопочаївської
сільської ради № 59 від 16.01.2014 року,
станом на 15.04.1991 року в житловому
будинку по АДРЕСА_1 проживали та були
зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Згідно довідки Кременецького РК БТІ №
101 від 17.02.2014 року житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями в
АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1,
інвентаризаційна вартість житлового
будинку загальною площею 113, 7 кв.м.,
житловою площею 75,8 кв.м. становить 106
806,00 гривень.

Відповідно до ст.358 ЦК України, кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини майна в натурі, яка відповідає
його частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядженням своїм
майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
правомірно вимагає усунення перешкод у
здійсненні нею права користування
житловим будинком, її права щодо
володіння, користування житлом
порушені відповідачами, а тому вони
підлягають поновленню судом шляхом
зобов'язаня ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути
перешкоди у користуванні жилим
будинком за адресою АДРЕСА_1 та
вселення ОСОБА_1 у вказаний будинок,
заборони ОСОБА_3, ОСОБА_4 створювати для
ОСОБА_1 перешкоди, які полягають у
забороні та обмеженні доступу до жилих
і нежилих приміщень, господарських
будівель, присадибної ділянки
вказаного будинковолодіння,
користування належною їй худобою та її
особистими речами.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК 2003 року
положення зазначеного Кодексу
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли
до набрання чинності Цивільним
кодексом України 2003 року, положення
цього Кодексу застосовуються до тих
прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що
виникли раніше, застосовується діюче
на той час законодавство, зокрема,
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, ще регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на
майно, яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Розмір частки
члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» за змістом статті 391 ЦК
позовна давність не поширюється на
вимоги власника чи іншого володільця
про усунення перешкод у здійсненні ним
права користування чи розпорядження
своїм майном, що не пов'язані з
позбавленням володіння, оскільки
правопорушення є таким, що триває у
часі. У зв'язку із цим тривалість
порушення права не перешкоджає
задоволенню такої вимоги судом.

Оскільки правовідносини виникли до
набрання новим Кодексом чинності і не
мають продовжувального характеру, то
суд при розгляді має керуватись
положеннями ЦК 1963 року.

Відповідно до ст.ст. 120, 121 ЦК 1963 року
майно колгоспного двору належить
його членам на праві сумісної
власності. Володіння, користування і
розпорядження майном колгоспного
двору здійснюється за згодою всіх
членів двору.

Відповідно до ст. 123 ЦК 1963 року розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
спільно проживали АДРЕСА_1 і були
членами одного колгоспного двору,
головою якого був ОСОБА_8. ОСОБА_8 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Судом встановлено, що
ОСОБА_1, ОСОБА_3 набули права власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, а тому в спадкову масу
входила лише 1/3 частина спірного
будинковолодіння, яка належала ОСОБА_8
як голові (члену колгоспного) двору.

Оскільки ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а
ОСОБА_3 просить визнати недійсним
свідоцтво про право особистої
власності на домоволодіння, що
знаходиться в АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_8 що виключає необхідність у
скасуванні рішення сільської ради та
правовстановлюючих документів, суд
вважає, що позовні вимоги позивача в
цій частині задоволенню не підлягають.
А позовні вимоги про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, видане завідуючою
Почаївської державної нотаріальної
контори Суль Г.М. 11 січня 2001 року ОСОБА_1
на спадкове майно померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, зареєстроване в
реєстрі за № 30, частково недійсним в
частині визнання права на 1/3 частину
домоволодіння, про визнання
реєстраційного посвідчення на об'єкти
нерухомого майна, видане Кременецьким
районним бюро технічної
інвентаризації 07 лютого 2001 року ОСОБА_1,
частково недійсним в частині
посвідчення права ОСОБА_1 на 1/3 частину
будинковолодіння, про визнання за
ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 113, 7 кв.м., житловою площею 75,8
кв.м., сарай (літера Б), погріб (літера Пг)
загальною вартістю 106 806,00 гривень
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 328,379,386,391,392 ЦК України ,
суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Кременецька
районна державна адміністрація про
усунення перешкод в користуванні
житловим будинком шляхом вселення та
зобов'язання не чинити перешкод -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути
перешкоди у користуванні жилим
будинком за адресою АДРЕСА_1, вселити
ОСОБА_1 у вказаний будинок, заборонити
ОСОБА_3, ОСОБА_4 створювати для ОСОБА_1
перешкоди, які полягають у забороні та
обмеженні доступу до жилих і нежилих
приміщень, господарських будівель,
присадибної ділянки вказаного
будинковолодіння, користування
належною їй худобою та її особистими
речами.

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Почаївська державна
нотаріальна контора про визнання
частково недійсними свідоцтв про право
власності, їх реєстрацію та визнання
права власності - задовольнити
частково.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане
завідуючою Почаївської державної
нотаріальної контори Суль Г.М. 11 січня
2001 року ОСОБА_1 на спадкове майно
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, яке
складається з житлового будинку з
надвірними будівлями, зареєстроване в
реєстрі за № 30, частково недійсним в
частині визнання права на 1/3 частину
домоволодіння.

Визнати реєстраційне посвідчення на
об'єкти нерухомого майна, видане
Кременецьким районним бюро технічної
інвентаризації 07 лютого 2001 року ОСОБА_1,
що посвідчує її право на
будинковолодіння в цілому, яке
розташоване в АДРЕСА_1 частково
недійсним в частині посвідчення права
ОСОБА_1 на 1/3 частину будинковолодіння.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1,
загальною площею 113, 7 кв.м., житловою
площею 75,8 кв.м., сарай (літера Б), погріб
(літера Пг) загальною вартістю 106 806,00
гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати по справі покласти на
сторони в межах сум ними понесеними.

Зняти арешт з будинковолодіння по
АДРЕСА_1, накладений ухвалою
Кременецького районного суду від 11
березня 2014 року.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Кременецький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: