Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1568/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Цоток
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л.,
Фомічова С.Є.

із секретарем: Лазаренко
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах", ОСОБА_3, третя
особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк", про стягнення
невиплаченого страхового
відшкодування та матеріальної шкоди,
за апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах" на рішення
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 15 квітня
2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах" (ПАТ "СК
"Інгосстрах") та ОСОБА_3, третя особа -
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк" (надалі
по тексту Банк), про стягнення
невиплаченого страхового
відшкодування та матеріальної шкоди в
сумі 213104 грн. і судових витрат.

В обґрунтування позову зазначала, що
вона на праві приватної власності
володіє автомобілем "RENAULT MAGNUM", д/н
НОМЕР_3, та напівпричепом "Orthaus", д/н
НОМЕР_2. Між нею та ПАТ "СК "Інгосстрах"
25.07.2013 року було укладено договори
страхування вказаних наземних
транспортних засобів за № DNHUA136P356 та №
DNHUA136P3C3. 02.10.2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої застраховані
транспортні засоби зазнали механічних
пошкоджень. Однак відповідач в
порушення взятих на себе зобов'язань
ухиляється від виплати страхового
відшкодування.

З урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог (а.с.131-135) ОСОБА_2 просила
суд стягнути з ПАТ "СК "Інгосстрах" на її
користь 213802,25 грн., в тому числі
невиплачене страхове відшкодування в
сумі 211371,48 грн. і пеню за час
прострочення виплати з 13.12.2013 р. по
07.04.2014 р. в розмірі 2430,77 грн., та стягнути
з ОСОБА_3 заподіяну шкоду в сумі 1062,17
грн., що відповідає розміру франшизи.

Рішенням Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 15.04.2014 року позов
задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ПАТ "Страхова компанія
"Інгосстрах" на користь ОСОБА_2
невиплачене страхове відшкодування та
пеню за несвоєчасну виплату страхового
відшкодування на загальну суму 213802,25
грн., а також судовий збір в сумі 2138,02
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування заподіяної
шкоди кошти в сумі 1062,17 грн., а також
судовий збір в сумі 10,62 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "СК
"Інгосстрах" ставиться питання про
скасування судового рішення з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволення позову і розподіл судових
витрат. Зазначено, що висновки суду не
відповідають обставинам справи. Так,
згідно постанови Добровеличківського
районного суду від 09.10.2013 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адмінвідповідальності судом
встановлено, що останній керував
транспортним засобом в аварійному
стані, а згідно п.16.6 Договору
страхування страховик не несе
відповідальності, якщо страхувальник
використовував транспортний засіб в
аварійному стані. Крім того, судом не
взято до уваги, що вигодонабувачем
являється Банк, який і має виключне
першочергове право на отримання
страхового відшкодування, згода Банком
на виплату позивачу страхового
відшкодування не надавалася.

Представник Банка та відповідач ОСОБА_3
в судове засідання не з'явилися, про
день, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення судової повістки (а.с.211, 212).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ПАТ "СК "Інгосстрах", який
підтримав доводи апеляційної скарги,
представника позивача, яка погодилась
з рішенням суду, вивчивши матеріали
справи, перевіривши в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України,
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 є
власником автомобіля "RENAULT MAGNUM", д/н
НОМЕР_3, та напівпричепа "Orthaus", д/н
НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвами
про реєстрацію транспортних засобів №
НОМЕР_8 виданим Вільшанським ВРЕР УДАІ
УМВС України в Кіровоградській області
та № НОМЕР_9, виданим Новоукраїнським
РЕВ УДАІ УМВС України в
Кіровоградській області (а.с.159).

25.07.2013 року між приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Інгосстрах", в особі голови правління
Осадчого О.В., та ОСОБА_2 було укладено
договір добровільного страхування
наземних транспортів за № DNH0UA-136P356 та №
DNH0UA-136P3С3, строком дії з 29.07.2013 року по
28.07.2014 року, місцем його дії визначена
територія України (а.с.12-15).

Згідно п.3 вказаних договорів
страхування вигодонабувачем є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк" як
кредитодавець по кредитному договору
від 26.07.2013 року, укладеному між Банком
та ОСОБА_2 (а.с.5-11).

Відповідно до пунктів 4-5 предметом
Договорів є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
закону, пов'язані з володінням,
користуванням наземними транспортними
засобами автомобілем "RENAULT MAGNUM", 2004 року
випуску, д/н НОМЕР_3, та напівпричепом
"Orthaus", 1997 року випуску, д/н НОМЕР_2.
Страхова сума автомобіля складає 126011,25
грн., напівпричепа - 86422,40 грн., страхова
премія автомобіля складає 3906,35 грн.,
напівпричепа - 2506,25 грн.

Підпунктом 5.1 Договорів передбачено, що
при вирішенні питання щодо виплати
страхового відшкодування
використовується дійсна вартість
транспортного засобу, визначена на
дату настання страхового випадку. При
цьому визначення дійсної вартості ТЗ
здійснюється згідно чинного
законодавства.

Відповідно до пунктів 6, 7 керувати
транспортним засобом має право
будь-яка особа на законних підставах.
До страхових випадків входить "ДТП" -
пошкодження застрахованого ТЗ
внаслідок ДТП, розмір франшизи
становить 0,5%.

Згідно п. 13.1.2, 13.1.3 Договорів страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхового відшкодування
страхувальнику або вигодонабувачу. При
настанні страхового випадку здійснити
виплату страхового відшкодування у
строки та в порядку, передбачені
Правилами страхування та розділом 15
цього договору.

Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
шляхом сплати страхувальнику пені у
розмірі 0,01 % від належної до сплати суми
за кожен день прострочення.

Відповідно до п.15.1 Договорів у разі
настання події, що має ознаки
страхового випадку, страхувальник
зобов'язаний: негайно (протягом 2 годин)
заявити про це в органи МВС; пройти
медичний огляд для встановлення факту
сп'яніння; протягом 48 годин сповістити
про це страховика в особі страхового
агента в письмовій формі.

Згідно платіжних доручень № 204 від
29.07.2013 року та № 205 від 29.07.2013 року
позивач сплатила страховий платіж по
кожному з договорів у повному обсязі
(а.с.16-17).

Постановою Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 09.10.2013 року по справі про
адміністративне правопорушення №
387/1599/13-п, встановлено, що ОСОБА_3 02.10.2013
року, о 13 годині 50 хвилин, на 53 кілометрі
автошляху сполученням
Новоархангельськ-Миколаївка, керуючи
автомобілем "RENAULT MAGNUM" д/н НОМЕР_3 та
напівпричепом "Orthaus" д/н НОМЕР_2, через
механічну несправність автомобіля не
справився з керуванням, з'їхав у кювет
та допустив перекидання напівпричепа.
Внаслідок ДТП автомобіль та
напівпричіп отримали механічні
пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3
порушив вимоги п.п. 31.4 ПДР України
(а.с.38).

Вказана подія відповідно до п.7
договорів є страховим випадком.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
використовував зазначені вище
транспортні засоби на законних
підставах.

Листом від 13.12.2013 року за № 13-12/02-16 ПАТ
"СК "Інгосстрах" повідомило ОСОБА_2 про
відмову у виплаті страхового
відшкодування по страховому випадку,
що мав місце 07.10.2013 року, згідно
страхового акту № 7086493 від 13.12.2013 року,
на підставі п.16.6. Договорів, відповідно
до якого: страховик не несе
відповідальності, якщо страхувальник
використовував транспортний засіб в
аварійному стані (визначення
технічного стану та обладнання
транспортного засобу здійснюється
згідно з Правилами дорожнього руху
України) (а.с.28).

Однак згідно копії протоколу перевірки
технічного стану транспортного засобу
№ 00378-00065-12 від 10.12.2012 року, виданого
центром діагностики ФОП ОСОБА_5,
транспортний засіб "RENAULT MAGNUM" д/н НОМЕР_3
після технічного контролю визнано
технічно справним. Датою чергового
проходження обов'язкового технічного
контролю зазначено 10.12.2013 року (а.с.30).

Відповідно до протоколу перевірки
технічного стану транспортного засобу
№ 00265-02177-13 від 04.06.2013 року, виданого
Новоукраїнською філією ТОВ
«Автомобільний діагностичний центр»,
транспортний засіб напівпричеп "Orthaus"
д/н НОМЕР_2, визнано технічно справним.
Датою чергового проходження
обов'язкового технічного контролю
зазначено 04.06.2014 року (а.с.29).

Згідно запису механіка з лінії ФОП
ОСОБА_2 в журналі обліку виходу
автомобілів на лінію і повернення
02.10.2013 року о 13 годині 20 хвилин при
виїзді з місця стоянки автомобіль
«РЕНО» д/н НОМЕР_3 був у справному стані.
При поверненні на місце стоянки, що
мало місце о 16 годині 45 хвилин вказаний
транспортний засіб був в аварійному
стані після ДТП (а.с.31-37).

Відповідно до письмових пояснень
відповідача ОСОБА_3 технічна
несправність автомобіля виникла вже
після його виїзду з місця стоянки, під
час руху, а саме було зруйновано
центральний болт правої задньої ресори
автомобіля, в зв'язку з чим водій
відповідно до п. 31.5 ПДР України
зобов'язаний був рухатися якомога
коротшим шляхом до місця стоянки або
ремонту, дотримуючись запобіжних
заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і
9.11 ПДР України, проте не справився з
керуванням та допустив перекидання
причепа, що й потягло за собою
відповідальність ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП
(а.с.155-157).

Згідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» від 07.03.1996 року
страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 8 Закону страховий
ризик - певна подія, на випадок якої
проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання. Страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону передбачено, що
страхове відшкодування - це страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Відповідно до ст. 20 Закону страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати або
страхового відшкодування
страхувальнику, при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк. Страховик несе
майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування)
шляхом сплати страхувальнику
неустойки (штрафу, пені), розмір якої
визначається умовами договору
страхування або законом.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК
України договір являється обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Статтею 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 979 ЦК України визначено, що
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 988 ЦК
України страховик зобов'язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Статтею 991 ЦК України та
укладеними між сторонами договорами
страхування передбачено підстави, за
яких страховик має право відмовитися
від здійснення страхової виплати.
Рішення страховика про відмову
здійснити страхову виплату
повідомляється страхувальникові у
письмовій формі з обгрунтуванням
причин відмови.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Суд першої інстанції, повно і
об»єктивно дослідивши обставини, на
які сторони посилались в обґрунтування
своїх доводів і заперечень, дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач безпідставно відмовив
позивачеві у виплаті страхового
відшкодування. Висновок страховика про
порушення страхувальником обов»язків,
передбачених умовами договору
страхування, зокрема п. 16.6 щодо
використання транспортного засобу у
аварійному стані спростовується
наявними в справі письмовими доказами
про технічний стан та обладнання
автомобіля і напівпричепа на час
страхового випадку (а.с. 29-37).
Несправність автомобіля виникла
раптово під час його руху і призвела до
втрати керування цим транспортним
засобом, що встановлено судом першої
інстанції.

Зі звіту про оцінку автомобіля №
226/13 від 14.10.2013 року, складеного
суб'єктом оціночної діяльності ПП
ОСОБА_6, вбачається, що вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля "RENAULT MAGNUM" д/н
НОМЕР_3 станом на 09.10.2013 року складає
164854,25 грн. При визначенні вказаної суми
оцінювачем враховано коефіцієнт
фізичного зносу деталей КТЗ (а.с.39-44).

Звітом про експертну оцінку
напівпричепа №002/14 від 31.01.2014 року,
складеного суб'єктом оціночної
діяльності ОСОБА_7, визначено вартість
матеріального збитку, завданого
власнику напівпричепа "Orthaus" д/н НОМЕР_2
станом на 03.01.2014 року - 133713,53 грн. При
його визначенні оцінювачем враховано
коефіцієнт фізичного зносу складників
(а.с.61-67).

Відповідно до п.10.1 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту, затверджених генеральним
директором ЗАТ "СК "Інгосстрах" 10.07.2006
року, у разі настання страхового
випадку розмір збитків може бути
підтверджено актом дослідження
спеціаліста товарознавця.

ПАТ "СК "Інгосстрах" не заперечувалось
проти визначених у звітах розмірів
збитків та не надано доказів на
спростування вказаних розмірів
збитків.

З огляду на викладене, колегія суддів
погодилась з висновком суду про
настання страхового випадку та
безпідставність висновку про відмову у
виплаті страхового відшкодування,
передбаченого договорами страхування
транспортних засобів, тому вважає, що
рішення суду в частині примусового
стягнення страхового відшкодування в
сумі 211371 грн. 48 коп., згідно страховим
сумам по автомобілю та напівпричепу
(164854 грн. 25 коп. + 86422 грн. 40 коп.) за
виключенням 5% - франшизи, відповідає
умовам п.15 Договорів та вимогам
законодавства, що регулює дані
правовідносини.

В той же час, суд першої інстанції
безпідставно погодився з викладеним
позивачем розрахунком пені за
несвоєчасне здійснення виплати
страхового відшкодування.

За загальним правилом виконання
зобов"язання може забезпечуватись
неустойкою (пенею), яка передається
боржником кредиторові у разі порушення
зобов"язання (ст.ст.546, 549 ЦК України.)

Згідно з ст. 992 ЦК України у разі
несплати страховиком страхувальникові
або іншій особі страхової виплати
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку в розмірі, встановленому
договором або законом.

За укладеними між сторонами договорами
страхування ТЗ (п. 13.1.3) страховик
зобов"язаний здійснити виплату
страхового відшкодування у порядку та
строки, пекредбачені п. 15 договору і
несе майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхового
відшкодування шляхом сплати пені у
розмірі - 0,01 % від належної до сплати
суми за кожен день прострочки.

Суд не врахував ці вимоги закону і
умови договору, не звернув уваги, що між
сторонами існував спір з приводу
наявності підстав для виплати
страхового відшкодування, до вирішення
якого страхова компанія не може нести
майнової відповідальності за
несвоєчасність здійснення виплати,
тому рішення суду в частині стягення
пені є необгрунтованим і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні цих вимог за
їх безпідставністю.

Враховуючи це, підлягає уточненню та
зміні зазначений судом в резолютивній
частині рішення розмір стягнутого
страхового відшкодування шляхом його
зменшення на суму пені.

ПАТ КБ "ПриватБанк" не скористалося
своїм правом на отримання страхового
відшкодування, тому відповідно до
вимог ч. 4 ст. 636 ЦК України таке право
виникло у позивача.

Банк, який брав участь у розгляді
справи як третя особа, відповідно до
ст.34 ЦПК України із самостійними
вимогами не звертався.

Рішення суду в частині стягнення
страхового відшкодування на користь
позивачки, яка за даними ПАТ КБ
"ПриватБанк" не має поточної кредитної
заборгованості (а.с. 158, 216), відповідає
умовам договору, передбаченим п. 15.19.1,
і банком не оскаржується.

Доводи ПАТ "СК "Інгосстрах" щодо
порушення судом прав банку як
вигодонабувача на одежання страхового
відшкодування є необгрунтованими.

В іншій частині рішення суду
відповідає обставинам справи, зібраним
доказам та вимогам норм матеріального
права і не підлягає зміні або
скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями чи бездіяльністю фізичної особи,
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вірно врахував, що франшиза, яка
згідно договорів страхування від 25.07.2013
року № DNH0UA-136P356 та № DNH0UA-136P3С3 становить
1062,17 грн., не відшкодовується
страховиком то позивач має право
вимагати відшкодування збитків з
винної у ДТП особи, а саме з ОСОБА_3

Відповідно ст.88 ЦПК України
підлягає зміні визначений судом розмір
судового збору зі зменшенням його
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 325 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах" задовольнити
частково.

Рішення Добровеличківського районного
суду Кіровоградської області від 15
квітня 2014 року в частині сплати пені
скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
про стягнення пені.

В частині стягнення страхового
відшкодування рішення змінити.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Інгосстрах", 49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 32, , п/р 0686 в ПАТ КБ «ПриватБанк»,
МФО 305299, на користь ОСОБА_2, жительки:
АДРЕСА_1, індивідуальний номер НОМЕР_7,
невиплачене страхове відшкодування в
сумі 211371,48 грн., та судовий збір в сумі
2113 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: