Справа № 146/660/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" червня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді
Скаковської І.В.,

за участю секретаря
Гриб Ю.А.,

позивача
ОСОБА_1,

представників
відповідача Стрелкової З.С.,
Споришева М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт. Томашпіль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеського інституту Приватного
акціонерного товариства «Вищий
навчальний заклад» Міжрегіональної
академії управління персоналом про
стягнення заборгованості по зарплаті
та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з цим позовом до Одеського
інституту Міжрегіональної Академії
Управління Персоналом (далі МАУП) про
стягнення заборгованості по зарплаті
та відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що незважаючи на
його численні запити та запити
Томашпільського районного суду до МАУП
щодо надання документів про зарплату
позивача за весь період його роботи в
інституті, починаючи з квітня 2004 року
по 1 квітня 2013 року, МАУП до цих пір не
надано відповідей на запити та не
надало зазначених документів.

Це, зокрема, пояснюється тим, що
порівняння фактично отриманих
позивачем доходів відповідно даних
наданих йому Пенсійним фондом, суттєво
відрізняється та є значно нижчим
доходів від передбачених штатними
розписами

Згідно рішення Томашпільського
районного суду від 10 жовтня 2013 року, яке
вступило в законну силу, було доведено
суттєву недоплату позивачу зарплатних
коштів. Однак рішення суду не виконано
досі, через що позивач вимушений
звернутися до суду.

Також позивач зазначив, що відповідно
до наявних документів він мав отримати

за 2010р. - до виплати 33279,19 грн., фактично
отримав - 20306,12 грн., недоплата становить
- 12793.07 грн.; за 2011р. - 37012,00 грн., фактично
отримав - 26272,54 грн., недоплата - 10739,46
грн.; за 2012р. - 37539,16 грн., фактично
отримав - 27363,36 грн., недоплата - 10175,80
грн.; за січень-березень 2013р - 9381,00 грн.,
фактично отримав - 7819,24 грн. недоплата -
1561,76 грн.

Таким чином, за розцінками МАУП, що
суттєво, всупереч нормативних актів
Міністерства освіти та науки України
занижені, позивач не отримав за період
з 1 січня 2010 р. по 31 березня 2013 р. - 35 270,09
грн. Також позивачу не було виплачено
оздоровчих за 2010р. - 3152 грн., 2011р. - 3760
грн., 2012р. - 3760 грн., 2013р. - 4800 грн. Всього -
15 472 грн.

Окрім того, позивачу досі не виплачено
кошти, які він мав отримати за
договором №3 від 19 червня 2013р. між ним
та МАУП відповідно Актів
здавання-приймання наданих послуг від
27 червня 2013р. та 3 липня 2013р., відповідно
на суми 494,40 грн. та 247,20 грн. Всього - 741,6
грн. ОСОБА_1 пішов на зустріч Інституту
та погодився взяти участь в державних
іспитах, захисті дипломних і курсових
робіт, практик тощо, будучи звільненим
у ганебний спосіб з посади директора
інституту. Довідку про доходи позивача
та рух коштів на його особистому
зарплатному рахунку за час роботи
позивача в Академії з 2004 по 2013 р. йому
навмисно до цих пір не надано.
Відповіді на його заяви з цього приводу
він також не отримав. Запити суду щодо
цього залишились не виконаними,
проігнорованими адміністрацією ОІ
МАУП та ПАТ ВНЗ МАУП м. Київ.

Також позивач зазначив, що у
відповідності до ст. ст. 47, 116 КЗпП
України, відповідач був зобов'язаний в
день звільнення видати йому належним
чином заповнену трудову книжку та
виплатити розрахункові кошти, однак,
відповідач до цих пір не сплатив
розрахункової суми. Згідно зі ст. 117
КЗпП України, в разі невиплати з вини
підприємства належних позивачу сум в
день звільнення, підприємство повинно
було сплатити йому середній заробіток
за час затримки по день фактичного
розрахунку. Отже, окрім прямої
заборгованості заробітної плати,
відповідач повинен був сплатити
позивачу компенсацію за затримку
розрахункових коштів(ст. 117 КЗпП
України) в розмірі 17 000 грн.

А у відповідності до п. 2 Постанови КМ
України "Про затвердження Положення
про порядок компенсації працівникам
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати"
відповідач повинен виплатити позивачу
компенсацію (індексацію) за кожен
місяць затримки відповідно до індексу
споживчих цін та компенсацію за
затримку розрахункових коштів (ст. 117
КЗпП України) в розмірі 17 000 грн.

Несвоєчасна та неналежна виплата
заробітної плати за час роботи в МАУП
змусила позивача отримувати кредити в
банку для утримання житла, соціальних
потреб, лікування членів його сім'ї.
Несвоєчасна та неналежна виплата
заробітної плати за час роботи в МАУП
принижували позивача, його честь та
гідність, так як він є публічною
людиною. Позивач страждав з цього
приводу та страждає по теперішній час.
За причини невиплати йому зарплатних
коштів на нього були накладені штрафні
санкції банків - «Райфайзен банку
Аваль» та «Укрсоцбанку» («Юнікредіт
банк»),

Враховуючи вищевикладене,
ОСОБА_1просить суд зобов'язати
відповідача сплатити йому
заборгованість по заробітній платі з 1
січня 2010 р. по 31 березня 2013 року,
відповідно тарифних ставок за
займаними ним посадами в МАУП в сумі
35270,09 грн., оздоровчі в сумі 15 472 грн., за
виконання договірних робіт в сумі 741,60
грн., компенсацію за затримку
розрахункових (ст. 117 КЗпП України) в
розмірі - 17000 грн. ; моральну шкоду в
розмірі - 50 000 грн. Всього - 118 483,69 грн.

29 травня 2014 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою у якій збільшив
позовні вимоги, а саме просив стягнути
з відповідача моральну шкоду у розмірі
150000 грн.

В подальшому позивач відмовився від
позову в частині стягнення компенсації
за затримку розрахункових в розмірі - 17
000 грн. та проведення індексації
невиплаченої заробітної плати.

10 червня 2014 року надійшло заперечення
проти позову від відповідача по справі
ПАТ «Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна Академія Управління
персоналом», в якому відповідач
зазначає, що вимоги, які викладені в
позовній заяві, є незаконними,
необгрунтованими та такими, що
суперечать чинному законодавству .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов зі зміненими позовними вимогами
підтримав за обставин, зазначених у
ньому, попросив позов задовольнити.
Крім того просив стягнути з
відповідача грошові кошти за виконання
робіт за договором про надання послуг.

Представники відповідача Стрелкова З.С
та Споришев М.О. позов не визнали.
Стрелкова З.С. в судовому засіданні
пояснила, що питання щодо виплати
недоплачених коштів ОСОБА_1 вже
вирішувалося Томашпільським районним
судом Вінницької області, щодо якого є
рішення від 10 жовтня 2013 року. Вважає, що
нарахування по заробітній платі
нараховувалось та виплачувалося
згідно штатного розпису. Також
наголосила, що кожен рік ВУЗом
видається наказ про відпустку
викладачів, згідно якого викладачі
отримують належні їм кошти.

Представник відповідача за
довіреністю Споришев М.О. також
наголосив, що справа вже розглядалася
Томашпільським районним судом, в
результаті якої винесено рішення від 10
жовтня 2013 року. Також пояснив, що
позивачу не могло нараховуватися 0,5
ставки професора, так як ОСОБА_1
працював за погодинною оплатою праці.
Щодо оздоровчих коштів, то вони не
виплачувались нікому.

Суд заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, дослідивши
матеріали справи, дійшов наступного
висновку.

Як вбачається із наказу № 34-к від 8
жовтня 2003 року, ОСОБА_1 призначено
викладачем правових дисциплін з 17
жовтня 2003 року з погодинною оплатою
праці за сумісництвом (а.с.71).

Відповідно до наказу № 16-к від 10 квітня
2004 року ОСОБА_1 - викладача правових
дисциплін Одеської філії МАУП
переведено доцентом на постійне місце
роботи з 10 квітня 2004 року з окладом
згідно тарифікаційного списку (а.с.70).

З оглянутої в судовому засіданні
трудової книжки позивача вбачається,
що останнього було призначено наказом
№ 11-о від 30.08.2004 року завідувачем
кафедри права.

Рішенням академічної ради Міжнародної
Кадрової Академії від 29 травня 2006 року,
ОСОБА_1 присвоєно вчене звання
«Професор кафедри права» та видано
атестат серії НОМЕР_1, про що також є
відповідний запис у особовій картці
позивача (а.с.20).

Так, згідно копії штатного розпису
Одеського інституту МАУП на 2010 рік,
посадовий оклад завідуючого кафедри
права становить 2000 грн, професора права
2304 грн. (а. с. 9-10).

Відповідно до копії штатного розпису
Одеського інституту МАУП на 2011 рік
посадовий оклад завідуючого кафедри
права становить 2500 грн, професора права
2520 грн (а. с. 11-12).

Як вбачається з копії штатного розпису
Одеського інституту МАУП на 2012 рік,
посадовий оклад завідуючого кафедри
права становить 2500 грн, професора права
2520 грн (а. с. 13-14).

Щодо окладу завідуючого кафедри за 2013
рік, суд виходить із окладу,
встановленого на 2012 рік, оскільки в
подальшому відповідачем була
встановлена погодинна оплати праці,
однак це суперечить наказу № 16-к від 10
квітня 2004 року з якого вбачається, що
оплата праці позивачу здійснюється
відповідно до встановлено окладу
згідно тарифікаційного списку, а не
погодинно.

Отже, відповідно до вищевикладеного,
розмір заробітної плати завідуючого
кафедри права Одеського інституту МАУП
- позивача у справі ОСОБА_1 повинен
становити: за 2010 рік - 3152 грн. на місяць
( посадовий оклад 2000 грн. + 0,5 ставки
професора кафедри права 1152 грн)., за 2011
рік - 3760 грн. (посадовий оклад 2500 грн. + 0,5
ставки професора кафедри права 1260 грн.),
за 2012 рік - 3760 грн. (посадовий оклад 2500
грн. + 0,5 ставки професора кафедри права
1260 грн.) та за 2013 рік також 3760 грн.

Як вбачається із копій індивідуальних
відомостей пенсійного фонду про
застраховану особу, ОСОБА_1 за 2010 рік
нараховано - 24901,68 грн., за 2011 рік - 32063,12
грн., за 2012 рік - 33394,43 грн., з січня по
березень 2013 року - 9542,64 грн. (а.с.15-18).

Таким чином, провівши відповідні
розрахунки, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_1 недоотримав в 2010 році 12973,07 грн.,
в 2011 році - 10729,46 грн., в 2012 році 10175,80 грн.
та в 2013 році - 1561,76 грн., всього 35440,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу законів
про працю України заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів -
представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 Кодексу законів
про працю України при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Окрім того, як вбачається зі
змісту ст. 57 Закону України «Про
освіту» одною із гарантій держави є
забезпечення педагогічним та
науково-педагогічним працівникам
виплати допомоги на оздоровлення у
розмірі місячного посадового окладу
(ставки заробітної плати) при наданні
щорічної відпустки.

Як встановлено у судовому засіданні та
не заперечувалося представником
відповідача, допомога ОСОБА_1 на
оздоровлення не виплачувалася.

Так, враховуючи місячний
посадовий оклад за відповідні роки,
позивачеві за 2010 рік не було виплачено
3152 грн. допомоги на оздоровлення, за 2011
рік - 3760 грн., за 2012 рік 3760 грн., 2013 рік - 4800
грн. Всього 15472 грн.

Також позивач просив стягнути
моральну шкоду в розмірі 150000 грн.

Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

За порушення відповідачем трудових
прав ОСОБА_1 йому було завдано
моральної шкоди, що полягає у його
приниженні, оскільки останній є
публічною людиною, займав відповідне
становище в суспільстві, є професором
права.

Визначений ОСОБА_1 розмір
моральної шкоди суд вважає частково
обґрунтованим, а тому, виходячи з
принципу розумності та справедливості,
вважає визначити розмір завданої
моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Вимоги позивача ОСОБА_1 щодо
стягнення з відповідача грошових
коштів за виконання робіт за
договорами про надання послуг суд до
уваги не приймає, оскільки рішенням
Томашпільського районного суду від
10.10.2013 року дане питання вирішувалось,
зокрема, було відмовлено в цій частині
позову, так як вказані вимоги мають
характер договірних зобов'язань і не
можуть бути предметом розгляду в цій
справі про трудові правовідносини,
тобто підлягають розгляду в іншій
справі.

Твердження представників
відповідача про те, що такий позов вже
розглядався, суд вважає безпідставним,
оскільки 10.10.2013 року Томашпільським
районним судом був розглянутий
аналогічний позов про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
але за інший період.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 88
ЦПК України, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільняються позивачі -
за подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. Ставка
судового збору позовної заяви
майнового характеру встановлюється у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
установлена на 2014 рік мінімальна
заробітна плата, у місячному розмірі з 1
січня - 1218 грн.

Основна сума позову
становить у даній справі 50912,09 грн., з
відповідача Одеського інституту МАУП
підлягає стягненню в дохід держави
судовий збір в розмірі 509,12 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішення у
справах про присудження працівникові
виплати заробітної плати, але не більше
ніж за один місяць.

Згідно вказаного, суд уважає
допустити до негайного виконання
рішення в частині присудження ОСОБА_1
виплати заробітної плати за один
місяць.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 115-116, 237-1 Кодексу законів про
працю України, статями 10, 15, 57-64, 79, 88,
212-215, 218, 294, 367 ЦПК України, Закону
України «Про освіту», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеського
інституту Приватного акціонерного
товариства «Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна академія управління
персоналом» про стягнення
заборгованості по зарплаті та
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Одеського інституту
Приватного акціонерного товариства
«Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна академія управління
персоналом» на користь ОСОБА_1 35440,09
гривень (тридцять п'ять тисяч чотириста
сорок гривень дев'ять копійок)
заборгованості по виплаті заробітної
плати за період з 1 січня 2010 року по 31
березня 2013 року, оздоровчі в розмірі 15472
гривень (п'ятнадцять тисяч чотириста
сімдесят дві гривні та 1000 гривень (одну
тисячу гривень) моральної шкоди, а
всього 51912,09 (п'ятдесят одна тисяча
дев'ятсот дванадцять гривень).

Стягнути з Одеського інституту
Приватного акціонерного товариства
«Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна академія управління
персоналом» в дохід держави 509,12
гривень (п'ятсот дев'ять гривень
дванадцять копійок).

В іншій частині позову
відмовити.

Рішення суду в частині
присудженні працівникові виплати
заробітної плати за один місяць
допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: І. В. Скаковська