Справа №582/718/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Жмурченко В. Д.Номер
провадження 22-ц/788/1153/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Криворотенка
В. І.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 05
грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, треті особи- Недригайлівський
районний сектор управління державної
міграційної служби України в Сумській
області, Виконавчий комітет
Тернівської селищної ради
Недригайлівського району Сумської
області,

про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

13 вересня 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_6
звернулися до суду із зазначеним
позовом, який мотивували тим, що їм на
праві спільної сумісної власності
належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач
з 21 квітня 2011 року зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, але за даною адресою
ОСОБА_3 взагалі не проживав, не
отримував кореспонденцію, його
особистих речей в квартирі не було і не
має.. Згоди на реєстрацію відповідача
за даною адресою вони не давали. В
належній їм квартирі ОСОБА_3 не
проживав і на даний час не проживає.
Просили визнати ОСОБА_3 таким, що
втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Недригайлівського районного
суду Сумської області від 05 грудня 2013
року позов ОСОБА_6 та ОСОБА_6
задоволений.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, про відмову ОСОБА_6 та
ОСОБА_6 у задоволенні позову.При цьому
зазначає, що ОСОБА_3 виїхав з смт. Терни
Недригайлівського району до м.Києва на
навчання, оскільки є студентом денної
формі навчання Київського
кооперативного інституту бізнесу і
права, і мешкає там тимчасово, а відтак
за ним зберігається право користування
спірною квартирою. Крім того, вказує, що
відповідач тимчасово проживає разом з
матір'ю ОСОБА_7 у найманій квартирі,
оскільки власного житла не має.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду
-скасуванню, з постановленням нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов
ОСОБА_6 та ОСОБА_6, суд першої інстанції
виходив з того, що за місцем реєстрації
ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1
не проживає більше 8 років, не є
власником спірної квартири, його
особистих речей в приміщенні немає,
жодних дій, які б свідчили про
наявність у нього інтересу до цього
житла протягом усього часу відсутності
він не вчиняв, участі в оплаті
комунальних послуг не приймав,
реєстрація відповідача перешкоджає
позивачам на свій розсуд користуватися
і розпоряджатися власністю в повному
обсязі.

Але з таким висновком погодитись
неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 26 лютого 2001 року ОСОБА_6, її чоловіку
ОСОБА_8 та сину ОСОБА_6 на праві спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Після смерті ОСОБА_8 належну йому 1/3
частину квартири прийняли в спадок
позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у рівних
частинах (а. с. 9-10), вони є власниками по
1/2 частині квартири кожний.

ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7, шлюб між ними розірвано
24 вересня 1996 року (а. с. 7). Від шлюбу
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6).

Відповідач тривалий час проживає у
Києві з мамою - ОСОБА_7, яка
зареєстрована за адресою АДРЕСА_2.

Згідно довідки (а.с.46), ОСОБА_3 є
студентом денної форми навчання
відділення харчових технологій та
товарознавства економіко-правового
коледжу Київського кооперативного
інституту бізнесу і права, вступив на
навчання - 01.09.2011 року , закінчує
навчання 28 лютого 2015 року.

19 квітня 2011 року, по досягненню 16
річного віку, ОСОБА_3 звернувся до
Недригайлівської селищної ради з
приводу отримання паспорту та
реєстрації за місцем проживання батька
- ОСОБА_6, надавши довідку про те, що за
місцем реєстрації матері він не
зареєстрований (а.с.58).

21 квітня 2011 року він був
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.
36 -37).

Незаконність реєстрації відповідача у
належній позивачам квартирі останніми
не доведена. Це питання не було
предметом судового спору.

У ч. 2 ст. 29 ЦК України зазначено, що
фізична особа, яка досягла
чотирнадцяти років, вільно обирає собі
місце проживання, за винятком обмежень,
які встановлюються законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства» діти -
члени сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Право користування спірним житловим
приміщенням відповідачем у справі
підтверджується його реєстрацією у
цьому ж приміщенні.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Позивачі звернулись до суду у
вересні 2013 року, посилаючись на
наявність підстав до визнання
відповідача втративши права
користування житловим приміщенням
відповідача відповідно до ст. 405 ЦК
України.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач навчається на
денній формі навчання у м. Києві з
вересня 2011 року, і ця обставина
визнається поважною для
характеристики причини відсутності
відповідача у спірній квартирі.

За викладених обставин відсутні
підстави для задоволення заявлених
позовних вимог.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Суд першої інстанції в порушення вимог
процесуального закону постановив
рішення, яке не ґрунтується на законі,
воно підлягає скасуванню, з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на
користь представника позивача, який
оплатив судовий збір за апеляційне
оскарження рішення суду, підлягають
стягненню ці витрати у розмірі 229 грн. 41
коп., по 114 грн. 70 коп. з кожного з
позивачів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314
ч.2, 316ЦПК України, колегія суддів

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 05
грудня 2013 року.

Постановити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 судові витрати у сумі 229 грн. 41
коп., по 114 грн. 70 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: