Справа № 333/4185/13-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі головуючого судді
Боровікової А.І., при секретарі Мікові
П.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя, -
У травні 2013р. позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом, вказавши, що 21.04.2007р. був
укладенй шлюб між нею та відповідачем
ОСОБА_2. Під час шлюбу сторони придбали
автомобіль автомобіль Chevrolet Aveo, 2008 року
випуску. Далі, посилаюючись на ст.ст. 60,61
СК України, позивачка зазначила, що
придбаний подружжям під час шлюбу
автомобіль, належав їм на праві
спільної сумісної власності, в зв"язку
з чим останній підлягає поділу. Шлюбні
відносини між подружжям припинені
шість місяців тому, в цей час позивачу
стало відомо, що її чоловік -
відповідач ОСОБА_2 розпорядився їх
спільним автомобілем, згоди на
відчуження якого відповідач від
позивачки не отримував. Доля грошових
коштів, одержаних відповідачем в
результаті продажу автомобіля,
позивачу не відома. Вартість
автомобіля Chevrolet Aveo, 2008 року випуску,
складає 53 150 грн., що підтверджується
повідомленням оцінювача ОСОБА_5 від
25.03.2013р. Далі позивачка зазначила, що,
оскільки придбаний під час шлюбу
автомобіль Chevrolet Aveo , 2008 року випуску,
вибув зі спільної сумісної власності
подружжя поза волею позивача, в силу
положень ст.ст. 65, 70 СК України,
позивачка, як співвласник зазначеного
втомобіля, має право на відшкодування з
боку відповідача половини вартості
останнього, що складає 26 575 грн.
Позивачка просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь 26 575
грн. в якості компенсації за половину
вартості автомобіля автомобіль Chevrolet
Aveo, 2008 року випуску, відчуженого
відповідачем, а також судові витрати.
Ухвалою суду від 17.12.2013р. до участі у
справі в якості третьої особи було
залучено власника спірного
Під час судового розгляду спрви
позивачка звернулася до суду із
уточненим позовом до ОСОБА_2, третя
особа ОСОБА_3 про подл спільного майна
подружжя, вказавши, що під час шлюбу,
зареєстрованого 21.04.2007 р. сторонами
був придбаний автомобіль автомобіль
Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, право власності на який
було зареєстровано за відповідачем.
13.12.2013р. позивачу стало вдомо, що
відповідач 25.01.2013р. продав належний
подружжю автомобіль третій особі
ОСОБА_3, що підтверджується довідкою
УДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області № 10/13-3059. Посилаючись на
обставини, викладені у первісній
позовній заяві, а також на оцінку
оавтомобіля згідно повідомлення
оцінювача ОСОБА_5 у сумі 53 150 грн.,
позивачка просила суд визнати, що
сторонам - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало
по ? частині автомобіля автомобіль
Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 та стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
ринкову вартість ? частки
вищезазначеного автомобіля у сумі 26 575
грн. та судові витрати.
У судовому засіданні позивачка та її
представник уточнену позовну заяву
підтримали у повному обсязі, надали
суду пояснення, аналогічні викладеним
у позовній заяві, просили суд
Третя особа ОСОБА_3 до судового
засідання не з*явився, надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності
(а.с.66), сторони не заперечували проти
розгляду справи у відсутності третьої
Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає
можливим, за згодою сторін та за заявою
третьої особи розглянути справу у
відсутності третьої особи ОСОБА_3
Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
надавши суду письмові заперечення
проти уточненого позову, які
підтримала у судовому засіданні,
вказавши, що позивачкою у судовому
засіданні не надано суду жодного
доказу на підтвердження позовних
вимог, а саме: придбання автомобілю
сторонами під час шлюбу, доказів щодо
оцінки вартості автомобіля, оскільки
надане позивачкою повідомлення
оцінювача ОСОБА_5 не відповідає
вимогам закону щодо звіту про оцінку
майна, також у зазначеному
повідомленні вказана оцінка
автомобілю 2008 року випуску, крім того,
позивачка звернулася до суду із
уточненим позовом про поділ спільного
майна подружжя, набутого в період
шлюбу, у якому просить суд визнати
право власності на майно, що належало
сторонам - без зазначення конкретного
часу належності спірного майна, що може
призвести до порушення права третьої
особи. Також пояснила, що спірний
автомобіль був віджужений сторонами
за взаємною згодою під час перебування
сторін у шлюбі. Просила суд відмовити у
задоволенні позову за недоведеністю.
Вислухавши пояснення позивачки, її
представника та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ст. 365 ЦК України, право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим;
Відповідно до ст. 69 СК України, дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 356 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
Судом встановлено:
Між сторонами 21.04.2007р. було укладено
шлюб, зареєстрований Шевченківським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Запорізького міського
управління юстиції, актовий запис № 180.
Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 16.05.2013р. шлюб між
сторонами розірвано.

Згідно довідки Центру № 1 ДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області від
13.12.2013р. , наданої на запит суду за
заявою представника позивача,
вбачається, що згідно інформаційної
бази УДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області станом на 19.12.2013р. автомобіль
автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, котрий
належав гр. ОСОБА_2, 25.01.2013р. знятий з
обліку в Центрі № 3 надання послуг,
пов"язаних з використанням
автотранспортних засобів УДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області.

29.01.2013р. автомобіль зареєстровано в
Центрі № 2 надання послуг, пов"язаних з
використанням автотранспортних
засобів УДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області за держаним
номером НОМЕР_2 за ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачкою не надано суду жодних
доказів щодо придбання спірного
автомобіля сторонами під час
перебування останніх у шлюбі.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 21.12.2007р.
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", у випадку
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один із них
здійснив його відчуження чи використав
його на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім"ї чи на її
потреби або приховав його, то таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Згідно п. 22 вищезазначеної Постанови
Пленуму Верховного суду України, поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК. Вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненості згоди - виходячи з
дійсної його вартості на час розгляду
справи.

При цьому представник відповідача у
судовому засіданні заперечував проти
зазначеної позивачем вартості
спірного автомобіля, визначеної
позивачкою на підставі повідомлення
оцінювача ОСОБА_5 у сумі 53150 грн., тобто
сторони не дійшли згоди щодо оцінки
спірного майна, набутого під час шлюбу.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо
вартості спільного сумісного майна -
автомобіля, суд повинен виходити з
дійсної вартості останнього, яка
встановлюється на час розгляду справи.

Згідно зі ст. 143 ЦПК України, для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Про те, з клопотанням про призначення
судової товарознавчої експертизи на
предмет з*ясування вартості спірного
автомобіля, позивачка до суду не
звернулася.

При цьому суд не приймає в якості
доказу вартості спірного автомобіля
повідомлення суб"єкта оціночної
діяльності (оцінювача) ОСОБА_5 (а.с.6),
згідно якого ринкова вартість
автомобіля Шевроле Авео 2008 р., може
складати відповідно даним Бюлетеня
Автотоварознавця № 69: С= 53 150 грн.,
оскільки зазначене повідомлення не
відповідає вимогам ст. 3 Закону України
„Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні", оскільки майно - спірний
автомобіль не був наданий
експерту-автотоварознавцю для огляду,
тобто, оцінювач безпосередньо не був
ознайомлений з об"єктом оцінки,
повідомлення оцінювача не містить
опису об"єкта оцінки, який дає змогу
його ідентифікувати, взагалі не є, на
розсуд суду висновком, складеним у
відповідності до вимог
вищезазначеного Закону, оскільки не
має обгрунтованого вибору відповідної
бази оцінки, не має переліку
нормативно-правових актів, відповідно
до яких проводилася оцінка, опису та
аналізу зібраних використаних
вихідних даних та іншої інформації на
час оцінки, не містить викладу змісту
застосованих методичних підходів
методів та оціночних процедур, а також
відповідних розрахунків за допомогою
яких підготовлено висновок про
вартість майна, тобто не відповідає
вимогам до проведення незалежної
оцінки майна, які містяться в п. 50
Національного стандарту № 1 „Загальні
засади оцінки майна і майнових прав".
Затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не надано суду доказів
щодо дійсної оцінки спірного
автомобіля на час розгляду справи про
поділ майна.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Дослідивши вищезазначені обставини,
суд приходить до висновку, що
позивачкою не надано суду доказів на
підтвердження позовних вимог, а тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 70 СК України, ст.ст.
356, 365 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш
И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
А.И. Боровікова