АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2291/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Боженко Л. В. Доповідач - Каратаєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

27 грудня 2013 року
Павлоградським міськрайонним судом
Дніпропетровської області ухвалено
рішення про задоволення позову ОСОБА_4
до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, а саме
розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
зареєстрований 16.12.2011 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану по місту Павлограду
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис №714. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишено
прізвище «ОСОБА_4». Та вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить в
частині обґрунтування задоволених
позовних вимог та вказівки про час
припинення сторонами шлюбних відносин
та ведення сумісного господарства з 2012
року скасувати, в іншій частині рішення
суду залишити без змін.

Після надходження апеляційної
скарги, ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2014 року виправлено
описку у мотивувальній частині рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27.12.2013
року, зазначено, що з початку листопада
2013 року сторони ніяких подружніх
стосунків не підтримують.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
котрим суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, прийняте на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
при прийнятті рішення суд вирішує,
зокрема, питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та якими доказами це
підтверджується, чи є інші фактичні
дані, що мають значення для вирішення
справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої
інстанції не врахував.

Відповідно до п.1, 2 ст.309 ЦПК підставою
для зміни або скасування рішення суду
першої інстанції є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та недоведеність обставин, що
мають значення для справи які суд
вважав встановленими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції послався на те, що,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 16 грудня 2011 р. З листопад 2013 р.
ніяких подружніх стосунків не
підтримують, сумісне господарство не
ведуть, тобто сім'я розпалася
остаточно, її збереження неможливе, так
як подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу буде суттєво
суперечити інтересам сторін.

При цьому суд першої інстанції, як на
підставу вказаних висновків, послався
на позовну заяву, в якій позивачка
зазначила дату припинення шлюбних
стосунків та на заяви сторін, які
просили справу розглянути за їх
відсутністю та відповідач визнав
позовні вимоги.

Проте, з висновками суду першої
інстанції щодо часу припинення шлюбних
відносин погодитись не можна, так як
вони є необґрунтованими та суперечать
наданим доказам.

Як пояснив відповідач в судовому
засіданні, в суді апеляційної
інстанції, йому в Павлоградському
міськрайонному суді Дніпропетровської
області була надана копія позовної
заяви, в якій зазначено, що шлюбні
відносини вони припинили в листопаді
2012 р., тому він написав заяву та
погодився за вказаних обставин на
розгляд справи за його відсутністю.

Вказані обставини підтверджуються
копією позовної заяви, в якій дійсно
зазначено час припинення шлюбних
відносин - листопад 2012 р. Відповідно до
акту з місця проживання ОСОБА_5, від
27.03.2014 р., ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 не
проживає з січня 2012 р.

Вказані обставини жодним доказом по
справі не спростовуються.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Позивачкою не доведено той факт, що
шлюбні відносини припинились в
листопаді 2013 р.

За таких підстав колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, а рішення суду в
частині обгрунтування змінити,
зазначивши в мотивувальній частині, що
подружні стосунки між сторонами
припинились у січні 2012 року.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 грудня 2013 року в
мотивувальній частині змінити
зазначивши, що сторони припинили
подружні стосунки з січня 2012 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді