АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №214/9672/13-ц
Провадження 22-ц7741240К14
Категорія № 52 (І)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Соколан Н.О.,

при секретарі: Кузьміній Н.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 14 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ПАТ
«Євраз Суха Балка» про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу. Уточнивши
позовні вимоги, в останній їх редакції
позивач ОСОБА_2 просила суд скасувати
наказ № 217-ОС від 13.11.2013 року про
звільнення її з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку зі скороченням посади
інженера з програмного забезпечення
комп'ютерів і введенням нової штатної
одиниці спеціаліста з розробки
комп'ютерних програм, поновити її на
роботі на посаді інженера з
програмного забезпечення комп'ютерів у
ПАТ «Євраз Суха Балка», стягнути з
відповідача на її користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу з 14
листопада 2013 року по день поновлення її
на роботі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
зазначила, що вона працювала інженером
з програмного забезпечення комп'ютерів
відділу інформаційних технологій (ВІТ)
у ПАТ «Євраз Суха Балка» з 06 січня 1994
року.

Наказом №217-ОС від 13.11.2013 року її було
звільнено з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку зі скороченням посади
інженера з програмного забезпечення
комп'ютерів і введенням нової штатної
одиниці спеціаліста з розробки
комп'ютерних програм.

Своє звільнення з роботи позивач
вважає незаконним, оскільки, на її
думку, має переважне право бути
залишеною на роботі серед інших
працівників ВІТ, так як має
безперервний стаж роботи майже 20 років;
є вдовою, в її сім'ї немає інших членів з
самостійним заробітком; на її
утриманні знаходиться повнолітній син,
який перебуває на обліку в
туберкульозному диспансері № 2 і якому
в лютому 2013 року була проведена
операція на легенях (видалення двох
сегментів верхньої долі правої легені).

На заяву від 08.10.2013 року про переведення
до іншого відділу 28.10.2013 року позивач
ОСОБА_2 отримала відповідь, згідно якої
їй пропонувалось узгодити дату
проходження співбесіди та тестування з
начальником ВІТ ОСОБА_6

07 листопада 2013 року в кабінеті
начальника ВІТ після ознайомлення з
новою посадовою інструкцією
спеціаліста з розробки комп'ютерних
програм і виявивлення 5 пунктів
розбіжностей з її посадовою
інструкцією, ОСОБА_2 написала звернення
про організацію їй співбесіди з
питання належності новій посаді, але 12
листопада 2013 року біля 12-ої години дня
її повідомили, що о 14-ій годині в УКК
вона повинна пройти тестування на
належність новій посаді.

ОСОБА_2 посилається на те, що на її
рахунку сім розроблених програмних
комплексів. По актам прийому-передач
програмного забезпечення по два
програмних комплекси вона передала
керівнику групи програмістів ОСОБА_7,
інженерам-програмістам ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, один програмний комплекс
ОСОБА_10

Оскільки позивач не працює з 14
листопада 2013 року, її заробітна плата
за 12 місяців з листопада 2012 року по
жовтень 2013 року за виключенням податку
склала 34341 грн. 07 коп.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення її позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те,
що винесення їй догани наказом №1872 від
21.08.2013 року було навмисним,
оскільки керівництво відділу не
ознайомило її з проектом наказу про
покарання та не відібрало
пояснювальну. Замість цього був
складений і підписаний трьома
співробітниками відділу акт про
відмову ОСОБА_2 дати пояснення, який, на
її думку, не відповідає дійсності.

Суд не врахував переважне право
позивача на залишенні на роботі, а саме:
її безперервний стаж роботи у ПАТ
«ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» майже 20 років; вона
вдова, в її сім'ї немає інших членів з
самостійним заробітком; на її
утриманні знаходиться повнолітній син,
який перебуває на обліку в
туберкульозному диспансері № 2 і якому
в лютому 2013 року була проведена
операція на легенях (видалення двох
сегментів верхньої долі правої легені),
попередній строк післяопераційного
амбулаторного лікування до 15 квітня 2014
року.

Також апелянт посилається на те, що при
ознайомленні її з попередженням про
скорочення від 03.09.2013 року, а також
після їй не було запропоновано
вакансії посади нової штатної одиниці
спеціаліста з розробки комп'ютерних
программ.

Відповідь на заяву про переведення від
08.10.2013 року, де ОСОБА_2 пропонувалось
узгодити дату проходження співбесіди
та тестування з начальником ВІТ ОСОБА_6,
вона одержала тільки через три тижні -
28.10.2013 року, про проходження позивачем
тестування з залученням спеціалістів
фірми «Білого вітру», які займаються
розробками та супроводженням програм в
системі 1C, їй було повідомлено тільки
12.11.2013 року за дві години до його
проведення керівником групи
програмістів ОСОБА_11 та керівником
групи експлуатації ОСОБА_12,
керівництво відділу не попередило
ОСОБА_2 про початок виробничих курсів
«Основні об'єкти 1C» та «Запити 1C».

Про скорочення ОСОБА_2 їй було
повідомлено 29.08.2013 року,
напередодні проходження екзамену за
курсом «Основні об'єкти використання
запитів в 1C», про який керівництво її не
повідомило. За цей екзамен позивач
одержала оцінку «незадовільно», хоча з
шести завдань вірно виконала чотири. Що
стосується складання другого екзамену
з виробничого навчання з програмним
комплексом « 1C: Підприємство 8. Зарплата
та управління персоналом для України»,
то на нього 01.10.2013 року позивач не
з'явилась, оскільки перебувала на
лікарняному з 30.09.2013 року по 08.10.2013
року. Після виходу на роботу ОСОБА_2 не
пропонували пройти це атестаційне
тестування ні в УКК, ні дистанційно.

Також позивач в апеляційній скарзі
посилається на те, що їй не було
запропоновано хоча б заміщення посад
працівників, прийнятих тимчасово на
посаду інженера з програмного
забезпечення комп'ютерів і які
пропрацювали півроку - ОСОБА_13 та
неповний рік - ОСОБА_10 За час своєї
роботи на підприємстві відповідача
позивач розробила сім програмних
комплексів та більше 200 користувачів
ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», при звільненні
її з роботи по актам прийому-передач
програмного забезпечення по два
програмних комплекси ОСОБА_2 передала
керівнику групи програмістів ОСОБА_11,
інженерам - програмістам ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, один програмний комплекс -
ОСОБА_10

Крім того, апелянт зауважила, що з
пропозицією про переведення
відповідач звернувся до неї лише при
попередженні про наступне звільнення,
запропонувавши вакансії вантажника,
водія, машиніста екскаватора, лікаря -
терапевта, інші, потребуючі
спеціальних навиків, досвіду та
здоров'я. Протягом усього строку
попередження ОСОБА_2 не було
запропоновано жодної постійної чи
тимчасової вакансії, що відповідають
її освіті та рівню кваліфікації.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу № 2
від 12.01.1994 року позивач ОСОБА_2 з 06 січня
1994 року була прийнята на посаду
інженера-програміста ІІІ категорії з
програмного забезпечення комп'ютерів
відділу інформаційних технологій ВАТ
«Суха Балка» (на теперішній час ПАТ
«Євраз Суха Балка»).

Наказом № 153-ОС від 13.08.2008 року ОСОБА_2 з
01.08.2008 року була переведена на посаду
інженера з програмного забезпечення
комп'ютерів.

Відповідно до наказу № 1914 від 28.08.2013
року позивача ОСОБА_2 було попереджено
про її звільнення за п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку зі скороченням
чисельності та штату працівників.

Згідно виписки з протоколу № 50 від
28.10.2013 року профспілковим комітетом ПАТ
«Євраз Суха Балка» було надано згоду на
звільнення позивача ОСОБА_2 з роботи.

Згідно наказу №217-ОС від 13.11.2013 року
ОСОБА_2 звільнена з роботи за п. 1 ст. 40
КЗпП України у зв'язку зі скороченням
її посади.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
посилалася на те, що при звільненні її з
роботи адміністрацією підприємства
було порушено норми трудового
законодавства та не враховано, що
згідно ст. 42 КЗпП України вона має
переважне право бути залишеною на
роботі серед інших працівників ВІТ,
працюючих на аналогічній посаді,
оскільки, по-перше, позивач має
безперервний стаж роботи в ПАТ «ЄВРАЗ
СУХА БАЛКА» майже 20 років; по-друге,
вона є вдовою, в її сім'ї немає інших
членів з самостійним заробітком;
по-третє, на її утриманні знаходиться
повнолітній син, який перебуває на
обліку в туберкульозному диспансері №
2 і якому в лютому 2013 року була
проведена операція на легенях
(видалення двох сегментів верхньої
долі правої легені), попередній строк
післяопераційного амбулаторного
лікування до 15 квітня 2014 року. Крім
того, їй не було запропоновано посаду
спеціаліста з розробки комп'ютерних
програм.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що при
звільненні з роботи позивача ОСОБА_2
адміністрацією ПАТ «Євраз Суха Балка»
не було допущено порушень норм КЗпП
України. Крім того, судом було
перевірено доводи позивача про її
переважне право на залишення на роботі
перед іншими працівники на аналогічних
посадах та, при цьому, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
таке право обґрунтовано було надано
ОСОБА_14

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації
(банкрутства) або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1
вказаної статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до абз. 1 п. 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
розглядаючи трудові спори, пов'язані зі
звільненням за п.1ст.40 КЗпП України,
суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Відповідно до положень ст. 42 КЗпП
України при скороченні чисельності чи
штату працівників у зв'язку із змінами
в організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається, зокрема, працівникам
з тривалим безперервним стажем роботи
на даному підприємстві, в установі,
організації. Перевага в залишенні на
роботі може надаватися й іншим
категоріям працівників, якщо це
передбачено законодавством України.

Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України
передбачено, що одночасно з
попередженням про звільнення у звязку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

При вирішенні питання про те, чи мав
змогу роботодавець виконати вимоги ст.
49-2 КЗпП України про надання роботи
працівникові, який вивільняється в
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, суд має виходити з
того, що за змістом цієї норми
працівнику має бути запропонована
наявна робота за відповідною професією
чи спеціальністю і лише при
відсутності такої роботи інша наявна
робота.

Як вбачається з матеріалів
справи, наказом по ПАТ «Євраз Суха
Балка» №1782 від 12.08.2013 року «Про
скорочення чисельності працівників» з
метою організації структури
управління відділу інформаційних
технологій були внесені зміни в
штатний розпис ПАТ «Євраз Суха Балка»:
виключено з штатного розпису 1 штатну
одиницю у відділі інформаційних
технологій (апарат управління), а саме -
професію інженера з програмного
забезпечення комп'ютерів.

Наказом по ПАТ «Євраз Суха Балка» №1835
від 15.08.2013 року «Про створення робочої
групи» в цілях дотримання вимог ст. 42
КЗпП України, у зв'язку з оптимізацією
структури управління відділу
інформаційних технологій була
створена робоча група з визначення
переважного права на залишення на
роботі.

Відповідно до таблиці «Визначення
переважного права на залишення на
роботі» станом на 21.08.2013 року викладено
перелік працівників, які займають
посаду інженера з програмного
забезпечення: ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_2,
ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_10, ОСОБА_13

Рівень кваліфікації може
підтверджуватися документами про
освіту, отримання другої вищої освіти,
навчання без відриву від виробництва,
присвоєння кваліфікаційних розрядів,
підвищення кваліфікації, тимчасове
виконання обов'язків більш
кваліфікованих працівників, наявність
втраченого ступеню або вченого звання
тощо.

Продуктивність праці характеризується
якістю виконуваної роботи, відсутністю
виробничого браку, часом, який
витрачається кожним з працівників на
виконання завдання рівного ступеню
складності. Необхідно також
враховувати виконання працівником
складних відповідальних завдань або
більшого обсягу робіт, порівняно з
іншими працівниками, що працюють на
аналогічних посадах чи виконують
роботу за тією ж професією й однакового
ступеню складності.

Продуктивність праці і кваліфікація
працівника повинні оцінюватися окремо,
але в кінцевому результаті слід
визначати працівників, які мають більш
високу кваліфікацію і продуктивність
праці за сукупністю цих двох
показників. Лише за відсутності
різниці у кваліфікації і
продуктивності праці перевагу на
залишення на роботі мають працівники,
перелічені в ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Комісією ПАТ «Євраз Суха Балка» при
визначенні переважного права на
залишення на роботі було встановлено,
що зазначені працівники мають однакову
кваліфікацію.

Наказом №1872 від 21.08.2013 на ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 було накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді оголошення догани
та зменшення премії на 10% за липень 2013
року у зв'язку з неналежним виконанням
ними своїх посадових обов'язків у своїй
зоні відповідальності.

На підставі наведеного, ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 мають більш низьку
продуктивність праці, у зв'язку з чим
втратили переважне право на залишення
на роботі серед інших зазначених вище
працівників, які займають посаду
інженера з програмного забезпечення.

Тобто, позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_9 мають
однакову, порівняно з іншими
працівниками, кваліфікацію, але більш
низьку, порівняно з ними,
продуктивність праці.

Відповідно до таблиці «Визначення
переважного права на залишення на
роботі» станом на 21.08.2013 року
встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
вдовою; 2-ох чи більше утриманців не має;
членів сім'ї з самостійним заробітком
не має; безперервний стаж складає 19
років; не навчається без відриву від
виробництва; трудове каліцтво або
професійне захворювання не дістала;
інші умови, передбачені
законодавством, відсутні. ОСОБА_9
одружена; має 2-ох утриманців; члени
сім'ї з самостійним заробітком є;
безперервний стаж складає 18 років; не
навчається без відриву від
виробництва; трудове каліцтво або
професійне захворювання не дістала;
інші умови, передбачені
законодавством, відсутні. Тобто, ОСОБА_9
має дві підстави: має двох утриманців
та тривалий безперервний стаж роботи, в
той час як позивач ОСОБА_2 має одну
підставу - тривалий безперервний стаж
роботи.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного та обґрунтованого
висновку про те, що позивач ОСОБА_2 не
має перед ОСОБА_9 переважного права на
залишення на роботі, оскільки при
наявності у неї двох підстав,
вважається за можливе надання їй
переваг для переважного права
залишення на роботі порівняно із
працівником, який має лише одну таку
підставу.

Крім того, як пояснила позивач ОСОБА_2 в
засіданні колегії суддів, вона мешкає з
двома повнолітніми синами, один з яких
працює.

З вищенаведених підстав колегією
суддів не беруться до уваги посилання
позивача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
на те, що при звільненні її з роботи
адміністрацією підприємства не було
враховано її переважне право.

Доводи апеляційної скарги
позивача про те, що винесення їй догани
наказом №1872 від 21.08.2013року було
навмисним, оскільки керівництво
відділу не ознайомило її з проектом
наказу про покарання та не відібрало
пояснювальну. Замість цього був
складений і підписаний трьома
співробітниками відділу акт про
відмову ОСОБА_2 дати пояснення, який, на
її думку, не відповідає дійсності, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки спростовується
матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивачу ОСОБА_2 не було
запропоновано хоча б заміщення посад
працівників, прийнятих тимчасово на
посаду інженера з програмного
забезпечення комп'ютерів, та жодної
постійної чи тимчасової вакансії, що
відповідають її освіті та рівню
кваліфікації, не беруться до уваги
колегією суддів, оскільки матеріалами
справи встановлено, що при скороченні
посади позивача, їй, згідно положень ч. 3
ст.49-2 КЗпП України, було запропоновано
усі вакантні на той час посади.

08.10.2013 року позивач звернулася до
керівництва підприємства про
переведення її на посаду спеціаліста з
розробки комп'ютерних програм, на що їй
було надано лист-відповідь від 28.10.2013
року, згідно якого ОСОБА_2 має
звернутися до керівника ВІТ ПАТ «Євраз
Суха Балка» ОСОБА_17 для узгодження з
ним дати проходження співбесіди та
тестування для встановлення
відповідності професійним та
кваліфікаційним вимогам посади
спеціаліста з розробки комп'ютерних
програм. З даним листом позивач була
ознайомлена 28 жовтня 2013 року, про що
свідчить її власноручний підпис (а.с.56).

07 листопада 2013 року ОСОБА_2
звернулася з письмовим проханням, в
якому зазначила, що вона ознайомлена з
посадовою інструкцією спеціаліста з
розробки комп'ютерних програм, а також
те, що за час проходження курсів по « 1С»
вона отримала лише поверхові знання з
програмування в системі « 1С» та
зауважила, що для того, щоб стати
спеціалістом по програмуванню у
системі « 1С» вона має отримати більш
поглибленні знання, якщо такі їй можуть
бути надані у ПАТ «Євраз Суха Балка».

Відповідно до протоколу від 05.08.2013
року було прийнято рішення про
проведення навчання програмістів ПАТ
«Євраз Суха Балка» та зазначено, що
навчання буде проходити в 3 етапи,
загальна кількість годин - 112.

Відповідно до п.6 плану-графіку
робіт на період з 01.08.2013 року по 31.08.2013
року проходило навчання програмістів
за курсами «Основні об'єкти 1С» и
«Запити 1С».

Відповідно до звіту про статус проекту
« 1С ЗУП Суха Балка» за період з 01.08.2013 по
31.08.2013, було проведено навчання
програмістів за курсами «Основні
об'єкти 1С» і «Запити 1С».

Згідно атестаційного листа від 30.08.2013
року за курсом «Основні об'єкти
використання запитів у 1-С» позивач
ОСОБА_2 отримала атестаційну оцінку « 2»
(незадовільно), що посвідчено її
власноручним підписом.

Відповідно до наказу від 04.09.2013
року за №1977 «Про навчання роботі з
програмним комплексом « 1-С:
Підприємство 8. Зарплата та управління
персоналом для України» та Додатку 1 до
наказу від 04.09.2013 року за №1977, позивач
ОСОБА_2 мала пройти курси виробничого
навчання з програмним комплексом « 1-С:
Підприємство 8. Зарплата та управління
персоналом для України» з 05.09.2013 року по
30.09.2013 року та скласти атестаційне
тестування. Однак, відповідно до
атестаційного листа ОСОБА_2 на
тестування не з'явилась.

Відповідно до акту №1 «Про
проходження тестування на посаду
Спеціаліста з розробки комп'ютерних
програм групи програмного
забезпечення» від 12.11.2013 року ОСОБА_18
тестування не пройшла, хоча їй було
надано можливість навчатися на
виробничих курсах « 1-С».

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
позивачу ОСОБА_2 обґрунтовано було
відмовлено у переведенні на посаду
спеціаліста з розробки комп'ютерних
програм групи програмного
забезпечення.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги позивача щодо того, що їй не було
запропоновано вакансії посади нової
штатної одиниці спеціаліста з розробки
комп'ютерних програм, є безпідставними
та не беруться до уваги колегією
суддів, так як спростовуються
матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що при вирішенні спору по суті
судом першої інстанції встановлено всі
обставини по справі, дано їм належну
правову оцінку та дотримано вимоги
норм матеріального та процесуального
права.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність апеляційну скаргу
позивача ОСОБА_2 відхилити, а рішення
суду першої інстанції на підставі ст.308
ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 14 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: