АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа. № 22- ц/796/6681/2014
Головуючий у 1-ін.-
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк
С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф.,
Корчевного Г.В.,

при секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
яка діє в інтересах ОСОБА_4, на заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 13 грудня 2013 року за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трієст» про поділ
спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року ОСОБА_5 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_4 третя особа:
ТОВ «Трієст» про поділ спільного майна
подружжя, в якому просила поділити
спільно нажите майно у шлюбі; визнати
за нею право власності на Ѕ частину
майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 13 грудня 2013
року задоволено позов ОСОБА_5 (а.с.61).

Визнано за ОСОБА_5 майнові права на Ѕ
частину квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3441 грн.
судових витрат.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 березня 2014 року
відмовлено у перегляді заочного
рішення (а.с.101).

Не погодившись з заочним рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 13 грудня 2013 року, ОСОБА_2, права якої
порушено оскаржуваним рішенням, подала
апеляційну скаргу,як особа, яка не
приймала участі у справі та вважає, що
суд порушив її право власності на
спірну квартиру. В апеляційний скарзі,
з посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового - про відмову у задоволені
позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не дослідив всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи, що
на її думку призвело до прийняття
незаконного та необґрунтованого
рішення, зазначаючи, що спірна квартира
придбана за її кошти відповідно до
договору комісії, укладену з ОСОБА_4
(а.с.111-115).

ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4,
також подано апеляційну скаргу, в якій
з посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування оскаржуваного рішення,
ухвалення нового, яким відмовити в
задоволені позову.

Апелянт зазначає, що спірна квартира є
власністю ОСОБА_2., оскільки ОСОБА_4,
укладаючи з ТОВ «Трієст» договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
виконував умови договору комісії,
укладений між ним та ОСОБА_2 (а.с.161-166).

Суд ухвалив розглядати справу у
відсутність ОСОБА_5, відхиливши її
клопотання, про відкладення розгляду
справи, викладене у телеграмі від 16
червня 2014 року (т.2 а.с.49), оскільки
поважність причин неявки ОСОБА_5у
судове засідання не підтверджена
відповідними доказами, а відповідно до
положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони,
належним чином повідомленої про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
апеляційному розглядові справи

В судовому засіданні апелянти ОСОБА_4
та його представник ОСОБА_3 ,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_11
(довіреність від 28 квітня 2014 року (т.2
а.с.55) апеляційні скарги підтримали.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення скарг з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1997
року по 04 вересня 2012 року (а.с.9-11).

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_4
укладено з ТОВ «Трієст» Договір №
ОАК-128-2-266 від 12 жовтня 2006 року
купівлі-продажу майнових прав на
квартиру АДРЕСА_1, (а.с.16-20). Актом від 08
грудня 2010 року квартиру Передано
ОСОБА_4 (а.с.21).

Згідно договору купівлі-продажу
майнових прав на квартиру № ОАК-128-2-266,
укладений 12 жовтня 2006 року між ТОВ
«Трієст» та ОСОБА_4, покупцем квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (т1, а.с.169-173).

Згідно Акту приймання-передачі
майнових прав від 19 жовтня 2006 року ТОВ
«Трієст» (Продавець) передав ОСОБА_4
(Покупець), у відповідності до договору
купівлі-продажу майнових прав на
квартиру № ОАК-128-2-266, укладеного 12
жовтня 2006 року, квартиру АДРЕСА_1 (т.1
а.с.179).

05 жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено договір комісії (т.1
а.с.167-168). Відповідно до умов цього
договору ОСОБА_4 як комісіонер,
зобов*язувався за ціною, що не
перевищує 680 000,00 грн. укласти договір
купівлі-продажу двокімнатної квартири,
що знаходиться в м.Києві район вулиць
Індустріальна, Довженка та пр-кту.
Перемоги площею від 75 до 80 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу
майнових прав на квартиру № ОАК-128-2-266,
укладений 12 жовтня 2006 року між ТОВ
«Трієст» та ОСОБА_4, покупцем квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.169-173).

Згідно Акту приймання-передачі
майнових прав від 19 жовтня 2006 року ТОВ
«Трієст» (Продавець) передав ОСОБА_4
(Покупець), у відповідності до договору
купівлі-продажу майнових прав на
квартиру № ОАК-128-2-266, укладеного 12
жовтня 2006 року, квартиру АДРЕСА_1
(а.с.179).

Відповідно до довідки від 19 жовтня 2006
року, виданої ТОВ «Трієст», покупцем
ОСОБА_4 здійснена оплата майнових прав
на квартиру за договором № ОАК-128-2-266
від 12 жовтня 2006 року (т.1 а.с.174).

Матеріали справи містять лист від 20
квітня 2012 року ТОВ «Житлосервіс»,
направлений мешканцю кв.АДРЕСА_1 -
ОСОБА_4 з проханням сплатити
заборгованість у розмірі 6 176,89 грн. (т.1
а.с.145).

Згідно з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Згідно ч. 2 ст. 70 СК України при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї.

Як зазначено вище, згідно договору
купівлі-продажу майнових прав на
квартиру № ОАК-128-2-266, укладений 12
жовтня 2006 року покупцем квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_4

Згідно Акту приймання-передачі
майнових прав від 19 жовтня 2006 року ТОВ
«Трієст» (Продавець) передав ОСОБА_4
майнові права на спірну квартиру.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що виходячи з засад рівності
часток сторін у праві власності на
спільне майно, частки ОСОБА_4 та ОСОБА_5
у майнових правах на квартиру АДРЕСА_1,
є рівними, а тому позовні вимоги ОСОБА_5
підлягали задоволенню.

Що стосується доводів апеляційних
скарг, що кошти на придбання спірної
кварти надавались ОСОБА_2, відповідно
до розписок про отримання відповідачем
коштів від 05, 30 жовтня 2006року та від 19
вересня 2007 року (т.1 а.с.118,119).

Суду не надано достовірних і належних
доказів, що саме за кошти ОСОБА_2
придбано спірну квартиру.

Як вбачається з довідки АКБ
«ТАС-Комербанк» № 714 від 14 листопада 2007
року між банком і ОСОБА_4 19 жовтня 2006
року укладався кредитний договір №
2706/1006/72-444 в сумі 62 500,00 долари США. Станом
на 14 листопада 2007 року кредит та
відсотки погашено у повному обсязі.

Даний кредитний договір укладав
відповідачем в період перебування з
позивачкою у шлюбі. Як зазначала
позивачка за цим кредитним договором
вони виступала поручителем.

Висновки суду першої інстанції щодо
підстав для задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Матеріали справи не містять даних, які
б свідчили, що апелянт ОСОБА_2 є
власником спірної квартири.

Доводи апеляційних скарг щодо
неповноти з*ясування всіх обставин
справи, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції
повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Враховуючи викладене, колегія судді
дійшла висновку про відхилення
апеляційних скарг, оскільки висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені в скаргах, не
спростовують їх, тому відсутні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 13 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: