Гайворонський районний суд
Кіровоградської області
м.Гайворон, вул.Воровського, 3
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2014 року Гайворонський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Поліщук В.В.

при секретарі - Діхтяренко М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Гайворон
цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
Гайворонського районного суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 11.12.2007 року
публічний акціонерний банк «Дельта
Банк» (правонаступник Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Комерційний Банк «Дельта»), та фізична
особа - резидент України ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали кредитний договір
№ 013-09902-111207.

Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного
Договору, позивач (зобов'язується
надати відповідачеві кредит у сумі 6781,00
грн. на придбання певного майна/послуг,
на умовах визначених договором.

Відповідно до п.2.3. договору за
користування кредитом відповідач
сплачує кредитору проценти, виходячи
зі ставки 0,01% в рік. А також згідно умов
договору, за ведення кредитної справи
відповідач сплачує кредитору плату в
розмірі 0.5 % % в місяць.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, надавши відповідачеві кредит
у сумі 6781,00 грн., про що свідчить
меморіальний ордер № 44906995 від 12.12.2007
року та товарними чеками: № 526705, 526788 від
11.12.2007 року.

Зі свого боку, відповідач, отримав у
своє розпорядження майно, що
підтверджується накладною № 526788дб,
526705дб, 526735дб від 11.12.2007 року.

Моментом погашення кредиту вважається
день зарахування коштів на
розрахунковий рахунок кредитора в
повному обсязі: суми кредиту,
нарахованих процентів за його
користування, всіх інших плат,
передбачених договором.

Станом на 27.02.2014 р. відповідач не
виконував належним чином зобов'язання
за кредитним договором, в результаті
чого виникла прострочена
заборгованість.

ОСОБА_1 була повідомлена про виникнення
заборгованості по оплаті передбачених
договором платежів перед ТОВ
«Комерційний банк «Дельта». Однак на
даний час кредитна заборгованість
позичальником погашена не була.

Таким чином, станом на 27.02.2014 року за
відповідачем по укладеному з ТОВ
Комерційний банк «Дельта» кредитному
договору № 013-09902-111207 від 11.12.2007 року
рахується заборгованість на загальну
суму 2537,67 грн., яка складається з:
заборгованість за сумою кредиту 1995,02
грн.; заборгованість за відсотками: 0,09
грн.; заборгованість за комісіями: 542,56
грн.

Положеннями договору передбачено, що
ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у
випадку порушення позичальником
строків сплати передбачених договором
платежів більше ніж на 1 (один) місяць
має право вимагати від позичальника
дострокового повернення кредиту в
повному обсязі та сплати процентів за
його користування, а також плати за
ведення кредитної справи. При
несвоєчасній сплаті позичальником
платежів в строки, передбачені
договором, кредитор має право вимагати
від позичальника оплати боргового
зобов'язання в примусовому порядку
згідно чинного законодавства України.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що Позичальник
зобов'язаний повернути Кредитору
надані грошові кошти (кредит) та
сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

У відповідності до ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Згідно ч. 4 ст.. 631
Цивільного кодексу України, закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк»
в судове зсідання не з'явився, просить
розглянути справу без його участі,
позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилась. Надіслала до суду заяву з
проханням розглянути справу без її
участі та письмове заперечення в якому
вказала, що позивач - ПАТ «Дельта Банк»
пропустило строк позовної давності, у
межах якого може звернутися до суду з
вимогою про захист свого права або
інтересу.

Питання спливу позовної давності
передбачена частиною третьою статті 267
ЦК України, якою встановлена
можливість застосування позовної
давності лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом.

Законом не встановлено вимог щодо
форми заяви сторони про сплив позовної
давності. її може бути викладено у
відзиві на позов або у вигляді окремого
клопотання, письмового чи усного.

Позовна давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої статті 267
ЦК України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності.

Відповідно до умов кредитного договору
№ 013-09902-111207 від 11.12.2007 року, строк дії
договору встановлюється з дня його
підписання сторонами і діє до повного
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором. Дана умова суперечить
діючому законодавству, оскільки умова
укладеного договору про те, що останній
діє до повного виконання зобов'язань не
є умовою про збільшення позовної
давності, оскільки остання за своєю
правовою природою є певним періодом у
часі (частина перша статті 251, стаття 256
ЦК України), який починається від
конкретного дня і спливає також у
певний момент часу.

У Цивільному кодексі України
встановлено як загальну, тривалість у
три роки (стаття 257), так і спеціальну
позовну давність (стаття 258), скорочену
або більш тривалу порівняно із
загальною. Щодо вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік. А при
стягненні сум збитків, заподіяних у
зв'язку зі сплатою неустойки (штрафу,
пені), застосуванню підлягає загальна
позовна давність.

В даному випадку строк позовної
давності сплинув ще в грудні 2010 року.
Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК
України сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, позивач в своїй позовній
заяві взагалі не ставить питання про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду.

З огляду на вищевказані обставини,
відповідач вважає, що необхідно
відмовити в задоволенні позову в
зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду.

Вивчивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
11.12.2007 року публічний акціонерний банк
«Дельта Банк» (правонаступник
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комерційний Банк
«Дельта»), та фізична особа - резидент
України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали
кредитний договір № 013-09902-111207 на
купівлю побутової техніки ( а.с. 6-8).

Розрахунком заборгованості
підтверджується, що прострочена
заборгованість за кредитом виникла 12
січня 2010 року і з цього часу будь-які
операції не проводяться, за винятком
нарахування банком процентів за
користування кредитним лімітом (а.с.19-20.

З матеріалів позову вбачається, що
строк дії картки був встановлений до 10
червня 2010 року (а.с. 19-20). ОСОБА_1 почала
порушувати умови договору з 12 січня
2010 року, не вносячи платежі по
кредиту. До суду позивач звернувся
лише 14 травня 2014 року а отже поза
межами строку позовної давності.

За таких обставин у банка виникло право
на звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості за договором
12 січня 2010 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може вернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України "Про
захист прав споживачів" кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом. Мета кредиту є істотною
умовою кредитного договору, а доказів,
що відповідачу видано не споживчий
кредит, банк не надав.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
кредитору забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Згідно ст.88 ЦПК України, у разі відмови
в задоволенні позову не підлягають
стягненню з відповідача судові витрати
по справі в сумі - 243 гривні 60 копійок.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 213-215, ЦПК
України

ст.ст. 257, 267 ЦК
України, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
у розмірі 2537 гривень 67 копійок за
кредитним договором № 013-09902-111207 від
11.12.2007 року відмовити.

В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення судових витрат
у розмірі 243 гривні 60 копійок відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції (Гайворонський
районний суд), шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя:
В. В. Поліщук

Дата документу 19.06.2014