Справа №
Провадження №2/496/128/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04.06.2014 року
Біляївський
районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Буран В.М.

при секретарі - Камочкіної А.Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Біляївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом
спільної сумісної власності та
визнання права власності на частку
майна та стягнення аліментів на дітей,
стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
вказаним позовом, згодом його уточнила
та просить ухвалити рішення яким:

- Визнати житловий будинок без
надвірних споруд та самовільно
збудованих приміщень і земельну
ділянку на якій вони розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 об'єктами спільної
сумісної власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

- Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частку житлового будинку без надвірних
споруд та самовільно збудованих
приміщень, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1

- Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку житлового будинку без надвірних
споруд та самовільно збудованих
приміщень, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1

- Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_1, яка належить
на праві власності ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 21.01.2005 року серії
ЯА №260833, кадастровий номер земельної
ділянки :02:004:0104 та визнати за
ОСОБА_2 право власності на ? частину
вказаної земельної ділянки.

- Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання їх дітей:
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
в розмірі 800,00 гривень щомісячно,
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - в
розмірі 800,00 гривень щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

- Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
всі судові витрати, які понесе
позивачка.

Позивачка та її представник в судове
засідання з'явились, на уточненому
позові наполягали.

Відповідач в судове засідання з'явився,
уточненні позовні вимоги позивачки
визнав частково, вказував що не може
сплачувати аліменти в такому розмірі, з
урахуванням стану здоров'я та
відсутності постійної роботи. З іншими
вимогами погодився.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, з урахуванням
заперечень відповідача, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що 08.11.1996 року Нерубайською сільською
ради Біляївського району, Одеської
області, актовий запис № 38, між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_3 (а.с.9)

За період шлюбу подружжям ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було придбане певне майно, а
саме:

- житловий будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 17.05.2002 року,
зареєстрований на відповідача (а.с.53).

- присадибна земельна ділянка площею
0,150 га по вул. Ломоносова, 21, с.
Нерубайське, належна на праві
власності відповідачу на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 260833 від
21.01.2005 року (а.с.66).

Згідно довідки Нерубайської сільської
ради №02-17-236 від 03.04.2014р. житловий
будинок який розташований за адресою
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, згідно
договору купівлі-продажу від 17.05.2002року
в якому зареєстровані і проживають
ОСОБА_1 1979р.н. та ОСОБА_3 1998р.н. (а.с.82).

Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу
України встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 61 Сімейного кодексу України
встановлено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

Наявному спору притаманні наступні
норми матеріального права:

Частиною 1 статті 69 СК України
встановлено, що дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу;

Частиною 1 статті 70 СК України
визначено, що у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Частинами 1 та 2 статті 372 ЦК України
встановлено, що майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст.41 Конституції України
право власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Також, пунктом 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007
року "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" судам
роз'яснено, що вирішуючи спори про
поділ майна подружжя, суди повинні
враховувати, що само по собі розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності подружжя на майно,
набуте за час шлюбу. Проте
розпорядження таким майном після
розірвання шлюбу здійснюється
колишнім подружжям виключно за
взаємною згодою відповідно до положень
ЦК України, оскільки в таких випадках
презумпція згоди одного з подружжя на
укладення другим договорів з
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя вже не діє.

Пунктом 18-2 Постанови Пленуму ВСУ від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» передбачено, що відповідно до
положень статей 81,116 ЗК України окрема
земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду. Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до статей 120 ЗК,
377 ЦК. Крім того, зміни до ст.. 57 СК
України, відповідно до яких
приватизована земельна ділянка є
особистою приватною власністю введена
в дію законом від 17.05.2012 року, тобто вже
після набуття права на земельну
ділянку.

Крім того, сторони від шлюбу мають
неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 про що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4
від 21.08.1998р. (а.с.10) та доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 про що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5
від 19.09.2007р. (а.с.11), які відповідно до
довідки про склад сім'ї Нерубайської
сільської ради №2787 від 19.08.2013 року
проживають разом з матір'ю та
знаходяться на її утриманні (а.с.14).

Відповідач не виконує обов'язок
покладений на нього статтею 180
Сімейного кодексу України, отже
позивачка вимушена також просити суд
стягнути з відповідача аліменти на
утримання дітей.

Статтею 180 Сімейного кодексу України
встановлено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідач не має фіксованого
заробітку, отже можливо звернутись до
статті 184 Сімейного кодексу України,
відповідно до якої якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі, але з урахуванням його стану
здоров'я та відсутності постійного
заробітку.

Таким чином, вимоги позивачки знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, повністю доведені а тому
позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 180, 184 СК
України, ст.ст.317, 319, 321, 372, 391 ЦК України,
ст.ст.10,209 212-215 31,118, 119, 120 ЦПК України, -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
майна об'єктом спільної сумісної
власності та визнання права власності
на частку майна та стягнення аліментів
на дітей, стягнення судових витрат -
задовольнити частково.

Визнати житловий будинок без надвірних
споруд та самовільно збудованих
приміщень і земельну ділянку на якій
він розміщений, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, об'єктами спільної сумісної
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на ? частку житлового будинку
без надвірних споруд та самовільно
збудованих приміщень, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) право власності на ?
частку житлового будинку без надвірних
споруд та самовільно збудованих
приміщень, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_1, яка належала
на праві власності ОСОБА_2 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 21.01.2005 року серії
ЯА №260833, кадастровий номер земельної
ділянки :02:004:0104.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) право власності на ?
частину вказаної земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання їх дітей в
розмірі 800 грн:

На ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - в розмірі 400,00
гривень щомісячно, починаючи з дня
подачі позову до суду тобто з 09.09.2013р.
по досягнення дитиною повноліття, а
саме до ІНФОРМАЦІЯ_3

На ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - в розмірі 400,00
гривень щомісячно, починаючи з дня
подачі позову до суду тобто з 09.09.2013р. до
досягнення дитиною повноліття
ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати 661,10 грн.

В решті позову відмовити.

На рішення суду може бути подано
Апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області

Буран В.М.