Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/3950/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів
cудової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левка Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивачки ОСОБА_2,
представника відповідача Хміль І.Є. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Управління капітального будівництва»
на рішення Франківського районного
суду м. Львова від 15 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства Львівської
обласної ради «Управління
капітального будівництва» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулась в суд з указаним позовом та
з посиланням на ст..ст. 34, 47, 81, 116, 117 КЗпП
України просила стягнути з відповідача
заробітну плату за період з 04.05.2012 року
по 22.03.2013 року в сумі 14 394 грн. 24 коп. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з 04.06.2012 року по
01.11.2013 року в сумі 20 352 грн. 57 коп.,
рішення суду в межах суми платежу за
один місяць допустити до негайного
виконання.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 15 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
Комунального підприємства Львівської
обласної ради «Управління
капітального будівництва» в користь
ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі в розмірі 14 394 грн. 24 коп. та
середньомісячний заробіток за час
затримки розрахунку з 22.03.2013 року по
15.04.2014 року у сумі 13 759, 12 грн., а всього 28
153 грн. 36 коп. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення
заробітної плати за один місяць в
розмірі 1 078 грн. 16 коп. звернуто до
негайного виконання. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішення оскаржило КП ЛОР «Управління
капітального будівництва» в особі в.о.
директора Свінціцького С. Вважає
рішення незаконним та необґрунтованим
через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленим, невідповідності
висновків суду обставинам справи, а
також неповного встановлення судом
обставин, які мають значення для
справи.

Просить рішення суду в частині
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки розрахунку з 22.03.2013 року
по 15.04.2014 року у сумі 13 759, 12 грн.
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову. Свої вимоги мотивує ти, що в
ході судового розгляду було визнано
суму заборгованої заробітної плати,
згідно поданих довідок про нарахування
заробітної плати та довідки про
заборгованість по виплаті заробітної
плати наданої підприємством та, що
відповідач приймає всі дії по
погашенню заборгованої заробітної
плати перед всіма працівниками, в тому
числі перед позивачем. Окрім цього
даним питанням займається Львівська
обласна рада, як власник підприємства.
Тому вважає безпідставним посилання в
судовому рішення про визнання
відповідачем позову в цілому. Звертає
увагу на те, що стягнення коштів за час
затримки розрахунку створить
додаткове фінансове навантаження на
підприємство та господарську
діяльність.

При розгляді справи за апеляційною
скаргою представник апелянта доводи
такої підтримав.

Позивач проти обгрунтованості
апеляційної скарги заперечила, вважає
рішення суду першої інстанції
законним.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213
ЦПК України, рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду таким вимогам відповідає

Перевіряючи законність рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
враховує наступні обставини.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач перебувала у трудових
відносинах з відповідачем з 04.05.2012
року згідно наказу № 12 та наказом №25
від 22 березня 2013 року звільнена з
роботи за згодою сторін.

Відповідно до ст. 7 Конституції України,
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищене законом.

Статтею 47 КЗпП України передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу провести розрахунок з
працівником і видати йому трудову
книжку в день звільнення.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника, виплати
всіх сум, що йому належать, проводяться
в день звільнення.

Як встановлено в судом першої
інстанції та підтверджено при розгляді
апеляційної скарги відповідачем -
Комунальним підприємством Львівської
обласної ради «Управління
капітального будівництва» позивачу
нараховано, однак не виплачено
заробітну плату у строки встановлені
чинним трудовим з законодавством, що
підтверджено долученою до справи
довідкою про нараховану зарплату за
період травень 2012 - березень 2013 року. За
даними довідки нараховано суму 17 566 гр.
81 коп. та за мінусом сум відрахувань із
заробітку за цей період - 3 172 гр. 57 коп. -
до виплати позивачу підлягає 14 394
гривни 24 коп. про стягнення якої суд
першої інстанції ухвалив рішення і в
цій частині таке не оскаржується.

Стаття 117 КЗпП України
регламентує, що в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Тому судом першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, що
відповідач допустив порушення
трудового законодавства, оскільки
своєчасно не виплатив позивачу
заробітну плату у встановленому
законом порядку та у встановлені
строки, в тому числі не провів повного
розрахунку в день звільнення , а тому
повинен виплати позивачу суму
середнього заробітку за весь час
затримки у проведені розрахунку.
Оскільки позивач заявила вимоги про
стягнення середнього заробітку за
період затримки розрахунку з 04.06.2012
року, тобто з моменту призначення на
посаду та по 01.11.2013 року, а в подальшому
вимоги уточнила та просила стягнути
суму середнього заробітку до дня
ухвалення судового рішення ,- суд
обґрунтовано провів розрахунок
належних до виплати сум заробітку за
час затримки виходячи з
середньоденного заробітку, обраховано
з врахуванням заробітку за останні два
місяці роботи та виходячи з кількості
робочих днів , починаючи з часу
звільнення позивача, тобто з 22 березня
2013 року по день ухвалення судового
рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
стягнення коштів за час затримки
розрахунку створить додаткове
фінансове навантаження на
підприємство та господарську
діяльність, правильності висновків
суду першої інстанції не спростовують
та не можуть бути підставою для відмови
у зв'язку з цим у задоволенні позову
позивача.

Таким чином судом першої інстанції
вірно встановлені фактичні обставини
справи, висновки суду відповідають
таким обставинам.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Тому колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.303, 304, п.1ч.1 ст.307, 308, ст.313,
п.1 ч. 1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства Львівської обласної ради
«Управління капітального будівництва»
відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий

Судді