№ апеляційного
провадження:22-ц/796/6999/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Осаулова А.А.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача Бриль
П.О.,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 10 квітня 2014
року

У справі за позовом Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 квітня 2014 року позов
задоволено./а.с. 134-137/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
обґрунтовано не застосування строку
позовної давності у відповідності до
положень ст. 253 ЦК України та ч. 2 ст. 19, ч.
1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» оскільки перебіг позовної
давності за вимогами, які випливають з
порушення боржником сплати щомісячних
платежів, починається стосовно кожного
окремого щомісячного платежу, від дня,
коли відбулось це порушення, отже
оплата фактично спожитих послуг не є
визнанням заборгованості за попередні
періоди. Крім того, зазначив, що між ним,
як власником квартири та позивачем не
існує жодних договірних відносин, а
отримувачем грошових коштів за спожиті
житлово-комунальні послуги є КП
«Керуюча дирекція «ЖЕК «Шулявка», яка і
є кредитором по відношенню до
відповідача та має право звертатись з
такими вимогами. Також зазначив, що суд
помилково встановив, що позивачем
дійсно надавались послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, оскільки вказане позивачем
не доведено. З урахуванням викладеного
в апеляційній скарзі просив рішення
скасувати та ухвалити нове яким
відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є
власником квартири АДРЕСА_1, відповідно
до довідки Форми №3 в квартирі
зареєстрований він з сім'єю з двох
чоловік. /а.с.4/

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з вимог п. 1 ч. 3
ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги» того, що споживач зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг, та ст. 20
вказаного Закону, згідно якої споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом., не
застосувавши до спірних правовідносин
позовну давність, оскільки з
розрахунку коштів за оплату
комунальних послуг вбачається про
щомісячну часткову сплату коштів
протягом періоду з 01.03.2004 року по 01.10.2012
року, що свідчить про переривання
строку позовної давності.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить при
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку, однак, матеріали справи не
містить даних щодо жодного платежу,
починаючи з 01.01.2010 р., в рахунок
погашення заборгованості, тому, в
даному випадку, позивачем строк
позовної давності пропущено, а
твердження суду першої інстанції щодо
переривання строку позовної давності
внесенням поточної оплати комунальних
послуг не можуть свідчити про визнання
відповідачем свого боргу.

Крім того, відповідно до наданого Акту
звірки взаєморозрахунків, наданим
сторонами на вимогу апеляційного суду,
за особовим рахунком НОМЕР_1
заборгованість за останні три роки,
починаючи з 01.01.2010 р. у відповідача
відсутня.

Таким чином, з урахуванням викладеного,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову у задоволенні позову, з
урахуванням строків позовної давності
та відсутності заборгованості
відповідача за оплату
житлово-комунальних послуг, починаючи
з 01.01.2010 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 10 квітня 2014 року
-скасувати та постановити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: