АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А[1]

30 травня 2014 року суддя судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва Кирилюк Г.М., розглянувши
заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності, витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

встановив:

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 26 листопада 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності, витребування майна з чужого
незаконного володіння відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, провадження по
якій відкрито 28 лютого 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
28 лютого 2014 року справу повернуто до
суду першої інстанції для ухвалення
додаткового рішення з приводу позовних
вимог про стягнення сум депозитних
вкладів з урахуванням нарахованих
відсотків.

Додатковим рішенням Оболонського
районного суду міста Києва від 20
березня 2014 року в позовних вимогах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення сум депозитних вкладів з
урахуванням нарахованих відсотків
відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.301 ЦПК України
протягом десяти днів з дня отримання
справи суддя-доповідач вчиняє таки
дії: за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, вирішує питання щодо
вжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається з тексту апеляційної
скарги, ОСОБА_2 просить вжити додаткові
заходи забезпечення позову та
накласти арешт на будь-яке нерухоме
майно, що належить відповідачам на
праві власності.

Свої доводи мотивує тим, що
відповідачі категорично
відмовляються у досудовому порядку
повертати належні йому кошти, не
реагують на його обґрунтовані вимоги
щодо врегулювання ситуації, що
виникла, не мають намірів повертати
кошти та виконувати рішення у разі
задоволення позову судом.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що
вказана заява не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.1, п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватись
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб, чи
учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 21 вересня 2011 р. заяву ОСОБА_6
про забезпечення позову задоволено
частково. Накладено арешт на грошові
кошти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які
знаходяться на рахунках ПАТ «Таврика»
та АТ «Індекс - Банк».

Доказів того, що відповідачам належить
на праві власності інше майно
матеріали справи не містять.

Позивачем також не доведено існування
реальної загрози невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.151,
п.7 ч.1 ст.301 ЦПК ЦПК України,
суддя-доповідач,-

ухвалила :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності,
витребування майна з чужого
незаконного володіння відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Справа №22-ц/796/5903/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Скрипник О.Г.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.