Ухвала

іменем україни

06 червня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 06 березня 2014 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області від 08 травня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк»
звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості в сумі 29
813,70 грн згідно укладеного між ними
кредитного договору від 22 серпня 2005
року, відповідно до якого відповідач
отримав кредит в сумі 5 000 грн, у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 48,00 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Однак відповідач належним
чином не виконував умови договору,
внаслідок чого утворилась
заборгованість за кредитним договором
на вищевказану суму, що складається із
заборгованості по поверненню кредиту в
сумі 4 526,48 грн, заборгованості по сплаті
відсотків в сумі 23 391,33 грн, та штрафів
на суму 500 грн. та 1 395,89 грн. Таким чином
позивач просив суд позов задовольнити,
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 29 813,70 грн та понесені судові
витрати в сумі 298,14 грн.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 06 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Тернопільської області від 08 травня 2014
року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приват
Банк» просить ухвалені у справі судові
рішення скасувати та передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові,
оскільки в даному випадку має місце
порушення строків позовної давності.
Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ