Справа № 1320/2-563/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3100/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф

секретаря Гацій
І.І.,

з участю відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Підгородецької сільської ради
Сколівського району, з участю третіх
осіб Стрийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації, Сколівський
районний відділ земельних ресурсів,
про відновлення терміну на прийняття
спадщини, зобов"язання внести зміни в
технічний паспорт щодо особи
забудовника житлового будинку, -

встановила:

У серпні 2008 року позивач ОСОБА_4
звернулась до суду з позовною заявою, в
якій просила визнати недійсним запис в
по-господарській книзі № 9 за 1986-1990 роки
про те, що її брат ОСОБА_5 є власником
будинку, визнати недійсними технічні
паспорти, оформлені 29.05.1990 року та 11.07.2008
року на ім"я ОСОБА_5, визнати недійсним
рішення сесії Підгородецької
сільської ради № 23 від 22.02.2002 року та № 7
від 21.12.2003 року та видані на підставі
цих рішень державні акти про передачу
ОСОБА_5 у власність земельної ділянки
площею 0,7359 га для обслуговування
будинку та господарських споруд,
визнати за нею в порядку спадкування
після смерті її батьків право
власності на 1/2 частину будинку в
АДРЕСА_1, з тих підстав, що вона протягом
шести місяців після смерті матері, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично вступила
в управління та володіння спадковим
майном, а також просила стягнути з
Підгородецької сільської ради 5000
моральної шкоди, завданої
неправомірними діями посадових осіб по
незаконному оформленню реєстрації
брата в будинку та передачі йому
земельної ділянки у власність та 300 грн.
за надання правової допомоги (т. 1, а.с.
2-3).

21.05.2012 року позивач подала заяву про
уточнення позовних вимог, просила суд
відновити термін, пропущений на
успадкування майна після смерті матері
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме
житлового будинку площею 81,3 м.кв.,
господарськими будівлями та земельною
ділянкою площею 0,7359 га за адресою
АДРЕСА_1, а також зобов"язати Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації внести зміни в
інформацію, яка стосується забудовника
в технічному паспорті на вказаний
будинок, який виготовлений 21.07.2008 року,
визначивши забудовником її батька
ОСОБА_7 Інші позовні вимоги вона не
підтримує, просить розглядати лише ті,
які викладені у вказаній заяві (т. 2, а.с.
27-29),

Крім цього, у заяві просила визнати
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2
неналежними відповідачами.

Рішенням Сколівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2012 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 про відновлення терміну
на успадкування майна після смерті її
матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
та зобов"язання внести зміни у
технічний паспорт, виданий на будинок
АДРЕСА_1, вказавши забудовником ОСОБА_7,
у зв"язку з пропуском строку позовної
давності (т. 2, а.с. 40-41).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 25 лютого 2013 року рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2012 року
скасовано, позовну заяву ОСОБА_4
залишено без розгляду (т. 2, а.с. 119-120).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 лютого 2014 року
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 25 лютого 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі на рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 28.05.2012 року
позивач ОСОБА_4 покликається на те що
згідно по господарських книг за 1974-1976
роки головою колгоспного двору по
особовому рахунку НОМЕР_3 в АДРЕСА_1
була її мама ОСОБА_6. На момент її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 інших зареєстрованих
членів колгоспного двору не було. Вона
є спадкоємцем першої черги за законом.
Вважає, що відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в
ред. 1963 року прийняла спадщину,
оскільки фактично вступила в
управління спадковим майном,
проживала в будинку, заволоділа майном
померлої, обробляла земельну ділянку.

Без її відома у 1980 році Підгородецька
сільська рада незаконно прописала її
брата ОСОБА_8 за вказаною адресою, при
цьому брат на той час проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_2 до 20.08.2006 року.
На підставі даних про реєстрацію у 1990
році Стрийське МБТІ видало на його ім"я
технічний паспорт на житловий будинок
по АДРЕСА_1, цей технічний паспорт
вважає незаконним.

Не погоджується з висновком суду, що не
подала доказів на підтвердження факту
вступу в управління або володіння
спадковим майном. Суд не взяв до уваги
те, що після смерті мами вона єдина на
протязі шести місяців проживала у
будинку, доглядала та обробляла
земельну ділянку, провела частковий
ремонт за кошти дочки.

Також, вважає необґрунтованим висновок
суду про відмову у задоволенні її
позовних вимог на підставі пропуску
строку позовної давності.

Просить скасувати рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2012 року
та ухвалити нове рішення, яким визнати
за нею право власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1, зобов"язати
Стрийське МБТІ видати на її ім"я
технічний паспорт вказаного житлового
будинку.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
судовому засіданні апеляційну скаргу
заперечили, в обґрунтування надали
пояснення, викладені у письмовому
запереченні, просять апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_9 в судові засідання, призначені
на 06 травня та 03 червня 2014 року не
прибули, подали клопотання про
відкладення розгляду справи у зв"язку
із додатковим обстеженням позивачки та
перебуванням на денному стаціонарі
представника.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідачів на заперечення
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як зазначено вище, в апеляційній скарзі
апелянт ОСОБА_4 просить скасувати
рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2012 року
та ухвалити нове рішення, яким визнати
за нею право власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1, зобов"язати
Стрийське МБТІ видати на її ім"я
технічний паспорт вказаного житлового
будинку.

В свою чергу, в останній редакції
позовних вимог, викладених у заяві про
уточнення позовних вимог від 21.05.2012
року, позивач просила суд відновити
термін, пропущений на успадкування
майна після смерті матері ОСОБА_6 а
також зобов"язати Стрийське МБТІ
внести зміни в інформацію, яка
стосується забудовника в технічному
паспорті на вказаний будинок, інші
позовні вимоги вона не підтримувала,
просила розглядати лише ті, які
викладені у вказаній заяві.

Таким чином, зідно із положеннями ч. 1
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
перевіряє законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
відповідно до позовних вимог,
викладених у заяві від 21.05.2012 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є
донькою ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1
а.с. 6-9).

В свою чергу, ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 10), є батьком
відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_3, та
братом позивача ОСОБА_4

Спірне будинковолодіння не було
зареєстроване на праві власності ні за
батьками позивачки, а ні за її покійним
братом ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 12, 13).

Згідно даних по господарських книг по
с. Урич, Сколівського району,
оспорюване будинковолодіння
рахувалось як колгоспний двір.

До 1964 року головою колгоспного двору
був батько позивачки ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, а після його смерті - мати
позивачки ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За період 1977-179 років господарство
рахувалося закритим.

Згідно запису особового рахунку №
НОМЕР_1 по господарської книги за 1980-1982
роки головою сім"ї господарства
рахувався ОСОБА_5, суспільна група не
вказана (т.1 а.с. 19, 20).

У довідці Підгородецької сільської
ради від 06.08.2008 року вказано, що в
записах погосподарської книги № 10 села
Урич за 1986-1990 роки, в якій прошитий
зошит з підписом книга № 9 (продовження)
за 1987 р., ОСОБА_5 значиться
зареєстрованим у спірному
будинковолодінні (т. 1 а.с. 18).

В свою чергу, згідно довідки ЖЕК № 2
Бориславської міської ради народних
депутатів №2911 від 13.05.2008 року, ОСОБА_5
був зареєстрованій у власній квартирі
АДРЕСА_2 і знятий з реєстрації у зв"язку
з вибуттям в с.Урич 20.08.2006 року (т. 1 а.с.
26).

Відповідно до повідомлення
Сколівської державної нотаріальної
контори № 51/01-09 від 24.06.2008 року позивачу
ОСОБА_4 відмовлено в оформлені спадщини
після смерті батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у
зв"язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
майно батьків в с. Урич, Сколівського
району.

Також у відповіді вказано, що її
покійний брат ОСОБА_8 в Сколівській
державній нотаріальній конторі
спадщини після смерті батьків не
оформляв (т. 1 а.с. 14 ).

Згідно із пунктом 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003 року,
правила Книги шостої цього Кодексу
застосовуються до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Відповідно до роз"ясень, які містяться
в абз. 3 п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування" та у п. 1 Узагальнення
судової практики розгляду цивільних
справ про спадкування, викладеному у
листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013
року, норми п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК слід розуміти
таким чином, що правила книги шостої ЦК
України в ред. 2003 року може бути
застосовано лише до спадщини, яка
відкрилася після 01 липня 2003 року і не
була прийнята ніким із спадкоємців,
право на спадкування яких виникло
відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Із змісту довідки Підгородецької
сільської ради № 1958 від 06.06.2008 року
встановлено, що згідно запису
по-господарської книги № 11 с. Урич за
1974-1976 роки, особового рахунку № НОМЕР_2
головою домогосподарства рахувалася
ОСОБА_6, яка проживала в с. Урич до дня
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 одна, суспільна
група господарства - колгоспний двір.

Згідно із ст. 563 ЦК УРСР в ред. 1963 року,
якщо після смерті члена колгоспного
двору інших членів двору не
залишається, до майна двору
застосовуються правила цього розділу
Кодексу.

Оскільки ОСОБА_6 вважалася останнім
членом колгоспного двору, після її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася
спадщина на майно колгоспного двору.

Статтями 529, 530 ЦК УРСР в ред. 1963 року
передбачено, що при спадкуванні за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого.

Згідно положень ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР в
ред. 1963 року для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: 1) якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Як зазначено вище, згідно запису по
господарських книг за 1974-1976 роки
особового рахунку № НОМЕР_2 в с. Урич,
Сколівського району, була
зареєстрована лише ОСОБА_6 Інші члени
двору зареєстровані не були та не
проживали.

Відповідно до п. 124 чинної на час
виникнення спірних правовідносин
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
PCP, затвердженої наказом Міністерства
юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975
року № 45/5 (втратила чинність на
підставі Наказу Міністерства юстиції
Української PCP від 14 червня 1994 року №
18/5), свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям, що прийняли
спадщину, тобто тим, які фактично
вступили в управління або володіння
спадковим майном чи подали заяву в
державну нотаріальну контору про
прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).
Доказом вступу в управління чи
володіння майном можуть бути: довідка
управління будинками, правління
житлово-будівельного кооперативу,
виконавчого комітету місцевої Ради
депутатів трудящих про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом з
ним, або про те, що спадкоємцем було
взяте майно спадкодавця; довідка
фінансового органу, органу держстраху
чи іншого органу про те, що спадкоємцем
після відкриття спадщини сплачувались
податки або страхові платежі по
обов'язковому окладному страхуванню
або збори; квитанція про сплату
податку, платежу, збору; копія рішення
суду, яке вступило в законну силу, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; запис в паспорті
спадкоємця або в будинковій книзі, який
свідчить про те, що спадкоємець був
постійно прописаний в спадковому
будинку в період шести місяців після
дня смерті спадкодавця, та інші
документи, що підтверджують факт
вступу спадкоємця в управління чи
володіння спадковим майном. Доказом
вступу в управління чи володіння
спадковим майном може служити
наявність у спадкоємців ощадної
книжки, квитанції про здані в ломбард
речі, технічного паспорту на
автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва
на моточовен та інших документів,
виданих відповідними органами на ім'я
спадкодавця на майно, користуватися
яким можливо лише після належного
оформлення прав на нього.

Жодних із перелічених вище документів
для підтвердження факту вступу в
управління або володіння спадковим
майном, позивач ОСОБА_4 не надала.

Враховуючи надану інформацію
Підгородецької сільської ради від
04.04.2008 року №47/02-19, колегія суддів
приходить до висновку, що після смерті
ОСОБА_6 у встановлений ст. 549 ЦК УРСР в
ред. 1963 року шестимісячний строк,
жодний із спадкоємців, в тому числі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, спадщини не прийняв,
оскільки за період 1977-1979 роки спадкове
господарство було закрите, при цьому у
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини спадкоємці не
зверталися.

Лише згідно записів по-господарської
книги за 1980-1982 роки по особовому
рахунку № НОМЕР_1 головою сім"ї
рахувався ОСОБА_5, суспільна група
господарства не вказана.

Беручи до уваги те, що в термін до 01.01.2004
року жодний із спадкоємців спадщину
після смерті ОСОБА_6 не прийняв, до
правовідносин такої спадщини повинні
застосовуватися правила Книги шостої
ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов"язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У разі пропуску строку для прийняття
спадщини для спадкоємців
передбачається цивільно-правова
відповідальність, яка полягає у
позбавленні їх права на прийняття
спадщини.

Так, у ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено,
що якщо спадкоємець протягом
встановленого законом строку не подав
заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК
України, за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Згідно із роз"ясненнями, викладеними у
п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування», вирішуючи питання
про визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку, при цьому
необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для спадкоємця на вчинення
цих дій.

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

В свою чергу, із позовними вимогами про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
позивач ОСОБА_4 не зверталася, у заяві
про уточнення позовних вимог від 21.05.2012
року просила суд відновити термін,
пропущений на успадкування майна після
смерті матері ОСОБА_6, при цьому такий
спосіб захисту прав спадкоємця не
передбачений як ЦК України в ред. 2003
року, так і в ЦК УРСР в ред. 1963 року, у ст.
550 якого передбачено поняття
продовження строку на прийняття
спадщини.

Колегія суддів вважає, що до вимог про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
за правилами ст. 1272 ЦК України, а також
про продовження строку на прийняття
спадщини за положеннями ст. 550 ЦК УРСР в
ред. 1963 року, не поширюється позовна
давність, відповідно суд першої
інстанції безпідставно застосував
положення ч. 4 ст. 267 ЦК України в ред. 2003
року як підставу для відмови у
задоволенні такої позовної вимоги у
зв"язку із спливом строку позовної
давності.

Разом з тим, причинами пропуску терміну
на прийняття спадщини позивач ОСОБА_4
називає те, що її мама ОСОБА_6 померла
раптово за її відсутності, оскільки
вона була на захисті диплома, а також
те, що мама не склала заповіт, через що у
неї із братом ОСОБА_8 виник
довготривалий майновий спір. Окрім
цього, весь цей час вона тяжко хворіла,
перебувала у важкому майновому
становищі, і лише після смерті брата у
2007 році змогла розпочати дії.

На переконання колегії суддів окремі
із причин пропуску терміну для подання
заяви про прийняття спадщини, які
називає позивач, не можуть вважатися
поважними, зокрема раптова смерть мами
у її відсутність, а також те, що мама не
складала заповіт, оскільки такі
об"єктивно не перешкоджали позивачці
подати заяву про прийняття спадщини у
встановлений строк.

В свою чергу інші причини, як от хвороба
та важке майнове становище, не
підтверджені належними та допустимими
доказами відповідно до ст. 59 ЦПК
України, оскільки в матеріалах справи є
лише копія довідки № 76 без дати
Трускавецької міської лікарні (т. 1 а.с.
32) про перебування на "Д" обліку ОСОБА_4 в
дільничого терапевта, а також копія
однієї сторони довідки МСЕК з
покликанням на акт № 15/583 від 21.03.2001 року
про встановлення непрацездатності (т. 1
а.с. 63), при цьому враховуючи дату
відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_1) та час
звернення з позовом до суду (травень 2009
року), названі позивачкою причини не
могли складати непереборні та істотні
труднощі для спадкоємця на вчинення
дій по прийняттю спадщини.

Що стосується позовної вимоги
зобов"язати Стрийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації внести зміни
в інформацію, яка стосується
забудовника в технічному паспорті на
вказаний будинок, який виготовлений
21.07.2008 року, визначивши забудовником її
батька ОСОБА_7, колегією суддів
встановлено наступне.

Відповідно до інформації Стрийського
МБТІ № 1690 від 23.07.2008 року первинна
технічна інвентаризація з видачею
технічного паспорта на
будинковолодіння по АДРЕСА_1 проведена
29.05.1990 року за заявою ОСОБА_5

Відповідно до п. 2.3. Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації житлового фонду,
затвердженої наказом ЦСУ СРСР № 380 від
15.07.1985 р., яка була чинна на момент
складання оскаржуваного технічного
паспорта, в сільській місцевості
підставою для реєстрації є подвірні
списки (по господарські), виписки з них
або інші документи, які підтверджують
право власності на будівлі.

Технічний паспорт - це документ, що
складається на основі матеріалів
технічної інвентаризації об'єкта
нерухомого майна і містить основні
відомості про нього (місцезнаходження,
склад, технічні характеристики, план та
опис об'єкта, наявність самочинного
будівництва, перепланування тощо).
Технічна інвентаризація може бути
проведена за заявою замовника
будівництва, власника чи користувача
об'єкта нерухомого майна або об'єкта
незавершеного будівництва.

У довідці Підгородецької сільської
ради Сколівського району № 1256 від
06.06.2008 року вказано, що згідно запису по
господарської книги № 10 села Урич за
1986-1990 роки, в якій прошитий зошит з
підписом книга № 9 (продовження) за 1987
рік, прописаний ОСОБА_5.

Таким чином, первинна технічна
інвентаризація будинковолодіння по
АДРЕСА_1, Сколівського району із
складанням технічного паспорта від
29.05.1990 року на ім"я ОСОБА_5, проведена
відповідно до чинного на той час
законодавства.

Враховуючи встановлені колегією
суддів обставини справи, суд першої
інстанції безпідставно застосував
положення ч. 4 ст. 267 ЦК України в ред. 2003
року як підставу для відмови у
задоволенні позовних вимог у зв"язку із
спливом строку позовної давності, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення суду відповідно
до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч.
1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2012 року
- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позовних
вимогах ОСОБА_4 про відновлення
терміну, пропущеного на спадкування
майна після смерті матері ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме житлового
будинку площею 81,3 м.кв. з
господарськими будівлями та земельною
ділянкою площею 0,7359 га за адресою
АДРЕСА_1, а також зобов"язання Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації внести зміни в
інформацію, яка стосується забудовника
в технічному паспорті на вказаний
будинок, який виготовлений 21.07.2008 року,
визначивши забудовником її батька
ОСОБА_7 - відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин