Справа № 146/559/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" червня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого -
судді Семко Г.В.,

при секретарі
Козачук Н.П.,

з участю представників
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у смт. Томашполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного нотаріуса
Томашпільської державної нотаріальної
контори Вінницької області Іськової
Наталії Михайлівни про визнання факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, визнання
факту прийняття спадщини та права на
спадкування і оформлення спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з цим позовом посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його матір ОСОБА_7.
Після її смерті відкрилася спадщина на
житловий будинок, що розташований за
адресою АДРЕСА_1. Спадкоємцями
залишилися він та його брати - ОСОБА_4
та ОСОБА_5 У встановлений законом
шестимісячний строк для прийняття
спадщини відповідна заява до
нотаріальної контори ним не подавалася
в зв'язку з тим що його мати ОСОБА_7 на
час смерті постійно проживала разом з
ним, а тому позивач вважав себе таким,
який фактично прийняв спадщину.

11.12.2013 р. позивач отримав листа від
державного нотаріуса Томашпільської
державної нотаріальної контори, в я
повідомлялося про те, що його брати
подали заяви про оформлення спадщини, а
йому пропонувалося звернутися до суду
з позовними вимогами про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Однак, при зверненні до
Томашпільського районного суду
позивачу було відмовлено в задоволенні
позову про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, позивач вказує, що 30.01.2014 р.
на адресу державного нотаріуса
Томашпільської державної нотаріальної
контори був направлений лист з
клопотанням про оформлення спадщини в
зв'язку з постійним проживанням із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. На даний момент відповіді від
нотаріуса позивачем не отримано.

Таким чином враховуючи фактичну
відмову нотаріуса від оформлення
спадщини позивач вимушений звернутися
до суду з позовом та просить суд
визнати факт постійного проживання
ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 у
домоволодінні АДРЕСА_2 з 2003 року і до
часу відкриття спадщини 2 вересня 2010
року, визнати факт прийняття ОСОБА_3
спадщини в зв'язку з постійним
проживанням зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, визнати право
ОСОБА_3 на спадкування та оформлення
спадщини померлої матері ОСОБА_7 за
законом як спадкоємця першої черги,
зобов'язати державного нотаріуса
Томашпільської державної нотаріальної
контори Іськову Н.М. здійснити
оформлення спадщини ОСОБА_3 у
визначеному законом порядку.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_1
позов підтримала за обставин
зазначених у ньому, попросила позов
задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просить суд повністю відмовити в
задоволенні позову.

Державний нотаріус
Томашпільської державної нотаріальної
контори Іськова Н.М. в судове засідання
не з'явилася, однак направила на адресу
суду заяву згідно якої справу просить
розглянути в її відсутності, позовні
вимоги не визнає, щодо вирішення справи
покладається на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду
пояснили, що мати ОСОБА_3 проживала
разом зі сином. Син зі сім'єю поживав в
будинку, а ОСОБА_7 в літній кухні.
Догляд за нею здійснювала невістка
ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача представника
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позову з таких
підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у ст.ст.
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Здійснення права на спадкування
визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт
Томашпіль Томашпільського району
Вінницької області померла ОСОБА_7
(а.с.12).

Згідно довідки від 06.09.2010 р. виданої
виконавчим комітетом Томашпільської
селищної ради виданої ОСОБА_1
вбачається, що на день смерті
спадкодавця ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 проживала разом з
ОСОБА_7 та вели спільне господарство
(а.с.11)

Відповідно до положень ст. 1269 ЦК
України в редакції 2004 року спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину має
подати нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

З відповіді Томашпільської
державної нотаріальної контори та з
наданої копії спадкової справи
вбачається, що позивач ОСОБА_3 з заявою
про прийняття спадщини після смерті
спадкодавця ОСОБА_7 не звертався.

Крім того, суду не надано доказів
про те, що ОСОБА_3 зареєстрований за
адресою АДРЕСА_2, не надав належних та
беззаперечних доказів щодо проживання
разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час її
смерті однією сім'єю не менш як п'ять
років до часу відкриття спадщини.

Довідка Томашпільської селищної
ради надана позивачем не може судом
розцінюватися як належний доказ
постійного проживання позивача з
спадкодавцем, оскільки з довідки
вбачається проживання та ведення
спільного господарства лише
представника позивача ОСОБА_1 разом з
спадкодавцем ОСОБА_7 на момент смерті
останньої.

Згідно п. 211 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 р. N 20/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 3 березня
2004 р. за N 283/8882 (що діяла на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_7.),
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям, що прийняли
спадщину, тобто тим, які постійно
проживали разом зі спадкодавцем чи
подали заяву нотаріусу про прийняття
спадщини. Доказом постійного
проживання разом зі спадкодавцем
можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, відповідного органу
місцевого самоврядування про те, що
спадкоємець безпосередньо перед
смертю спадкодавця проживав разом зі
спадкодавцем; копія рішення суду, що
набрало законної сили, про
встановлення факту своєчасного
прийняття спадщини; реєстраційний
запис у паспорті спадкоємця або в
будинковій книзі, який свідчить про те,
що спадкоємець постійно проживав разом
зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, та інші документи, що
підтверджують факт постійного
проживання разом зі спадкодавцем.

Однак позивачем та його
представником не надавались, а судом не
досліджувались в судовому засіданні
документи, які зазначені вище.

В судовому засіданні допитані
свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали, що
мати ОСОБА_3 проживала разом зі сином.
Син зі сім'єю поживав в будинку, а
ОСОБА_7 в літній кухні. Догляд за нею
здійснювала невістка ОСОБА_1 Однак їх
пояснення не доводять проживання
ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини.

Крім того, вимоги позивача про
визнання факту постійного проживання
ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 у
домоволодінні АДРЕСА_2 не можуть бути
задоволенні, оскільки як уже вище
зазначалося ч.3 ст. 1268 ЦПК України
передбачає, щ спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Тобто, кодексом чітко передбачено,
що саме спадкоємець має постійно
проживати разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, користуватися
спадковим майном спадкодавця разом із
спадкодавцем ще до його смерті, а не
спадкодавець має проживати разом із
спадкоємцем у будинку спадкоємця.

В п.1 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
зазначено, якщо спадщина відкрилась
після 1 січня 2004 року, суди не повинні
задовольняти вимоги про встановлення
факту прийняття спадщини шляхом вступу
в управління чи володіння спадковим
майном або задовольняти позови про
визнання права власності на спадкове
майно із зазначених підстав.

Також, суд звертає увагу на те, що в п. 23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» вказано, що в разі якщо
постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні
спадщини, спадкоємець має право
звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.
У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Тобто, необхідною умовою для звернення
до суду з даним позовом є наявність
письмової обґрунтованої відмови
нотаріуса в оформленні спадщини.
Відсутність письмової відмови
нотаріуса позбавляє спадкоємця
можливості звернутися до суду із
позовом про встановлення факту
постійного проживання із спадкоємцем.
На дану обставину вказується і в п. 1
вищевказаного Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року.

В листі також вказується на те, що у
разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це є
підставою для відмови у позові.

Однак всупереч вищевказаному ні
позивачем ОСОБА_3 ні його представником
не було надано суду письмової відмови
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину.

Таким чином, з врахуванням всього
зазначеного суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, державного
нотаріуса Томашпільської державної
нотаріальної контори Вінницької
області Іськової Наталії Михайлівни
про визнання факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, визнання факту
прийняття спадщини та права на
спадкування і оформлення спадщини.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 1216-1218, 1223,1261-1265, 1268 ЦК
України ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218,
294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, державного нотаріуса
Томашпільської державної нотаріальної
контори Вінницької області Іськової
Наталії Михайлівни про визнання факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, визнання
факту прийняття спадщини та права на
спадкування і оформлення спадщини,
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
20 червня 2014 року

Суддя:
Г.В. Семко