АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/7626/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Процько Я.В. Провадження №
22-ц/789/662/14 Доповідач - Парандюк
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника
апелянта Жарського І.Р., відповідача
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приват Банк" на
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 09 квітня 20144
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, колегія
суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ПАТ КБ "Приват
Банк" звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обгрунтування своїх вимог
посилаються на те, що між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір №б/н від 02.06.2006 року, відповідно
до умов якого останньому було надано
кредит в сумі 6000 грн. із сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки, однак ОСОБА_2 не
здійснює платежів в рахунок погашення
суми кредиту та відсотків, чим порушує
взяті на себе зобов"язання, в наслідок
чого утворилась заборгованість в сумі
30 682,49 грн., які слід з нього стягнути.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 09 квітня 2014
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"Приват Банк" просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на те, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права, неповно
з"ясовано обставини справи, що мають
значення для справи. Вказує, що суд
першої інстанції помилково вважав
основним доказом висновок експерта,
котрий міститься у справі та винесений
за результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи, не
може братись до уваги, оскільки при
його складані були допущені численні
процесуальні порушення, а суд не надав
належної правової оцінки висновку
експерта.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд виходив з того, що
позивачем не доведено того факту, що
відповідач особисто подав та підписав
заяву на видачу кредитної платіжної
картки, отримував кредитні кошти і брав
на себе обов"язок по їх поверненню.

Однак з таким висновком суду
колегія не погоджується, оскільки він
не відповідає обставинам справи, а це у
відповідності до ст. 309 ч. 1 п. 3 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового.

Відповідно до ст.1054 ЦК України - за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 02.06.2006 року
відповідачу було надано платіжну
картку типу НОМЕР_1 та встановлено
кредитний ліміт в сумі 6000 грн. зі
сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

З викладеної у розділі "введение"
"условия и правила предоставления
банковских услуг" інформації
вбачається, що вказана вище заява про
надання кредиту разом з умовами
надання послуг, правилами користування
платіжною карткою складає договір між
позивачем та відповідачам.

Як вбачається із представлених
позивачем розрахунків, заборгованість
за наданим кредитом станом на 31.01.2013
року складає 30 682,49 грн.

Також для отримання кредиту,
ОСОБА_2 до відділення банку надано
копію власного паспорту, яка завірена
його підписом, а також довідку про його
доходи (а.с.72), що датована днем
отримання кредиту - 02.06.2006 року. Довідка
підписана самим ОСОБА_2 як директором
ПП "Медичний центр "Усмішка".

Крім того, кредитний договір,
схвалений позичальником, що є
свідченням реальності правочину та
дотримання ним всіх істотних умов
вказаної кредитної угоди. Одна сторона
(надала кредит), а інша сторона
підтвердила її шляхом прийняття дії
(одержання кредитних коштів) та
виконанням зобов"язань (сплата кредиту
у відповідності до умов кредитної
угоди), що підтверджує реальність
(дійсність) кредитної угоди. Отже,
встановлення факту укладення договору
пов"язується з фактичними діями його
сторін, спрямованих на укладення
договору.

Згідно висновку екперта,
встановленого за результатами
проведення судово-почеркознавчої
експертизи №6304/13-22 від 11.02.2014 року,
підпис від імені ОСОБА_2 в графі "Підпис"
заяви на отримання кредиту №б/н від
02.06.2006 року, виконано не ним, а іншою
особою.

У відповідності до ст.147 ЦПК
України висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами ст.212 ЦПК України згідно якої
суд на підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин
аналізує й оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, і ця оцінка повинна
спрямовуватися на встановлення
обставин, які обґрунтовують доводи і
заперечення сторін. Жоден доказ немає
для суду наперед встановленого
значення.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України у
п.11 постанови "Про судове рішення у
цивільній справі" від 18 грудня 2009 року
№11 роз'яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Так, суд першої інстанції не дав
оцінку доказам позивача, що
відповідачем умови кредитного
договору частково виконувались. Згідно
із виписки про рух коштів по рахунку
позичальника 27.07.2006 року по кредиту
було сплачено 800 грн., а 19.09.2006 року - 450
грн. (а.с.43)

Наведене свідчить про те, що
обмежившись єдиним доказом - висновком
судово-почеркознавчої експертизи, суд
ухилився від з'ясування всіх фактичних
обставин, що в свою чергу, свідчить про
недотримання встановленого ст.212 ЦПК
України принципу оцінки доказів.

З"ясування зазначених обставин та
їх належна оцінка має значення для
правильного вирішення справи, а тому
ухвалення судом рішення без їх
з"ясування та оцінки є помилковим.

Даний договір ОСОБА_2 не
оспорюється, а отже визнається
дійсність його вчинення.

Пунктом 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України за №9 від 06.11.2009
року зазначає, що вимога про визнання
правочину неукладеним не відповідає
можливим способам захисту цивільних
прав та інтересів, передбачених
Законом. У цьому разі можуть бути
заявлені лише вимоги, передбачені
главою 83 книги п"ятої ЦК України. Відтак
відповаідач не позбавлений звернутися
у визначений законом спосіб захисту
своїх прав.

Проаналізувавши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 09 квітня 2014
року слід скасувати, як ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи та ухвалити нове
рішення, яким позов ПАТ КБ "Приват банк"
задовольнити. Стягнути із ОСОБА_2 в
користь ПАТ КБ "Приватбанк" 30 682,49 грн.
заборгованості по кредитному договору
та 306, 82 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" - задовольнити..

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 09 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
позов ПАТ КБ "Приват банк" задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 в користь ПАТ
КБ "Приват банк" 30 682,49 грн.
заборгованості по кредитному договору
та 306, 82 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Т.С. Парандюк