Справа № 442/5988/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1406/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Левика Я.А.,

секретаря -
Брикайло М.В.,

з участю:
ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

ОСОБА_4, його
представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 11 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк», треті особи: приватний
нотаріус Дрогобицького районного
нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_2,
про усунення перешкод в користуванні
нерухомим майном, скасування записів у
державному реєстрі іпотек та
державному реєстрі заборон, за позовом
ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Львівської області, приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», ОСОБА_4, третя
особа - публічне акціонерне товариство
«ВТБ Банк» в особі відділення
«Львівська регіональна дирекція»,
приватний нотаріус Дрогобицького
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання недійсними прилюдних
торгів,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 11 грудня 2013
року у задоволенні вказаних вище
позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, просить
його скасувати в частині відмови у
задоволенні його позову з підстав
порушення норм матеріального і
процесуального права, невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи, недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, і ухвалити нове
рішення, яким його позов задовольнити,
визнавши недійсним правочин
відчуження - продажу приміщення складу
загальною площею 691,8 кв.м. та земельної
ділянки загальною площею 0,0846 га, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що
положення Закону України «Про іпотеку»
не підлягають застосуванню при
вирішенні даного спору в частині
дотримання порядку реалізації
іпотечного майна, оскільки предметом
реалізації з прилюдних торгів було
іпотечне майно і ця обставина
підтверджується, на його думку,
матеріалами виконавчого провадження.
Порушенням вимог закону щодо
підготовки до проведення прилюдних
торгів апелянт вважає те, що оголошення
про реалізацію спірного нерухомого
майна було опубліковано не в місцевих
засобах масової інформації міста
Дрогобич, а у двох Львівських газетах.
Крім того, зазначає, що на час
проведення прилюдних торгів існувала
заборона суду з відчуження спірного
майна, а тому дії по його примусовій
реалізації є неправомірними. Апелянт
звертає увагу суду на те, що
повідомлення про проведення прилюдних
торгів він не отримував і ціну предмета
іпотеки з ним, як іпотекодавцем, ніхто
не узгоджував.

Інші учасники судового розгляду в
судове засідання не з»явились, подали
апеляційному суду заяви про розгляд
справи у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони апелянта в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
протилежної сторони, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору
є: земельна ділянка загальною площею
0,0846 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1,
яка до її реалізації з оспорюваних
прилюдних торгів належала на праві
приватної власності малому приватному
підприємству (далі-МПП) «Славутич» і
була предметом іпотеки відповідно до
іпотечного договору від 29 серпня 2008
року, укладеного між відкритим
акціонерним товариством (далі-ВАТ) «ВТБ
Банк» (іпотекодержателем) та МПП
«Славутич» (іпотекодавцем) в
забезпечення виконання зобов»язань:
суб»єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2 - позичальника за
генеральною угодою №39 від 28 серпня 2008
року; МПП «Славутич» - позичальника за
генеральною угодою №37 від 28 серпня 2008
року; фізичної особи ОСОБА_2 -
позичальника за генеральною угодою №38
від 28 серпня 2008 року (а.с.162 т.1); та
приміщення складу загальною площею 691,8
кв.м. на АДРЕСА_1, які до їхньої
реалізації з оспорюваних прилюдних
торгів належали на праві приватної
власності ОСОБА_2 і були предметом
іпотеки відповідно до іпотечного
договору від 29 серпня 2008 року,
укладеного між ВАТ «ВТБ Банк»
(іпотекодержателем) та ОСОБА_2
(іпотекодавцем) в забезпечення
виконання зобов»язань ОСОБА_2, як
фізичної особи та фізичної особи -
суб»єкта підприємницької діяльності,
та МПП «Славутич», - позичальників за
вказаними вище генеральними угодами
(а.с.158 т.1).

02 вересня 2009 року на підставі наказу
№20/34, виданого 13 липня 2009 року
Господарським судом Львівської
області про солідарне стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 та
МПП «Славутич» в користь ВАТ «ВТБ Банк»
заборгованості за кредитами в розмірі
1054963 грн. 63 коп., головним державним
виконавцем ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській
області Санжарою О.М. було відкрито
виконавче провадження ВП №14560122 з
примусового виконання судового
рішення (а.с.118 т.1).

В процесі примусового виконання
вказаного наказу, державним виконавцем
було накладено арешт на спірне майно і
призначено експерта, суб»єкта
оціночної діяльності - суб»єкта
господарювання для визначення його
вартості (а.с.112-117 т.1).

Згідно із звітом експерта про оцінку
майна, вартість земельної ділянки
становить 49263 грн., а нежитлових
приміщень - 425300 грн.

Згідно з договором №03/352/10і від 03 грудня
2010 року, організатором проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна визначено ПП
«Спеціалізоване підприємство
юстиція».

Прилюдні торги з реалізації спірного
майна були призначені на 24 грудня 2010
року на 11 год. 15 хв. за адресою:
м.Дрогобич, вул.22 Січня, 37 (в приміщенні
ВДВС Дрогобицького РУЮ).

Відповідно до протоколів №03/348/10і-8 та
№03/352/10/і-7 проведення прилюдних торгів
з реалізації арештованого нерухомого
майна від 24 грудня 2010 року, переможцем
торгів став ОСОБА_4, який придбав спірну
земельну ділянку за ціною 49500 грн.
(стартова ціна - 49263 грн.), а спірні
нежитлові приміщення - за ціною 425300 грн.
(стартова ціна - 425300 грн.) (а.с.5,6 т.1).

11 січня 2011 року державним виконавцем
складено акти про реалізацію спірного
майна (а.с.7, 8 т.1).

Порядок реалізації арештованого майна
визначено Законом України «Про
виконавче провадження», Інструкцією
про проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 21 квітня 2005 року та
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції від 27 жовтня 1999
року №68/5.

У відповідності до ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження», звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилучені та примусовій
реалізації.

Статтею 54 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.
Реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом.

Отже, оскільки стягувачем за судовим
рішенням є заставодержатель - ВАТ «ВТБ
Банк», то він мав право задовольнити
свої вимоги в рамках виконавчого
провадження з примусового стягнення
кредитної заборгованості за рахунок
реалізації предмету іпотеки в порядку,
встановленому Законом У країни «Про
виконавче провадження».

Скасовуючи первісне рішення суду
першої інстанції від 26 березня 2012 року
у даній справі (а.с.174 т.1), яким було
задоволено позов ОСОБА_2 і визнано
прилюдні торги недійсними, та ухвалу
апеляційного суду від 26 березня 2013 року
(а.с.245 т.1), якою було залишено без змін
вказане рішення суду, суд касаційної
інстанції у своїй ухвалі від 31 липня 2013
року вказав, що на оспорюваних
позивачем прилюдних торгах
реалізовувалось не іпотечне майно, на
яке звернуто стягнення в порядку,
визначеному Законом України «Про
іпотеку», а майно, на яке було накладено
арешт державним виконавцем в межах
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу, виданого
господарським судом про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 та МПП
«Славутич», тому положення Закону
України «Про іпотеку» не підлягали
застосуванню при вирішенні спору в
частині дотримання порядку реалізації
іпотечного майна, встановленого цим
Законом.

У зв»язку з цим, доводи апелянта про не
застосування судом першої інстанції до
спірних правовідносин Закону України
«Про іпотеку», є безпідставними.

У відповідності до ч.3 ст.62 Закону
України «Про виконавче провадження»,
арештоване майно передається на
реалізацію за ціною та в порядку,
визначеному статтею 58 цього Закону.

У відповідності до п.3.1 Тимчасового
положення, орган державної виконавчої
служби укладає із спеціалізованою
організацією договір, яким доручає
реалізацію майна спеціалізованій
організації за визначену винагороду за
надані послуги з реалізації
арештованого майна, яка встановлюється
у відсотковому відношенні від
продажної ціни лота.

Пунктом 3.2 Тимчасового положення
визначено, що спеціалізована
організація проводить прилюдні торги
за заявкою державного виконавця, в якій
зазначається початкова вартість майна,
що виставляється на торги за
експертною оцінкою та інші відомості,
передбачені Інструкцією про
проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року
№74/5.

З наведених вище норм вбачається, що
процедура підготовки до прилюдних
торгів розпочинається з моменту
надання державним виконавцем
спеціалізованій організації, з якою
укладено договір про надання послуг з
реалізації арештованого майна, заявки,
в якій уже зазначена початкова
вартість майна, що підлягає реалізації
з прилюдних торгів, яка визначається
суб»єктом оціночної діяльності
відповідно до вимог ст.58 Закону України
«Про виконавче провадження», а тому дії
державного виконавця та суб»єкта
оціночної діяльності щодо визначення
вартості майна, яке підлягає
реалізації з прилюдних торгів, мають
самостійний спосіб оскарження в
порядку, встановленому ст.ст.57, 58 цього
Закону і не можуть бути підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними.

Даний висновок відповідає правовій
позиції, викладеній в постановах
Верховного Суду України від 24.10.2012 р.
справа № 6-116цс12, від 26.12.2012 р. справа №
6-140цс12, яка є обов»язковою для судів
згідно із ст.360-7 ЦПК України.

Враховуючи те, що початкова ціна
реалізації спірного нерухомого майна
була визначена у встановленому ст.58
Закону України «Про виконавче
провадження» порядку експертом,
суб»єктом оціночної діяльності -
суб»єктом господарювання, призначеним
державним виконавцем у виконавчому
провадженні з примусового виконання
вказаного вище наказу, згідно із його
звітом про оцінку майна, а спірне майно
з прилюдних торгів було реалізоване за
ціною, не нижчою, ніж його стартова
ціна, тому доводи апелянта про
порушення вимог закону в цій частині є
теж безпідставними.

Посилання апелянта на те, що спірне
майно було реалізоване з прилюдних
торгів під час накладеної судом
заборони ухвалою судді Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 08 грудня 2010 року (а.с.54 т.1), є
теж безпідставними, оскільки вказана
ухала надійшла у ВДВС після проведення
прилюдних торгів, і, окрім того, була
скасована судом, який її постановив
(а.с.57 т.1)

Пунктом 3.5. вказаного вище Тимчасового
положення передбачено, що
спеціалізована організація, яка
проводить публічні торги, не пізніше як
за 15 днів до дня проведення публічних
торгів публікує в порядку, визначеному
Положенням про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 20.05.2003 №43/5, зареєстрованим у
Мін'юсті 21.05.2003 за № 388/7709 (зі змінами), на
відповідному веб-сайті інформацію про
нерухоме майно, що реалізується.

Оголошення про проведення прилюдних
торгів має бути розміщене не

пізніше семи днів з моменту укладення
договору про реалізацію майна, а у
випадку проведення повторних торгів -
не пізніше семи днів з моменту
переоцінки майна. Одночасно ця
інформація може бути розміщена в
засобах масової інформації.

Відповідно до п. 3.11. Тимчасового
положення, спеціалізована організація
письмово повідомляє державного
виконавця, стягувача та боржника про
дату, час, місце проведення прилюдних
торгів, а також стартову ціну
реалізації майна.

З матеріалів справи встановлено, що про
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
призначених на 24 грудня 2010 року, ОСОБА_2
повідомлено листом ПП «Спеціалізоване
підприємство юстиція» від 09 грудня 2010
року за №664, який було йому адресовано
за вказаною ним адресою місця
проживання: АДРЕСА_2, оскільки іншої
адреси в розпорядженні відповідачів не
було. В повідомлені зазначено про час
та місце проведення прилюдних торгів,
номер лоту, характеристика майна та
стартова його ціна (а.с.58 т.1).

Доказів в підтвердження тієї
обставини, що апелянт повідомляв
відповідачів про інше місце свого
проживання (перебування) і їм було
відомо про це на момент підготовки до
проведення прилюдних торгів, суду не
було надано, а тому його доводи про
порушення відповідачами вказаного
вище пункту 3.11 Тимчасового положення у
зв»язку з неотриманням ним
повідомлення про проведення прилюдних
торгів за наявності у справі доказів
його надіслання рекомендованою
кореспонденцією на відому адресу місця
проживання боржника (а.с.59 т.1), яка
згідно з паспортом є до того ж місцем
його реєстрації (а.с.194-195 т.1), є
безпідставними.

Крім того, 09 грудня 2010 року інформація
про проведення торгів на 24 грудня 2010
року була опублікована на відповідному
сайті Міністерства юстиції України під
№326007 (а.с. 62 т.1) та у засобах масової
інформації - у двох газетах: «Львівська
пошта» (а.с.60-61 т.1 ) та «За вільну
Україну» (а.с.123-124 т.1).

Посилання апелянта на те, що вказані
вище засоби масової інформації не є
місцевими, є необґрунтованими,
оскільки він не надав доказів на
підтвердження тієї обставини, що у
м.Дрогобичі Львівської області вони не
тиражуються.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність правових підстав для
визнання прилюдних торгів недійсними і
в цій частині, оскільки відповідачами
було дотримано вказані вище норми
Тимчасового положення щодо порядку
публікації та розміщення оголошення
про проведення прилюдних торгів та
щодо повідомлення про це боржника.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи, давши
належну оцінку доказам, які подали
сторони в обгрунтування своїх вимог та
заперечень, застосував норми
матеріального закону, які підлягали
застосуванню до спірних правовідносин,
не допустив порушень норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а
оскаржуване рішення суду - залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1
п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
________________ Бойко С.М.

Судді:
________________ Береза В.І.

________________ Левик Я.А.