Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2059/14
Головуючий у 1 інстанції: Котляр
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Панкеєва О.В.

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 11
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»,
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_6, про
визнання договору поруки та договору
іпотеки припиненими, зняття обтяження
з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
відповідачів про визнання договору
поруки та договору іпотеки
припиненими, зняття обтяження з
нерухомого майна, в якому зазначили, що
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і третій особі
ОСОБА_6 на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1.

22.06.2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» і ОСОБА_6 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 360- 09/К-07. За
умовами цього договору ОСОБА_6 отримав
кредит у сумі 46 000 доларів США на строк
до 21.06.2012 року під 13,5 % річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника того ж дня,
22.06.2007 року, між ТОВ «Укрпромбанк», з
однієї сторони, і ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, з іншої сторони, було
укладено іпотечний договір № 360-09/Z-07.

За умовами іпотечного договору ОСОБА_6
і Позивачі як співвласники квартири
АДРЕСА_1 передали зазначену квартиру в
іпотеку ТОВ «Укрпромбанк».

У тексті іпотечного договору від 22.06.2007
року (пункт 6.2) термін його дії не
встановлено. Згідно з умовами
кредитного договору, укладеного між
ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_6, строк
виконання основного зобов'язання
встановлений - 21 червня 2012 року.
Протягом 6 місяців, тобто по 21 грудня 2012
р. включно, ТОВ «Укрпромбанк» не
пред'явив до позивачів як до майнових
поручителів жодних вимог.

22.06.2007 року між ОСОБА_5 та ТОВ
„Укрпромбанк" для забезпечення
виконання кредитних зобов"язань було
укладено договір поруки без зазначення
строку його дії. Позов про солідарне
стягнення боргу до позичальника і
поручителів було подано ПАТ «Дельта
Банк» до суду 05.08.2013 року. Суду не надано
жодного доказу на підтвердження того
факту, що ПАТ "Дельта Банк" є
правонаступником ТОВ "Укрпромбанк" у
правовідносинах з позивачами.

Позивачі просили суд визнати
правовідносини поруки і іпотеки, що
виникли на підставі іпотечного
договіру від 22.06.2007р. припиненими,
оскільки банком не було пред'явлено
вимоги до поручителів у 6-місячний
строк та зобов'язати ТОВ «Укрпромбанк»
направити заяву про виключення
відомостей про іпотеку з реєстру
обтяжень нерухомого майна.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 березня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
просять рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заявлених
позовних вимог, суд обгрунтовно,
керуючись нормами ст., ст. 559, 575 ЦК,
Законом України „Про іпотеку", виходив
з відсутності підстав для визнання
правовідносин поруки та іпотеки
припиненими.

Судом встановлено, що 22.06.2007 року між
ТОВ «Український промисловий банк» і
ОСОБА_6 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № 360- 09/К-07.
За умовами цього договору ОСОБА_6
отримав кредит у сумі 46 000 доларів США
на строк до 21.06.2012 року під 13,5 % річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника того ж дня,
22.06.2007 року, між ТОВ «Укрпромбанк», з
однієї сторони, і ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, з іншої сторони, було
укладено іпотечний договір № 360-09/Z-07. За
умовами іпотечного договору ОСОБА_6 і
Позивачі як співвласники квартири
АДРЕСА_1 передали зазначену квартиру в
іпотеку ТОВ «Укрпромбанк».

У тексті іпотечного договору від 22.06.2007
року (пункт 6.2) термін його дії не
встановлено. Згідно з умовами
кредитного договору, укладеного між
ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_6, строк
виконання основного зобов'язання
встановлений - 21 червня 2012 року.
Протягом 6 місяців, тобто по 21 грудня 2012
р. включно, ТОВ «Укрпромбанк» не
пред'явив до позивачів як до майнових
поручителів жодних вимог.

22.06.2007 року між ОСОБА_5 та ТОВ
„Укрпромбанк" для забезпечення
виконання кредитних зобов"язань
укладено договір поруки, у якому не
було зазначено строку його дії.

Відповідно до вимог ст. 575 ЦК
України іпотека є окремим видом
застави нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи. Правила про іпотеку
та інші окремі види застав
встановлюються законом.

Нормами ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що іпотекодавцем
може бути боржник або майновий
поручитель. Майновий поручитель -
особа, яка передає в іпотеку нерухоме
майно для забезпечення виконання
зобов'язання іншої особи-боржника.

Згідно положень ст. 11
вищезазначеного Закону майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки.

Нормами ст. 17 Закону України "Про
іпотеку" визначено перелік підстав для
припинення іпотеки, зокрема: - іпотека
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору; -
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; - визнання іпотечного
договору недійсним; - знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі, якщо
іпотекодавець не відновив її.

Зазначені позивачем підстави, на
які він посилався, обґрунтовуючи
необхідність визнання іпотечного
договору припиненим, статтею 17 Закону
України "Про іпотеку" не передбачені.

Норми ст. 559 ЦК України, на порушення
якої послався позивач у позові, не
можуть бути застосовані до
правовідносин, що виникли між
сторонами в даному випадку на підставі
договору іпотеки.

Правовідносини між майновим
поручителем та кредитором за договором
іпотеки регулюються виключно нормами
параграфу 6 "Застава" глави 49 Цивільного
кодексу України та Законами України
"Про заставу" і "Про іпотеку" й на ці
правовідносини не розповсюджуються
норми, які регулюють правовідносини, що
пов'язані з порукою, в тому числі щодо
припинення поруки.

Такі ж висновки відображені і у
Постанові ВССУ від 30.03.2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
де зазначено, що при вирішенні спорів
за участю майнових поручителів суди
мають виходити з того, що відповідно до
статті 11 Закону України "Про заставу",
ст,ст. 1, 11 Закону України "Про іпотеку"
майновий поручитель є заставодавцем
або іпотекодавцем.

Відповідно до статті 546 ЦК України
застава (іпотека) та порука є різними
видами забезпечення, тому норми, що
регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

Відносно відсутності підстав для
припинення правовідносин щодо
укладеного 22.06.2007 року між ОСОБА_5 та ТОВ
„Укрпромбанк" для забезпечення
виконання кредитних зобов"язань
договору поруки судом першої інстанції
правильно зазначено, що Банком до
ОСОБА_5 позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитом у
солідарному порядку з боржником було
пред"явлено 06.11.2012 року, тобто у
передбачений нормами ч.4 ст. 559 ЦК
України шестимісячний строк після
закінчення строку основного
зобов"язання, визначеного у кредитному
договорі датою - 21.06.2012 року /а.с.85,96/.
Крім того Хортицьким районним судом м.
Запоріжжя ухвалено 10.04.2013 року судове
рішення про задоволення позову про
стягнення з боржника та поручителя
заборгованості за вищевкзаним
кредитним договором, яке набрало
законної сили 23.04.2013 року / а.с.47-48 /.

За таких обставин справи колегія
суддів вважає, що рішення суду про
відмову у задовленні заявленого позову
ухвалено з додержанням вимог норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не свідчать про
неправильне застосування судом судом
норм діючого законодавства.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 березня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: