Справа № 2/760/829/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Загородній І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про стягнення суми
страхового відшкодування та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в листопаді 2013 р. звернулась до
суду з позовом до відповідача
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» в якому
просила стягнути на її користь
страхове відшкодування по втраті
годувальника ОСОБА_3 в сумі 100000 грн.,
витрати пов»язані з виготовленням
пом»ятника на могилу загиблого в сумі
3200 грн. та моральну шкоду 5000 грн.,
посилаючись на те, що 25.09.2011 р. близько 06
години ранку, водій автомобіля ГАЗ-5312
СПГ, д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4, рухаючись по
вул.Калініна у с.Безпальче,
Драбівського району, Черкаської
області, здійснив наїзд на ОСОБА_3, який
виїхав на велосипеді на зустрічну
смугу назустріч автомобіля ГАЗ-5312. Від
отриманих травм ОСОБА_3 загинув на
місці скоєння ДТП.

Згідно постанови про закриття
кримінальної справи від 10.02.2012 р.,
провадження у кримінальній справі
закрито на підставі п.2 ст.6 КПК України
за відсутністю у діях водія ОСОБА_4
складу злочину.

Вдова загиблого позивач ОСОБА_1 є
особою пенсійного віку, перебувала на
утриманні свого чоловіка ОСОБА_3

На час дорожньо-транспортної пригоди,
цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля ГАЗ-5312 СПГ, д.н. НОМЕР_1
ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «Страхова
компанія «Провідна», згідно полісу
обов»язкового страхування
транспортного засобу від 16.11.2010 р.

Відповідачем було неправомірно
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.1 Закону передбачено, шо право
на отримання відшкодування за шкоду,
пов»язану зі смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні
потерпілого та особи, які взяли на себе
витрати на поховання.

Згідно ч.3 ст.1200 ЦК України визначено, що
особам, які втратили годувальника,
шкода відшкодовується в повному обсязі
без урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

Ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну життю та здоров»яю
потерпілих, становить 100000 грн. Позивач
просить стягнути з відповідача
страхове відшкодування в сумі 100000 грн.

Позивачем встановлено пам»ятник
загиблому чоловікові, витрати на
встановлення пам»ятника - 3200 грн., що
підтверджується товарним чеком від
09.08.2012 р.

Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини, якщо шкода завдана каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров»я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Позивач просить стягнути моральну
шкоду в розмірі 5000 грн., оскільки
раптова смерть чоловіка та
годувальника стала причиною моральних
страждань позивача, а також
довготривала бездіяльність
відповідача щодо виконання своїх
обов»язків за умовами договору
страхування.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував та пояснив, що обов»язок
виплати страхового відшкодування
виникає у ПрАТ «СК»Провідна» на
підставі договорних зобов»язань, а не
із зобов»язання, які виникають
внаслідок заподіяння шкоди.

ОСОБА_3 був пенсіонером, розмір пенсії
позивача в деякій мірі перевищував
розмір пенсії загиблого чоловіка,
ОСОБА_1 не було призначено пенсію по
втраті годувальника, позивачем не
доведено, що вона перебувала на
утриманні померлого ОСОБА_3, тому не має
права на отримання страхового
відшкодування.

Згідно ст.38 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» члени сім»ї
померлого вважаються такими, що буди на
його утриманні, якщо вони були на його
повному утриманні або одержували від
нього допомогу, яка була для них
постійним та основним джерелом засобів
до існування.

Витрати на поховання мають бути
обґрунтовані та відшкодовуються при
наданні страховику свідоцтва про
смерть та документів, які
підтверджують такі витрати.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р.
витрати на виготовлення пам»ятників і
огорож визначаються виходячи з їх
фактичної вартості, але не вище
граничної вартості стандартних
пам»ятників і огорож в даній
місцевості. Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві від 03.10.2008 р. №
45 «Про витрати на поховання та
пов»язані з цим ритуальні послуги в
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання»
встановлені розміри таких витрат в
Черкаській області в розмірі 2000 грн.

Позивачу не може бути відшкодована
моральна шкода, через те, що вона не є
потерпілою у розумінні Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
25.09.2011 р. близько 06 години ранку, водій
автомобіля ГАЗ-5312 СПГ, д.н. НОМЕР_1
ОСОБА_4, рухаючись по вул.Калініна у
с.Безпальче, Драбівського району,
Черкаської області, здійснив наїзд на
ОСОБА_3, який виїхав на велосипеді на
зустрічну смугу назустріч автомобіля
ГАЗ-5312. Від отриманих травм ОСОБА_3
загинув на місці скоєння ДТП.

Постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ
УМВС України в Черкаській області від
10.02.2012 р., провадження у кримінальній
справа по факту дорожньо-транспортної
пригоди за участю водія ОСОБА_4 та
велосипедиста ОСОБА_3 за ознаками ч.2
ст.286 КК України закрито на підставі п.2
ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю у
діях водія ОСОБА_4 складу злочину.

На час дорожньо-транспортної пригоди,
цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля ГАЗ-5312 СПГ, д.н. НОМЕР_1
ОСОБА_4 була застрахована ПАТ «Страхова
компанія «Провідна», згідно полісу
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 16.11.2010 р. № ВЕ 6225956. Полісом
передбачено ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну життю і здоров»ю в
розмірі 100000 грн., за шкоду заподіяну
майну - 50000 грн. Строк дії полісу з 18.11.2010
р. по 17.11.2011 р.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами
1, 2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При
цьому страховик відшкодовує не більше
ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у
пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю
між сумою відшкодування, визначеною
судом, та сумою, яка має бути
відшкодована страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.27 Закону право на
отримання відшкодування за шкоду,
пов'язану з смертю потерпілого, мають
особи, які знаходилися на утриманні

потерпілого, та особи, які взяли на себе
витрати з поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди право на страхове
відшкодування мають: діти (в тому числі
усиновлені) - до досягнення ними
повноліття; непрацездатна вдова
(вдовець), непрацездатні батьки - до
відновлення ними працездатності, а
також працездатна вдова (вдовець),
якщо у сім'ї є діти віком до восьми
років; інші члени сім'ї, які
знаходилися на утриманні потерпілого.

Страхове відшкодування виплачується,
якщо смерть потерпілого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди настала
протягом одного року після
дорожньо-транспортної пригоди та є
прямим наслідком такої
дорожньо-транспортної пригоди.

У зв'язку із смертю годувальника
відшкодовується частина неотриманих
доходів потерпілого, яка кожному
утриманцю належала б при його житті,
за вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника. Порядок вирахування
відшкодування утриманцям визначає
Кабінет Міністрів України.

Витрати на поховання мають бути
обґрунтовані та відшкодовуються при
наданні страховику оригіналу
свідоцтва про смерть та документів,
які підтверджують такі витрати.

Статтею 1200 ЦК України передбачено, що у
раз смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті.

Згідно ст.38 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» члени сім»ї
померлого вважаються такими, що буди на
його утриманні, якщо вони були на його
повному утриманні або одержували від
нього допомогу, яка була для них
постійним та основним джерелом засобів
до існування.

Непрацездатна особа, що претендує на
відшкодування шкоди, завданою смертю
потерпілого, має надати належні докази
того, що вона дійсно перебувала на
утриманні. Перебування на утриманні
означає, що за рахунок коштів померлого
особа отримувала більшу частину
засобів до існування. Якщо ж ця чистина
є меншою, то особа не може вважатись
такою, що перебувала на утриманні
померлого оскільки за таких умов вона
одержувала не утримання, а допомогу.

В судовому засіданні встановлено,
ОСОБА_3 був пенсіонером, розмір пенсії
позивача в деякій мірі перевищував
розмір пенсії загиблого чоловіка,
ОСОБА_1 не було призначено пенсію по
втраті годувальника. Позивачем не
доведено, що ОСОБА_3 надавав своїй
дружині позивачці ОСОБА_1 допомогу, яка
була постійним та основним джерелом
засобів існування та що вона
перебувала на утриманні померлого
ОСОБА_3, тому позивач не має права на
отримання страхового відшкодування у
зв»язку зі смертю годувальника.

Відповідно до ст.1201 ЦК України особа,
яка завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов»язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам»ятника, ці витрати.

З аналізу положень ст. 1201 та ст.27 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» випливає, що витрати на
виготовлення пам»ятника визначаються
із фактичної вартості, але з
урахуванням граничної вартості
пам»ятників у даній місцевості.

Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві від 03.10.2008 р. №
45 «Про витрати на поховання та
пов»язані з цим ритуальні послуги в
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання»
встановлені розміри таких витрат в
Черкаській області в розмірі 2000 грн.

Суд приходить до висновку, що позивач
здійснила витрати на поховання -
встановлення пам»ятника та з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати на
спорудження надгробного пам»ятника в
сумі 2000 грн.

Згідно з частинами 1,2 статті 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім'ї чи
близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 27
вказаного закону, право на
отримання відшкодування за
шкоду, пов'язану із смертю
потерпілого, мають особи, які
знаходилися на утриманні
потерпілого, та особи, які взяли на
себе витрати на поховання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяла на себе витрати на
поховання.

Відповідно до полісу ліміт
відповідальності встановлено в
розмірі 100000 грн, суд приходить до
висновку, що відповідно до пункту 22.3
та статті 23 Цивільного кодексу
України, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню моральна
шкода в розмірі 5000 грн. (100000 грн. х5%).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню та з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню моральна шкода в
сумі 5000,00 грн. та витрати на
встановлення пам'ятника в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
243,60 грн.

Керуючись статтями 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215,
223, 294 ЦПК України, на підставі ст.ст. 8, 23,
979-981, 999, 1200, 1201 ЦК України, Законом
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» про стягнення
суми страхового відшкодування та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 5000 грн., витрати на
поховання 2000 грн., а всього стягнути 7000
грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» на користь держави судовий
збір в сумі 243,6 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:
Кушнір С.І.