Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1447/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

05.06.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Кіселик С.А., Потапенко В.І.

секретар Кечкін А.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 9 квітня
2014року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
відділ державної виконавчої служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції про часткове
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам.

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_5, третя особа
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору відділ державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції про
часткове звільнення від сплати
заборгованості по аліментам.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з
відповідачкою перебував в шлюбі, який
було розірвано 13.08.2010 року. За рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
а стягнуто з нього на користь
відповідачки аліменти на утримання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини заробітку (доходів), але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку, щомісячно, до
досягнення дитиною повноліття, і на
утримання дружини - в розмірі 1/6 частини
всіх видів заробітку (доходів) до
досягненням сином трьохрічного віку.

Зазначає, що хоча шлюб між ними було
розірвано, сторони проживали з однією
сім'єю та в цей час він дбав про
матеріальний стан своєї сім'ї, вели
спільне господарство до 01.06.2012 року.

Підтвердженням цього є той факт, що
відповідачка не зверталась до відділу
ДВС з заявою та виконавчим листом про
примусове стягнення з нього аліментів.

З розрахунку заборгованості, виданої
державним виконавцем відділу ДВС,
заборгованість за період з серпня 2010
року по травень 2012 року становить 7 506,05
грн.

З вищевказаних підстав просить
частково звільнити його від сплати
заборгованості по аліментах за період
з 13 серпня 2010 року по травень 2012 року в
зазначеній сумі 7 506,05 грн.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 9 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 було задоволено частково та
частково звільнено його від сплати
заборгованості за аліментами на
користь ОСОБА_5на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01
листопада 2011 року до 01 травня 2012 року. В
решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про зміну рішення , яким задовольнити
позові вимоги в повному обсязі
оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Зазначається, зокрема, що відсутність
скарг зі сторони позивачки на адресу
відділу державної виконавчої служби за
період з 13.08.2010 року по 1.06.2012 року про
несплату ним аліментів на утримання
сина, свідчить про те, що сторони в цей
час проживали разом як подружжя і вели
спільне господарство.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача ОСОБА_8
підтримала доводи апеляційної скарги,
наполягала на їх задоволенні.

В судове засідання апеляційної
інстанції ОСОБА_5 та представник ВДВС
Олександрійського МУЮ не з'явились.
Згідно зворотних повідомлень про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Від державного виконавця ВДВС
Олександрійського МУЮ надійшла заява
про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_8, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст..303 ЦПК
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
повно та об'єктивно дослідив всі
обставини справи і вірно застосував
норми матеріального права, а саме
ст.ст.180,192 СК України, що регулюють
правовідносини сторін.

Встановлено, що сторони перебували в
шлюбі з травня 2008 року. Рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
від 13 серпня 2010 року шлюб між сторонами
розірвано (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.10).

Згідно рішення цього ж суду від 13
серпня 2010 року було стягнуто аліменти з
позивача на користь відповідачки на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку
(доходів), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 02.08.2010 року та до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до 24.02.2026 року та на утримання позивачки
- у розмірі 1/6 частини усіх видів
заробітку (доходів) до досягнення
дитиною трьохрічного віку (а.с.9).

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Встановлено, що ОСОБА_5 подала до
відділу ДВС Олександрійського МРУЮ на
примусове виконання виконавчий лист
про стягнення аліментів на утримання
сина згідно з рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
від 13 серпня 2010 року(а.с.65).

Згідно наданого розрахунку
заборгованості вбачається , що станом
на 01.05.2013 року у позивача існує
заборгованість по аліментам у сумі
12563,05 грн.(а.с.11-12).

Позивач в своєму позові просить
звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам за період
з серпня 2010 року по травень 2012 року в
розмірі 7 506,05 грн., посилаючись на те, що
сторони в цей період проживали разом,
він працював та матеріально утримував
як відповідачку так і дитину, вів з нею
спільне господарство; в зв'язку з чим
відповідач не подавала на виконання
виконавчий лист щодо стягнення на її
користь аліментів .

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за
позовом платника аліментів, суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла в зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Задовольняючи частково позов, суд
прийшов до висновку, про звільнення
позивача від сплати заборгованості по
аліментам за період з 01.11.2011 року по
квітень 2012 року, тобто на той час, коли
сторони проживали разом в квартирі, яка
належить матері позивача.

Встановлено, що відповідачка
заперечуючи проти зменшення розміру
заборгованості по аліментам не
заперчувала факту спільного
проживання з позивачем з листопада 2011
року по квітень 2012 року в квартирі, яка
належить матері позивача. Рішення суду
відповідач не оскаржує.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла переконання, що рішення суду є
законним та обгрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляції не спростовують
правильних висновків суду.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань ,а тому рішення
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 9 квітня 2014року- залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: