АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/948/14 Справа № 2-1169/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Підберезний Г.А. Доповідач - Гайдук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Свистунової
О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року

апеляційну скаргу ОСОБА_6

на додаткове рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
15 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди
внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 звернулись до
суду із вказаним позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
зазначивши третьою особою страхову
групу «ТАС», в якому посилались на те,
що 29 червня 2008 року з вини відповідача
ОСОБА_5 сталась дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої позивачі
зазнали моральної шкоди та значних
матеріальних витрат. ІНФОРМАЦІЯ_1
позивач ОСОБА_9 помер.

Уточнивши свої вимоги позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили суд стягнути
на їх користь солідарно з відповідачів
матеріальну та моральну шкоду, завдану
внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди, а саме: ОСОБА_3 (донька
померлого ОСОБА_9) просила стягнути на
її користь 35852,34 грн. сумісних
матеріальних витрат на лікування
померлого батька; 23920,00 грн. з приводу
пошкодження автомобіля померлого; 6760,00
грн. її особистих витрат на ліки
батькові та юридичну допомогу, а також
26157,75 грн. витрачених на поховання
ОСОБА_9, всього - 92690,09 грн. та 150000 грн.
моральної шкоди спричиненої смертю
батька; ОСОБА_2 просила стягнути на її
користь 4882,00 грн. витрачених на оплату
імплантів, які були встановлені її
батькові, та 150000 грн. моральної шкоди
спричиненої смертю батька; ОСОБА_4
(сестра ОСОБА_9) просила стягнути на її
користь завдану моральну шкоду, яка
була спричинена їй внаслідок душевних
страждань через смерть брата (т. 1 а.с.
1-10, 130-138).

Ухвалою суду, постановленою без виходу
до нарадчої кімнати, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 було виключено з числа
відповідачів (т.1 а.с. 167, 168).

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3,
ОСОБА_2 - 97572,09 грн., а саме на користь
ОСОБА_3 (доньки померлого ОСОБА_9) - 35 852,34
грн. сумісних матеріальних витрат на
лікування померлого; 23920,00 грн. з
приводу пошкодження автомобіля
померлого і особистих витрат ОСОБА_3 в
сумі - 6760,00 грн. на ліки батькові та
юридичну допомогу; 26157,75 грн. на
поховання ОСОБА_9 та матеріальну шкоду
завдану ОСОБА_2 - 4882,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 по 10000 грн. кожному - у
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави
975,72 грн. судового збору.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовлено.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про
відшкодування шкоди внаслідок злочину
- відмовлено (т.1 а.с. 184-187).

Додатковим рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
15 квітня 2014 року рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
18 листопада 2013 року по даній цивільній
справі було доповнено, а саме: позовні
вимоги ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про відшкодування шкоди
внаслідок злочину - залишено без
розгляду (т. 2 а.с. 37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 посилаються на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставлять питання про його скасування в
частині визначення розміру стягнутої
моральної шкоди та ухвалення нового
про задоволення позовних вимог в цій
частині у повному обсязі (т.1 а.с. 196-200).

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_13, також
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
просила скасувати судове рішення та
постановити нове про відмову в
задоволенні позову (т.1 а.с. 188-189, 223-230).

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_14, в апеляційній скарзі на
додаткове рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
15 квітня 2014 року, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права при його ухваленні, просить
скасувати додаткове рішення та
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 у задоволенні їх позовних вимог
(т. 2 а.с. 41-43).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судових рішень в межах
доводів апеляційних скарг і заявлених
вимог колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає
частковому задоволенню, апеляційна
скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
апеляційна скарга ОСОБА_6 - відхиленню
виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
винними діями ОСОБА_5 позивачам було
заподіяно матеріальної та моральної
шкоди, яка, з урахуванням вимог
розумності і справедливості, підлягає
стягненню з нього на їх користь.

Проте повністю погодитись з такими
висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
червня 2008 року ОСОБА_5, керуючи
належним ОСОБА_6 автомобілем «Опель
Вектра», державний номер НОМЕР_1, по
другорядній автодорозі Миколаїв -
Доманівка - Берізки у напрямку смт
Врадіївка, Миколаївської області,
порушивши вимоги правил дорожнього
руху, скоїв зіткнення з автомобілем
«ІЖ- 2717» державний номер НОМЕР_2, що
рухався по головній автодорозі
Кіровоград - Платоново в напрямку м.
Кіровоград під керуванням ОСОБА_9, де в
якості пасажиру вказаного автомобіля
перебувала його дружина ОСОБА_7

Вироком Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 19 травня 2010
року, який набрав законної сили, ОСОБА_5
визнано винним у скоєні злочину
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
притягнуто до кримінальної
відповідальності (т. 1 а.с. 84-85).

У результаті даної пригоди ОСОБА_9 та
ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження,
зокрема ОСОБА_9 були причинені тяжкі
тілесні ушкодження у вигляді
переломовивиху С-5, С-6 хребетного
відриву дужки С-6, осколочного перелому
С-6, забиття та здавлення спинного
мозгу, переломів 3-4 ребер справа,
гідротораксу (а.с11)

За наслідками отриманої травми у
періоди з 30 червня 2008 року по 21 серпня
2008 року, з 21 лютого 2009 року по 03 березня
2009 року, з 06 травня 2010 року по 14 травня
2010 року ОСОБА_9 перебував на лікуванні в
медичних закладах, що підтверджується
копіями наявної в матеріалах справи
медичної документації. (т.1 а.с. 11-12, 14, 21,
27, 68-69).

Загальна сума коштів витрачених на
лікування ОСОБА_9, яка підтверджена
документально склала 30885,70 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями чеків, квитанцій,
довідок (т. 1 а.с. 21-26, 28-29, 30-54).

Витрати на імплантант, який було
вживлено ОСОБА_9 під час операції 07
серпня 2008 року, колегія суддів не може
зарахувати до складу цих витрат,
оскільки довідка нейрохірургічного
центру про вартість набору
стабілізаторів та фіксаторів для
лікування уражень хребта не
підтверджує сплату зазначених коштів
(т.1 а.с. 19 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. У
лікарському свідоцтва про його смерть,
зазначено, що до смерті призвели
хронічна ниркова недостатність та
наслідки тяжкої хребцевоспинальної
травми шийного відділу. В свідоцтві
також зазначено приблизний час між
початком захворювання та смертю - 3
роки, що співпадає з датою
дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а.с.
141-142).

Витрати позивача ОСОБА_3 на організацію
та проведення похорон та поминок,
відповідно до наявних в матеріалах
справи товарних чеків, без врахування
вартості спиртних напоїв, склали 19184,25
грн. (т. 1 а.с. 144-147).

Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Ураховуючи, що ОСОБА_9 за життя
звернувся до суду із позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої йому
внаслідок даної дорожньо-транспортної
пригоди, його правонаступниками в
даній справі стали позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які звернулись із заявами про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9
(т. 2 а.с. 91-92).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України - особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 під
час дорожньо-транспортної пригоди
використовував транспортний засіб на
законних підставах, недбалості ОСОБА_6,
як власника цього засобу, виявлено не
було, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку, що обов'язок щодо
відшкодування завданої матеріальної
та моральної шкоди покладається саме
на відповідача ОСОБА_5

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
розмір матеріальної шкоди, який
стягнуто судом першої інстанції з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
сумі 97572,09 грн. визначено невірно, тому
рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового.

Враховуючи вище викладене, з ОСОБА_5 на
користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
(правонаступники ОСОБА_9 у даній справі)
підлягають стягненню понесені витрати
на лікування в сумі 30885,70 грн. в рівних
частках - по 15442,85 грн. кожній., а також з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягають
стягненню понесені витрати на
проведення похорон та поминок ОСОБА_9 в
сумі 19184,25 грн.

Стосовно вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення 23920,00 грн. з приводу
пошкодження автомобіля «ІЖ- 2717», то
приймаючи до уваги, що власником
автомобіля є ОСОБА_7, а позивачі не є
власниками даного автомобіля, підстави
для задоволення даних позовних вимог
відсутні.

Не підлягають задоволенню і витрати
ОСОБА_3 на оплату правової допомоги,
оскільки склад та розмір цих витрат
входить до предмету доказування по
справі.

На підтвердження даних обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Таких доказів позивачами надано не
було.

Перевіряючи оскаржуване рішення в
частині вимог позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення на їх
користь моральної шкоди в розмірі 150000
грн. кожній, судова колегія виходить з
наступного.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
смертю фізичної особи, відшкодовується
її чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Відповідно до копій свідоцтв про
народження позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
доньками померлого ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 58-59,
т. 2 а.с. 90).

Позивач ОСОБА_4, як сестра ОСОБА_9,
проживала окремо від свого брата, що
підтверджується копіями довідок
Помічнянської міської ради (т. 2 а.с. 83,
89).

За таких обставин, ОСОБА_4 не має права
на моральне відшкодування у зв'язку із
загибеллю її брата, оскільки вона
однією сім'єю з ним не проживала, як
того вимагають умови ст. 1168 ЦК України.

Щодо розміру моральної шкоди,
стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції, обґрунтовано стягнув
з відповідача матеріальну і моральну
шкоду, задовольнивши позов частково.

При цьому, слід зазначити, що суд першої
інстанції, визначивши розмір моральної
шкоди в розмірі - 10000 грн. кожному
позивачу, обґрунтовано послався на те,
що винними діями відповідача ОСОБА_5
батькові позивачів було спричинено
тяжкі тілесні ушкодження, в результаті
чого останній знаходився у
безпорадному стані з моменту пригоди
до своєї смерті, під наглядом
позивачів, які тяжко переживали муки
близької їм людини.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про те, що
визначаючи такий розмір моральної
шкоди, суд першої інстанції порушив
норми процесуального та матеріального
права.

Також, колегія суддів не може прийняти
доводи апелянта стосовно того, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки позивачі не
звертались за страховим
відшкодуванням до страхової компанії,
де була застрахована цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_6

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, яка діяла на
момент настання дорожньо-транспортної
пригоди) договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності можуть укладатися на
умовах страхування відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу,
визначеного в договорі страхування,
особою, вказаною в договорі
страхування, або однією з осіб,
зазначених у договорі (договір III
типу).

Як вбачається з відповіді СГ «ТАС»,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6, як власника транспортного
засобу «Опель Вектра», була
застрахована відповідно до полісу ВВ №
5247724. Тип полісу - 3 (т.2 а.с. 6, 88).

Тобто, умови даного договору
страхування розповсюджувались лише на
осіб, які були зазначені у полісі, та
які керували вказаним у полісі
транспортним засобом.

Оскільки, ОСОБА_5 не був зазначений у
страховому полісі, як страхувальник, чи
як особа, яка має право керувати
забезпеченим транспортним засобом,
умови стосовно виплати страхового
відшкодування в даному випадку
застосовуватись не будуть.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги
ОСОБА_6 на додаткове рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року,
та беручи до уваги, що за результатами
розгляду справи права та інтереси
останньої порушено не було, колегія
суддів не знаходить підстав для
задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року в частині стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 моральної шкоди -
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, яким ОСОБА_4 у стягненні
моральної шкоди - відмовити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року в частині стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 матеріальної
шкоди та витрат на правову допомогу -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 матеріальну шкоду, понесену на
лікування в сумі 30885,70 грн. в рівних
частках, тобто по 15442,85 грн. кожній.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
витрати на поховання в розмірі 19184,25
грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди на лікування, поховання, ремонт
автомобіля та оплату правової допомоги
- відмовити.

В решті Рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 18
листопада 2013 року та додаткове рішення
цього суду від 15 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: