Справа № 0308/9104/12 Головуючий у 1
інстанції: Плахтій І.Б. Провадження №
22-ц/773/876/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г.,
Свистун О.В.,

при секретарі Губарик К.А.,

з участю представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання квартири особистою
власністю одного з подружжя за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 11 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 квітня 2014 року
постановлено в задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
квартири особистою власністю одного з
подружжя задовольнити.

Визнати квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, особистою приватною
власністю ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4
понесені нею судові витрати в розмірі
3600,48 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій покликаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 11 квітня 2014 року і ухвалити
нове рішення, яким первісний позов
задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову та задовольняючи зустрічний
позов суд першої інстанції виходив з
того, що квартира в АДРЕСА_1 придбана за
особисті кошти відповідача ОСОБА_4,
виручені від продажу належного їй на
праві особистої власності спадкового
майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 2 лютого 1985
року, який розірвано заочним рішенням
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 9 липня 2012 року
(а.с. 58, 59).

Ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 25 грудня 2006 року визнано
мирову угоду в цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про поділ спадкового
майна, згідно якої ОСОБА_4 на праві
власності виділено 54/100 частини
спадкового будинковолодіння в АДРЕСА_2
(а.с. 63-64).

Згідно договору купівлі-продажу частки
житлового будинку від 8 серпня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в
реєстрі за № 2856 (а.с. 95, 96) ОСОБА_3 діючи
на підставі довіреності від імені
своєї дружини ОСОБА_4, яка видана 25
січня 2005 року (а.с. 101), продав належні
ОСОБА_4 54/100 частини будинковолодіння в
АДРЕСА_2 за 200000 грн.

За договором купівлі-продажу від 14
вересня 2007 року, посвідченим приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_1 та
зареєстрованим в реєстрі за № 4702,
ОСОБА_3 придбав квартиру в АДРЕСА_1 за
ціною 30000 грн. (а.с. 5).

В матеріалах нотаріальної справи щодо
укладення договору купівлі-продажу від
14 вересня 2007 року міститься заява
дружини покупця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від 14
вересня 2007 року, якою вона підтверджує,
що гроші, які витрачаються на придбання
об'єкта нерухомості, є їхньою спільною
сумісною власністю, а придбана
квартира буде об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, і що
договір укладається в інтересах сім'ї
(а.с. 85).

Згідно висновку експерта
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при УМВС України у Волинській області
від 25 грудня 2013 року № 1128 підпис в графі
«ОСОБА_4» у заяві ОСОБА_4 від 14 вересня
2007 року складеної від імені ОСОБА_4 про
надання нею згоди на укладення
договору купівлі-продажу ОСОБА_3
квартири в АДРЕСА_1 та засвідченої
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з
наслідування підпису ОСОБА_4 (а.с. 185-189).

З виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 в
ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що в
день продажу спадкового майна 8 серпня
2007 року позивач ОСОБА_3 вніс на
депозитний рахунок, відкритий на його
ім'я, кошти в сумі 247504 грн., а в день
придбання квартири 14 вересня 2007 року
повністю зняв внесену на рахунок суму
коштів (а.с. 229).

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування, а
також майно, набуте одним із подружжя
за час шлюбу, але за кошти, які належали
їй, йому особисто.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року № 11, вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Майно, яке належало одному з
подружжя, може бути віднесено до
спільної сумісної власності укладеною
при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним
договором) або визнано такою власністю
судом з тих підстав, що за час шлюбу
його цінність істотно збільшилася
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної
скарги про те, що спірна квартира
придбана за рахунок спільних коштів
подружжя, оскільки така презумпція
спростовується фактом відчуження
спадкового майна, внесенням а потім
зняттям грошових коштів з банківського
рахунку. На підтвердження протилежного
позивач в порушення вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК
України не надав належних та
допустимих доказів.

Завершення розгляду справи в суді
першої інстанції за відсутності
позивача не є підставою для скасування
рішення суду, оскільки позивач та його
представник належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи (а.с. 215, 216), крім того, брали
участь у попередніх судових засіданнях
та давали пояснення по суті справи.

Доводи позивача про пропущення строку
позовної давності ґрунтуються на
припущенні, що відповідач приїжджаючи
в Україну не могла не знати про договір
купівлі-продажу та його умови.

Покликання на можливий нелегальний
перетин кордону відповідачем для
підписання заяви про згоду на
придбання квартири також не
підтверджується жодними доказами.

Доводи про те, що підпис на заяві про
згоду на придбання квартири належить
відповідачу, оскільки засвідчений
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
спростовуються висновком судової
почеркознавчої експертизи.
Непритягнення нотаріуса до
відповідальності на даний час за
наявності висновку судової
почеркознавчої експертизи не є
підставою вважати, що підпис на заяві
належить ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що спірна квартира є
особистою приватною власністю ОСОБА_4,
так як придбана за особисті кошти
відповідача, отримані від продажу
належного їй на праві особистої
приватної власності спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 квітня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді