Справа № 441/616/14
Головуючий у 1 інстанції:
Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/3943/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника ПАТ
«Львівгаз» - Шевчик О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львігаз» на ухвалу Городоцького
районного суду Львівської області від
10 квітня 2014 року у справі за заявою
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про видачу наказу та
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за спожитий газ,
нарахованого індексу інфляції та трьох
відсотків річних, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ «Львівгаз»
звернулося в суд з заявою про видачу
судового наказу про солідарне
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 1 362 грн. 30
коп. основного боргу, 3% річних - 86 грн. 48
коп., інфляційних витрат - 11 грн. 82 коп.
та 121 грн. судового збору.

Оскаржуваною ухвалою у прийнятті
заяви про видачу судового наказу
відмовлено та повернуто заявнику .

Не погоджуючись з даною ухвалою
представник ПАТ «Львівгаз» оскаржив
таку в апеляційному порядку. Вважає її
незаконною, постановленою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення питання.

Просить ухвалу скасувати, справу
направити для продовження розгляду д
суду першої інстанції. Мотивує тим, що
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що відносини, які виникли між
заявником та боржником, незалежно від
відсутності письмового договору,
випливають із правовідносин у сфері
надання послуг з газопостачання та
регулюються положеннями Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» та Правил надання населенню
послуг з газопостачання, затверджених
Постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246.З
долучених до заяви доказів не
вбачається наявності спору про право,
оскільки з розрахунку вбачається, що
заборгованість утворилася за період з
грудня 2011 року по березень 2012 року,
тобто в межах строку позовної
давності. Вказує, що суд першої
інстанції не звернув уваги на
роз'яснення, що містяться у постанові
Пленуму ВССУ «Про практику розгляду
судами заяв у порядку наказного
провадження» від 23.12.2011 року №14, згідно
яких наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Висновки суду в оскаржуваній ухвалі
про наявність спору про право з
мотивів пред»явлення вимоги про
солідарне стягнення суми боргу -
необгрунтовані.

При розгляді справи представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав.

Інші учасники в судове засідання не
з»явились, хоча належним чином
повідомлені про розгляд справи за
апеляційною скаргою, про що до справи
долучено розписки про отримання усіма
судових повісток завчасно. Колегія
суддів вважає можливим розгляд справи
у відсутності осіб, що не з»явились , що
відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК
України

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду у межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку,що скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,
що заявник 09.04.2014 року звернувся в суд з
даною заявою, в якій просив видати
наказ про солідарне стягнення з
боржників на користь ПАТ «Львівгаз»
борг на загальну суму 1 362 грн. 30 коп., 3%
річних - 86 грн. 48 коп., інфляційних
витрат - 11 грн. 82 коп. та 121 грн. 80 коп.

Відмовляючи у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, суд першої
інстанції послався на наявність спору
про право, мотивуючи тим, що завником
заявлено вимогу про солідарне
стягнення заборгованості, тоді як
судовий наказ можу бути видано, якщо
заявлено вимогу до конкретної особи
(власника житла або основного
квартиронаймача).

З таким висновком суду колегія суддів
не погоджується з наступних підстав.

Вимоги, на підставі яких передбачено
видачу судового наказу,
регламентуються ст. 96 ЦПК України.

Відмова у прийнятті заяви про видачу
судового наказу допускається з
підстав, наведених у частині 3 ст. 100 ЦПК
України.

За правилом п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Відповідно до роз'яснень п. п. 9, 13
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року №14 "Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження"
наявність спору про право (п.2 ч.3 ст. 100
ЦПК України)), яке є підставою для
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, вирішується суддею у
кожному конкретному випадку, виходячи
із характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (частина третя
ст.. 267 ЦК України). Разом із тим лише той
факт, що договірні зобов'язання
(наприклад, у частині оплати
заборгованості телекомунікаційних
послуг чи послуг телебачення і
радіомовлення) не виконуються, без
обґрунтування причин, не вважається
наявністю спору про право.

Якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України),
судовий наказ може бути видано за
наявності відповідних договорів про
надання таких послуг, інших письмових
доказів, що підтверджують фактичне
надання та отримання таких послуг. Крім
того, заявник має обґрунтувати свої
вимоги та додати документи, що вказують
на правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано
судовий наказ про стягнення не лише
суми заборгованості, але й про
стягнення індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості. Для їх стягнення суду
має бути додано документи, що чітко
підтверджують їх розрахунок (у тому
числі й розрахунок щомісячних
нарахувань), при цьому визначений
розмір не потребує додаткової оцінки
та дослідження у сукупності з іншими
доказами.

У даному конкретному випадку заявник -
ПАТ «Львівгаз», до заяви про видачу
судового наказу надав суду письмові
докази, які повернуті судом, що
підтверджують: факт існування
заборгованості по оплаті за спожитий
природний газ, договір про надання
населенню послуг з газопостачання,
розрахунки 3% річних та інфляційних
витрат.

Ураховуючи наведене, висновки
районного суду про відсутність
правових підстав для видачі судового
наказу не відповідають обставинам
справи та положенням чинного
законодавства, а доводи оскаржуваної
ухвали про те, що існує спір про право є
безпідставними.

В разі непогодження боржників і сумою
заборгованості та проведеними
розрахунками, останні вправі у
передбачений законом строк подати до
суду заяву про скасування судового
наказу.

Враховуючи, що за статтями 64, 68
Житлового кодексу України повнолітні
члені сім'ї наймача несуть солідарну з
наймачем майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають з
договору найму, в тому числі з оплати
комунальних послуг, а норми ЦПК України
не містять заборони щодо видачі
судового наказу про солідарне
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги (лист ВССУ
від 03.05.12 р. №19), то колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала
постановлена з порушенням норм
матеріального та встановленого
порядку нормами процесуального права і
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд .

Керуючись ст.ст. 303, 304 ,п.3 ч.1 ст. 312 ,
315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» задовольнити частково.

Ухвалу Городоцького районного
суду Львівської області від 10 квітня 2014
року скасувати, передати питання на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді