Справа № 565/269/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд
Рівненської області -

під головуванням судді
Незнамової І.М.

з участю: секретаря
Нафєєвої Н.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Кузнецовського
міського суду Рівненської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги та пояснила,
що вона та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі. Під час
перебування у шлюбі, вони 09.09.1998 року на
сім'ю отримали квартиру АДРЕСА_2. Так як
життя з відповідачем не склалося, то
вона з дітьми проживала в одній
кімнаті, а ОСОБА_3 в іншій. Відповідач у
своїй кімнаті розпивав спиртні напої,
палив. 22.12.1998 року шлюб між нею та ОСОБА_3
було розірвано. У липні 2011 року ОСОБА_3
зібрав особисті речі, телевізор,
холодильник і поїхав проживати в
батьківську хату АДРЕСА_1, де і проживає
по даний час. Перешкод у користуванні
квартирою відповідачу ніхто не чинив.
Внаслідок непроживання ОСОБА_3 у
квартирі, вона несе додаткові витрати
по сплаті комунальних послуг та послуг
по утриманню будинку і прибудинкової
території. Просить позов задовльнити.

Представник позивачки ОСОБА_2 в
судовому засіданні вказав, що в ході
судового розгляду справи добуто
достатньо доказів для визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_2 та просить позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з позивачкою. У 1998 році йому було видано
ордер на квартиру АДРЕСА_2 на склад
сім'ї із чотирьох чоловік. В грудні 1998
року шлюб між ним та позивачкою було
розірвано. Оскільки позивачка створила
йому нестерпні умови для сумісного
проживання та, змінивши вхідні двері,
не надала йому ключ, він в липні 2011 року
зібрав особисті речі та поїхав
проживати в батьківську хату АДРЕСА_1. З
часу переїзду до села він у квартирі не
проживав. В правоохоронні органи з
приводу чинення йому перешкод у
користуванні спірною квартирою він не
звертався, так як наміру проживати у
вказаній квартирі він не має, однак
просить в задоволенні позову
відмовити, оскільки вважає, що ОСОБА_1
повинна сплатити йому вартість його
частки квартири.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
суду показала, що вона проживає по
сусідству з сім'єю ОСОБА_1. Вказала, що з
1990 року вона знає сім'ю ОСОБА_1. Коли
вона вийшла на пенсію, то з ОСОБА_1
почала спілкуватися частіше. Вказала,
що ОСОБА_3 постійно зловживав спиртними
напоями, не цікавився дітьми, виносив
із квартири речі та міняв їх на горілку.
Останні три роки вона не бачила ОСОБА_3
в квартирі АДРЕСА_2. Знає, що відповідач
переїхав жити до АДРЕСА_1. Підтвердила,
що входила у склад комісії ЖЕД і
підписувала акти ЖЕД, в яких
фіксувалося непроживання ОСОБА_3 в
квартирі АДРЕСА_2.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
суду показала, що вона проживає по
сусідству з сім'єю ОСОБА_1. У 1994 році її
сім'я переїхала проживати в квартиру
АДРЕСА_3, де вона і познайомилася з цією
сім'єю через те, що ОСОБА_3 декілька
разів затоплював її квартиру, бо вона
проживає на другому поверсі, а квартира
ОСОБА_1 знаходиться на третьому
поверсі. ОСОБА_3 вона не бачить вже
більше трьох останніх років. Зі слів
позивачки знає, що відповідач проживає
в селі. Підтвердила, що входила у склад
комісії ЖЕД і підписувала акти ЖЕД, в
яких фіксувалося непроживання ОСОБА_3 в
квартирі АДРЕСА_2.

Заслухавши та проаналізувавши
пояснення позивачки, представника
позивачки, відповідача, покази свідків,
дослідивши інші докази, які є в
матеріалах справи, суд вважає, що позов
ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Підставами для такого висновку суду є
наступне.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі до 22.12.1998 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від
22.12.1998 року.

Із договору найму житла в будинках
державного і комунального житлового
фонду №62 від 09.01.2003 року вбачається, що
на підставі ордера №16176 від 09.09.1998 року
квартирою АДРЕСА_2 користуються ОСОБА_1,
ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_7 -
дочка.

Довідкою ЖЕД №2 м.Кузнецовська від
18.02.2014 року за №464 підтверджується, що в
квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Із актів комісії ЖЕД-2 від 23.09.2013 року,
26.11.2013 року слідує, що під час перевірки
квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 в квартирі не
було. Зі слів ОСОБА_1, він не проживає в
квартирі з липня 2011 року.

Із акта комісії ЖЕД-2 від 13.01.2014 року
слідує, що під час перевірки квартири
АДРЕСА_2 двері їм ніхто не відчинив. Зі
слів сусідів, ОСОБА_3 не проживає в
квартирі більше двох років.

Виходячи з наведеного, судом
встановлено, що ОСОБА_3 з липня 2011 року
на спірній жилій площі не проживає без
поважних причин.

Даний факт в судовому засіданні
підтвердили свідки та сам відповідач
ОСОБА_3, який вказав, що в липні 2011 року
добровільно переїхав проживати в
АДРЕСА_1 і повертатися проживати до
позивачки наміру немає, із заявами про
примусовий обмін жилого приміщення і
про усунення перешкод користування
жилим приміщенням в суд не звертався,
бажає лише сплати вартості його частки
у спірній квартирі.

Відповідно до вимог ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Оскільки встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 з липня 2011 року не проживає у
спірній квартирі без поважних причин,
особистих речей відповідача в ній не
має, йому ніхто не чинить перешкод у
користуванні житлом, ОСОБА_3 із
вказаного часу проживає в АДРЕСА_1, суд
вважає за необхідне визнати ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
спірним житлом, а саме квартирою
АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст.8,10,11,60,212-215,294 ЦПК
України, ст.ст.71,72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до суду
апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга
подається до суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив рішення.

Головуючий