Справа № 639/2925/14-ц
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря - Малойван Є.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торговельного об'єднання
«Світло Шахтаря» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
відшкодування моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова
звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «ВТО
Світло Шахтаря» про стягнення
заборгованості із заробітної плати в
сумі 7800 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідач, з яким він перебував в
трудових правовідносинах, з 01
листопада 2013 року по теперішній час не
виплачує йому заробітну плату.
Відповідач причину затримки з виплати
заробітної плати не пояснює, у зв'язку з
чим позивач і був змушений звернутися
до суду з даним позовом.

11 червня 2014 року позивач надав суду
заяву про зміну предмету позову та
збільшення позовних вимог, в якій
просив суд стягнути з ТОВ «ВТО Світло
Шахтаря» на свою користь
заборгованість з заробітної плати у
сумі 12 004 гривень, та стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 12
004 гривень.

В обґрунтування даної заяви позивач
вказав, що за період з 01.11.2013 по 06.02.2014
року йому було нараховано, але не
виплачено заробітну плату у сумі 3 869,51
грн.

Позивач вказує, що у вказаний період
він працював за графіком два робочих
дні, два вихідних дні, а тому кількість
робочих днів збільшилася вдвічі, та
заборгованість становить 7 739,02 грн.

Беручи до уваги, що відповідач не
виплачує заробітну плату і по
теперішній час, розмір невиплаченої
заробітної плати за лютий - травень 2014
року становить 4 264,98 грн.

Таким чином, на думку позивача,
відповідач має перед ним
заборгованість у сумі 12 004,00 грн.

У зв'язку з тим, що позивач змушений
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя, та йому
незручно та болісно позичати грошові
кошти, він зазнає душевних переживань у
зв'язку з невиплатою йому заробітної
плати.

На думку позивача, справедливою та
розумною сумою для відшкодування
моральної шкоди є сума 12 004 грн.

Позивач та його представник, ОСОБА_2,
яка діє на підставі довіреності від
07.06.2014 року, в судовому засіданні
заявлений позов підтримали просили суд
його задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, про причину неявки суд
не повідомив, заяву з проханням
слухання справи перенести не надав.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК
України суд вважає можливим провести
заочний розгляд справи, та ухвалити у
справі заочне рішення, проти чого не
заперечує позивач та його представник.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
його представника, допитавши свідків
та дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про необхідність
задоволення позову частково, виходячи
з наступного.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що згідно наказу №91 від
01.11.2012 року, ОСОБА_1 був прийнятий на
роботу у ТОВ «ВТО Світло Шахтаря»
охоронником з 01 листопада 2012 року. ( а.с.
26)

Наказом ТОВ «ВТО Світло Шахтаря» №100
від 28.12.2012 року було затверджено
штатний розклад. (а.с. 27-28)

Згідно довідки відповідача № 43/1 від
20.05.2014 року, ОСОБА_1 працював на ТОВ «ВТО
Світло Шахтаря» на посаді охоронника з
01.11.2012 року по 07.02.2014 року, та має
заборгованість по заробітній платі у
розмірі 3 847,65 грн., а саме: листопад 2013
року - 1049,05, у тому числі зарплата та
відпускні; грудень 2013 року - 1097,77
зарплата; січень 2014 року - 1115,60 грн.
зарплата; лютий 2014 року - 585,23 грн.
зарплата та компенсація за
невикористану відпустку. (а.с. 33, 39)

Відповідно до ч.1,4 ст. 115 КЗпП України,
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.
Заробітна плата працівникам за весь
час щорічної відпустки виплачується не
пізніше ніж за три дні до початку
відпустки.

Позивач та його представник в судовому
засіданні з вказаною сумою
заборгованості не погодилися та
вказали, що позивач працював понад
нормовано, за іншим графіком, ніж
вказує відповідач, у зв'язку з чим
заборгованість по заробітній платі
становить 7 739,02 грн.

Але, вказані обставини не знайшли свого
підтвердження під час судового
засідання, оскільки матеріали справи
містять копію табелю врахування
використання робочого часу, з якого
вбачається, що кількість робочих днів
за вказані місяці становить: листопад
2013 року - 3 дні, грудень 2013 року - 16 днів,
січень 2014 року - 16 днів, лютий 2014 року - 2
дні., та в даному табелі враховано ту
обставину, що позивач працював за
графіком два дні робочих, два дні -
вихідні. Розмір середньоденного
заробітку ОСОБА_1 становить 57,52 грн.

В судовому засіданні були допитані
свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили
суду, що з позивачем вони разом
працювали. Їх графік роботи є: один день
робочий, три дні - вихідні, а графіком
позивача є: два дні робочих, два дні -
вихідні. Під час здачі та приймання
чергування на роботі працівники
розписувалися в журналі.

Позивачем було надано суду копію
журналу здачі та приймання чергування
по вул. Котлова, б. 208-А, але суд не
приймає його до уваги, оскільки даний
журнал не містить жодних реквізитів
ТОВ «ВТО Світло Шахтаря», та з нього
неможливо встановити обставини, на які
посилається позивач та його
представник.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Так, суд приходить до висновку, що
доводи позивача щодо збільшення
розміру заборгованості із заробітної
плати не знайшли свого підтвердження
під час судового засідання, не
підтвердилися показаннями свідків та
іншими доказами, наданими суду.

Отже, заборгованість із заробітної
плати ТОВ «ВТО Світло Шахтаря» перед
позивачем становить 3 847,65 грн., як то
вказано у довідці від 20.05.2011 року, яку
суд вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 був звільнений з ТОВ «ВТО Світло
Шахтаря» 07.02.2014 року на підставі наказу
про звільнення №1. (а.с. 33)

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Позивач та його представник в судовому
засіданні просили суд додатково
стягнути з відповідача заробітну плату
за період лютий - травень 2014 року у
розмірі 4 264,98 грн., у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 заяву про його звільнення з
роботи не писав, а тому вважає, що і до
теперішнього часу працює на
підприємстві.

Але, дані обставини були спростовані
під час судового засідання, оскільки
було встановлено, що позивач ОСОБА_1 був
звільнений з ТОВ «ВТО Світло Шахтаря»
07.02.2014 року.

Позивач пояснив суду, що з 07.02.2014 року
він фактично не працював, у зв'язку з
чим підстави для задоволення цієї
частині позову відсутні.

Разом з тим суд зазначає, що за вказаний
вище період можливе стягнення з
відповідача середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні, але у
позовній заяві така вимога не
ставиться.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з ТОВ «ВТО Світло Шахтаря» моральну
шкоду у розмірі 12 004,00 грн. у зв'язку з
невиплатою йому заробітної плати,
обґрунтовуючи її тим, що він був
змушений докладати додаткових зусиль
для організації свого життя, йому було
незручно та болісно позичати грошові
кошти, через що він зазнавав душевних
страждань.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 4 від 31.03.95
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України, за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я
умовах тощо), яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Згідно п. 9 вказаної постанови, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Відтак, в судовому засіданні було
встановлено спричинення ОСОБА_1
моральної шкоди у зв'язку із затримкою
виплати заробітної плати, яку суд
оцінює у розмірі 1000 гривень, оскільки
позивачу довелося прикласти
додаткових зусиль для організації
свого життя, що призвело до моральних
страждань.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає необхідним покласти на
відповідача і судові витрати по даній
справі у вигляді судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 367
ЦПК України, ст. ст.8, 43 Конституції
України, ст. ст.1, 2, 4, 10, 13, 18, 21, 24, 47, 94, 115,
116, 221, 233, 237-1 КЗпП України, ст. 24 Закону
України «Про оплату праці», Постановою
Пленуму Верховного Суду України N 4 від
31.03.95 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-торговельного об'єднання
«Світло Шахтаря» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торговельного об'єднання
«Світло Шахтаря» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі у
сумі 3 847,65 грн. (три тисячі вісімсот
сорок сім гривень шістдесят п'ять
копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торговельного об'єднання
«Світло Шахтаря» на користь ОСОБА_1 в
якості відшкодування моральної шкоди
1000 грн. (одну тисячу гривень).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-торговельного об'єднання
«Світло Шахтаря» на користь держави
судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто
судом що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити рішення в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні у той же
строк з моменту одержання його копії.

Суддя
В.В. Труханович