Справа № 130/1238/14-ц Провадження №
22-ц/772/1934/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Вернік В.М. Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2014 року м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області

на ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 07 травня 2014
року у справі за скаргою Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області на дії
державного виконавця, -

встановила:

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 07 травня 2014
року відмовлено в задоволені скарги
Жмеринської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області на дії державного виконавця.

Не погодившись з ухвалоюзаявник -
Жмеринська ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати, та
ухвалити нову про задоволення скарги.

В судовому засіданні представник
заявника Левченко О.А. вимоги
апеляційної скарги підтримала на
умовах, викладених у ній, і просила
задовольнити.

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. проти
вимог апеляційної скарги заперечує,
просить залишити в силі ухвалу суду
першої інстанції як законну і
обґрунтовану.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі та з'явилися в
судове засідання, вивчивши матеріали
справи, приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

В листопаді 2013 року Жмеринська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області звернулася в суд із
скаргою на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Плахотнюк Н.Ю. посилаючись на
те, що останньою безпідставно було
відмовлено у прийнятті до провадження
та відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-1319/2006, виданого Жмеринським
міськрайонним судом про стягнення на
користь держави державного мита з
управління праці та соціального
захисту населення Жмеринської міської
ради.

Вважає постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 06.11.2013 року
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні скарги
Жмеринської ОДПІ на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю., суд
першої інстанції врахувавши положення
Закону України «Про виконавче
провадження» та Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виходив з того,
визначене судовим рішенням стягнення
повинно виконуватись органом, яким
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

Такий висновок судом першої інстанції
зроблений передчасно, внаслідок
неповного з'ясування обставин справи,
через недоведеність обставин, які суд
вважав встановленими, та з
неправильним застосуванням
законодавства, що визначає порядок
виконання судових рішень, які
полягають в наступному.

Згідно з статтею 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі
Закон) державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти дії.

Відповідно до статті 25 Закону
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Частиною 2 статті 3 Закон України «Про
виконавче провадження» визначено, що
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до положень статті 2 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Дія цього Закону не поширюється на
рішення суду, стягувачем за якими є
державний орган, державне
підприємство, орган місцевого
самоврядування, підприємство,
установа, організація, що належать до
комунальної власності.

Разом з цим, пункт 3 розділу ІІ
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
визначає, що Виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Розділ ІІ доповнено пунктом 3 Законом
України від 19.09.2013 року №583-VIII «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо виконання судових
рішень», який набрав чинності 16.10.2013
року.

Не можуть бути прийняті до уваги
посилання державного виконавця на те,
що відповідний виконавчий документ не
підлягає виконанню відповідно до
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», так як
дія цього Закону не поширюється на
рішення суду, стягувачем за якими є
державний орган, державне
підприємство, орган місцевого
самоврядування, підприємство,
установа, організація, що належать до
комунальної власності.

З аналізу норм Закону України «Про
виконавче провадження» випливає, що
стягувачем за виконавчими документами
може бути як держава, від імені та в
інтересах яких діють відповідні
державні органи, так і власне державні
органи, державні підприємства, органи
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації, що
належать до комунальної власності.

Так, згідно з ч. 3 ст. 8 Закону за
виконавчим документом про стягнення в
дохід держави коштів або про вчинення
інших дій на користь чи в інтересах
держави від її імені виступає орган, за
позовом якого судом винесено
відповідне рішення, або орган
державної влади (крім суду), який
відповідно до закону прийняв таке
рішення. За іншими виконавчими
документами про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її імені виступають органи доходів
і зборів.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону
виконавчий документ, прийнятий
державним виконавцем до виконання, за
яким стягувачем є держава, у випадках,
передбачених частиною першою статті 47
цього Закону, повертається до органу,
який пред'явив виконавчий документ до
виконання.

Як зазначено в оскаржуваній постанові
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) -
а.с. 3, стягувачем за виконавчим листом
№2-1319/2006, виданим 19.06.2007 року є саме
Держава, а не державний орган, державне
підприємство, орган місцевого
самоврядування, підприємство,
установа, організація, що належить до
комунальної власності.

Положення Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», в тому числі п. 3 розділу ІІ
«Прикінцеві і перехідні положення»
поширюються на судові рішення,
стягувачем за якими є безпосередньо
держава, від імені та в інтересах якої
виступає відповідний орган доходів і
зборів.

На зазначені вимоги закону суд першої
інстанції уваги не звернув, допустивши
порушення норм права, що відповідно до
п. 2 ст. 312 ЦПК України є підставою для
скасування ухвали суду першої
інстанції і постановлення з цього
питання ухвали апеляційним судом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 06.11.2013 року винесена
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю., є
незаконною і як наслідок такою, що
підлягає скасуванню.

Оскільки відповідно до ст. 19 Закону
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, тобто відкриття виконавчого
провадження належить до виключної
компетенції державного виконавця і
законом встановлені умови, за яких
виконавче провадження може бути
відкрите, вимоги скарги про
зобов'язання державного виконавця
відкрити виконавче провадження до
задоволення не підлягають.

Враховуючи викладене вище, керуючись
статтями 311, 315, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 07 травня 2014
року скасувати та постановити нову
ухвалу.

Скаргу Жмеринської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю.
задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Плахотнюк Н.Ю. від 06.11.2013 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Інші вимоги апеляційної скарги
відхилити, а в задоволенні решти вимог
скарги на дії державного виконавця -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
падання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.Судді:
З оригіналом вірно: Суддя апеляційного
суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/
Голота Л.О. Стадник І.М.