Справа № 703/4901/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за кредитним договром,

встановив:

22 лютого 2006 року між сторонами було
укладено кредитний договір, за яким
відповідач отримав кредит у розмірі 10000
грн. у вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування ним у розмірі 36% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим строком повернення
що відповідає строку дії картки.
Договір складався з заяви на отримання
кредиту, Умов та Правил надання
банківських послуг, тарифів і порядку
погашення по кредиту.

Позивач, представник якого в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив стягнути з відповідача борг за
кредитним договором станом на 31 липня
2013 року в загальній сумі 43268,23 грн., а
саме: поточний борг по кредиту - 9708,52
грн., заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 31023,13 грн.,
штрафи за порушення умов договору: 500,0
грн. - фіксована частина, 2036,58 грн. -
процентна складова так як останній
припинив його погашення, а також
витрати по справі у вигляді судового
збору в сумі 432,68 грн..

Відповідач позов не визнав повністю,
посилаючись на те, що він дійсно раніше
мав кредити у Приватбанку, але їх
повернув і до нього не було ніяких
претензій. Після цього він більше
ніяких кредитів не брав в тому числі і
вказаного у позові, оскільки у заяві та
на копіях паспорта не його підписи. Так
як він позов не визнав, то також просив
стягнути понесені ним витрати по
справі по оплаті судово-почеркознавчої
експертизи.

Заслухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши письмові
докази по справі, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, а правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

За ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; сторони є вільними в
укладенні договору та визначенні його
умов, з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості; зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

На підтримку своїх вимог представник
позивача посилався на те, що відповідно
до ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією з сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому,
друга сторона не може запропонувати
свої умови договору. Також згідно ст. 525,
526, 530, 629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається та воно має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та у
визначений в ньому строк. ОСОБА_2 при
укладенні договору приєднання
підписав заяву на отримання кредиту за
якою він визнав, що ознайомлений та
згоден з Умовами надання банківських
послуг, Правилами

користування платіжною карткою та
Тарифами банку, а тому повинен був
виконувати умови договору належним
чином та своєчасно сплачувати кошти на
погашення кредиту.

Разом з тим з пояснень відповідача
вбачається, що він за отриманням
кредиту до банку не звертався, не
підписував ніяких документів, йому не
видавалась ніяка картка, а відповідно
він не отримував і кошти. Вказані
обставини підтверджуються висновком
комплексної експертизи від 3 квітня 2014
року, згідно якої після проведення
судово-технічного дослідження
документів та судово-почеркознавчого
дослідження встановлено, що 3 підписи
від імені ОСОБА_2 в графі «Дата, підпис»
в оригіналі заяви на видачу картки
Приватбанку від 22 лютого 2006 року та два
підписи в звіряльних позначеннях на
копіях сторінок паспорту від 22 лютого
2006 року - виконані не ОСОБА_2, а іншою
особою.

Оскільки саме вказані документи могли
свідчити про наявність волі особи на
укладення відповідного договору, а
вони підписані не відповідачем, позов
задоволенню не підлягає, так як
позивачем не надано доказів виникнення
у ОСОБА_2 зобовязань перед банком.

Суд не може прийняти посилання
представника позивача на те, що
висновок експертизи не може бути
визнаний належним доказом, оскільки
експертне дослідження проводилось з
порушенням рекомендацій щодо
призначення та проведення
почеркознавчих експертиз, так як
зразки підпису, надані на дослідження,
повинні відповідати по часу вільним та
експериментальним зразкам, а також що
їх повинен отримати саме експерт, так
як на дослідження були надані і зразки
підписів відповідача на документах, що
по часу відповідали заявам від імені
відповідача до Приватбанку про
отримання кредиту. Крім того висновок
експерта є однозначним без зазначення
про які-небудь сумніви, що мали місце
при проведенні дослідження та
складанні висновку.

В зв'язку з викладеним та відповідно до
ст. 89 ЦПК України підлягають
задоволенню вимоги відповідача щодо
відшкодування йому витрат по справі за
проведення судово-технічних експертиз.

На підставі ст. ст. 16, 203, 626-628, 1047, 1054 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 89, 213, 215
ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості залишити без
задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства КБ „ПриватБанк" на користь
ОСОБА_2 витрати по справі у вигляді
оплати судово-технічної експертизи та
почеркознавчої експертизи в загальній
сумі 2960 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайсуд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуюча:
І. А. Зайончковська