АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4418/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабій С.О. Доповідач - Черненкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року м.
Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2013 року по справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О
В И Л А:

21 лютого 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)
звернулись до суду з позовом, у якому
просили суд стягнути з ОСОБА_2 37 149 грн.
45 коп. заборгованості за кредитним
договором та судові витрати. В
обґрунтування своїх вимог посилались
на ті обставини, що 27 червня 2006 року між
сторонами укладено кредитний договір
№ DNH4TP60010951, за умовами якого банк надав
відповідачу 2786 грн. кредитних коштів зі
сплатою 25,08 % річних за користування
ними, а відповідач зобов'язався
повернути їх до 25 січня 2008 року, однак
своїх зобов'язань не виконав. Станом на
01.02.2013 року відповідач має
заборгованість за кредитним договором
у сумі 37 149,45 грн., яка складається з:
заборгованості за кредитом у сумі 2 786
гривень, заборгованості по процентам
за користування кредитом у сумі 12 145,32
гривень; пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 19 972,92
гривень, штрафу (фіксована частина) у
сумі 500 грн., штрафу (процентна складова)
у сумі 1 745,21 гривень.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2013 року ухвалено: у
задоволенні позовної заяви ПАТ КБ
«ПриватБанк» - відмовити.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким стягнути з відповідача на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у
розмірі 37 149,45 грн. за кредитним
договором № DNH4TP60010951 від 27.06.2006 року,
стягнути з відповідача судові витрати
по справі, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Справа неодноразово розглядалась
судовими інстанціями.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та відповідачем виникли
правовідносини споживчого
кредитування, оскільки 27 червня 2006
року між сторонами укладено кредитний
договір № DNH4TP60010951, за умовами якого
банк надав відповідачу строковий
кредит у сумі 2786 грн. строком на 18
місяців до 25 січня 2008 року включно зі
сплатою 2,09 % у місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, а
відповідач зобов'язався повернути
кредитні кошти, проценти в обумовлених
у Заяві та Умовах про надання
споживчого кредиту фізичним особам
строки, а також сплати комісії, яка
зазначена в Умовах. Ціль кредитування:
купівля ТНС та сплата комісії Банку та
Компанії. Товар є предметом застави та
відповідно до п.2.3, п.2.4, п.2.5 Умов є
забезпеченням зобов'язання. Предметом
купівлі та застави є мобільний телефон
Samsung SGH-X820, заводський номер 00s22514830-НХ02,
вартістю 1990 грн. Позивач виконав всі
зобов'язання за споживчим кредитом.

Відмовляючи у задоволені позову,
районний суд виходив з того, що позивач
пропустив визначений договором
п'ятирічний строк позовної давності, не
ставить питання про його поновлення, що
є підставою для відмови у задоволенні
позову незалежно від наявності заяви
сторони у спорі про застосування
позовної давності з урахуванням вимог
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» про заборону вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Судова колегія не може погодитися з
висновками суду першої інстанції.

Рішення суду оскаржується в частині
вирішення спору із застосуванням
пропуску строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі, є підставою відмови у
задоволенні позову.

Суд першої інстанції у порушення вимог
ст. ст. 213, 214 ЦПК України не перевірив чи
подавав відповідач заяву про
застосування позовної давності, яка
мала бути ним подана суду до ухвалення
рішення судом першої інстанції.

Неправильно застосував пункт 7 ч. 11 ст. 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, та зробив помилковий
висновок про можливість застосування
позовної давності без заяви сторони, не
врахував, що це положення стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямоване на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту, що відповідає правовій
позиції постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику розгляду судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
та ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК
України скасовує рішення суду з
ухваленням нового рішення за
наступними підставами.

Спірні правовідносини виникли між
сторонами у справі щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
27 червня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № DNH4TP60010951, за яким
банк надав позичальнику 2786 грн. для
придбання мобільного телефону Samsung
SGH-X820 строком на 18 місяців із терміном
повернення до 25 січня 2008 року та
сплатою 2,09 % на місяць за користування
коштами. Відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим
станом на 01 лютого 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 37 149 грн. 45 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом у сумі 2 786 гривень,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі 12 145,32
гривень; пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 19 972,92
гривень, штрафу (фіксована частина) у
сумі 500 грн., штрафу (процентна складова)
у сумі 1 745,21 гривень, що підтверджується
розрахунком позивача (а.с.5-6).
Позичальник підтвердив свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг складає між
ним та банком договір, і це
підтверджується підписом у його заяві
(а.с.7-20). У п. 5.5 цього кредитного
договору сторонами обумовлено строк
позовної давності тривалістю у 5 років.
Позивач звернувся до суду з пропуском
строку позовної давності, який сплив 25
січня 2013 року. Однак відповідач до
ухвалення судом першої інстанції
рішення не подав заяву про
застосування строку позовної давності
до виниклих між сторонами
правовідносин, а тому за цією справою
строк позовної давності не
застосовується.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України одною з
форм відповідальності за порушення
зобов'язання є сплата неустойки.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ
"Приватбанк" про стягнення з
відповідача суми заборгованості за
вказаним кредитним договором станом на
01 лютого 2013 року, яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 2 786
гривень, заборгованості по процентам
за користування кредитом у сумі 12 145,32
гривень; штрафу (фіксована частина) у
сумі 500 грн., штрафу (процентна складова)
у сумі 1 745,21 гривень, є доведеними.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до вимог ст. ст. 549 - 552 ЦК
України.

Зазначена неустойка нараховується у
грошовій або майновій формі від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів за
договором позики відповідно до вимог
ст. 1048 ЦК України.

Згідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, -
розмір неустойки (пеня, штраф) може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Оскільки нарахована позивачем пеня у
розмірі 19 972,92 гривень значно перевищує
розмір збитків (заборгованість по тілу
кредиту - 2 786 гривень + заборгованості
по процентам за користування кредитом
у сумі 12 145,32 гривень = 14 931,32 грн.), то
судова колегія дійшла висновку про
необхідність зменшення розміру пені до
суми у розмірі 2000 грн. з урахуванням
розумності та справедливості та із
застосуванням ч.3 ст.551 ЦК України.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 19 176,53 грн., яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 2 786
гривень, заборгованості по процентам
за користування кредитом у сумі 12 145,32
гривень; пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 2 000
гривень, штрафу (фіксована частина) у
сумі 500 грн., штрафу (процентна складова)
у сумі 1 745,21 гривень.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо
суд апеляційної інстанції ухвалює нове
рішення то відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Зважаючи на те, що позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» сплатив судові витрати у
розмірі 371,49 грн. (а.с.7 перша інстанція),
185,75 грн. (а.с.45 апеляційна інстанція), 245
грн. (а.с.73 касаційна інстанція) та
задоволено його позов частково, то
судова колегія вважає, що понесені
позивачем судові витрати по справі
пропорційно задоволеного позову
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 487,20 гривень ( 243,60
+121,80 +121,80 = 487,20).

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316,
ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 травня 2013 року - скасувати
з ухваленням нового рішення.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», місце знаходження:
49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна
Перемоги, буд. 50, , рах. №
3111, МФО № 305299 в рахунок
заборгованості за кредитним договором
№ DNН4ТР60010951 від 27 червня 2006 року станом
на 01.02.2013 року у розмірі 19 176,53 гривень
(дев'ятнадцять тисяч сто сімдесят шість
гривень 53 копійок), яка складається із
заборгованості за кредитом у сумі 2 786
гривень, заборгованості по процентам
за користування кредитом у сумі 12 145,32
гривень; пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 2 000
гривень, штрафу (фіксована частина) у
сумі 500 грн., штрафу (процентна складова)
у сумі 1 745,21 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», місце знаходження:
49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна
Перемоги, буд. 50, , рах. №
0001, МФО № 305299 в рахунок понесених
судових витрат 487,20 гривень (чотириста
вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді