АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/4475/13-Ц 22-ц/774/1423/К/14
Справа № 211/4475/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1423/К/14
інстанції - Сарат Н.О.
Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,

представника відповідача - Черевика
Олександра Миколайовича,

представника третьої особи - Чуплої
Ірини Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» на рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 16
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат»,
третя особа - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди та
просив стягнути з відповідача 100000 грн.
на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої втратою професійної
працездатності у зв'язку із
професійним захворюванням.

Під час розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги, пред'явивши їх
також до Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- ПАТ «ЦГЗК») та просив стягнути з
кожного відповідача по 100000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 про
стягнення з ПАТ «Кривбасзалізрудком»
100000 грн. на відшкодування моральної
шкоди за заявою позивача залишені без
розгляду.

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 16
травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково, на його користь з
ПАТ «ЦГЗК» стягнуто 20000 грн. В решті
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЦГЗК»
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, на його думку, суд не
дослідив належним чином акт
розслідування професійного
захворювання від 14.03.2013 року та
помилково самостійно встановив вину
підприємства, не врахувавши той факт,
що винних осіб в ньому не вказано, а сам
акт позивачем не оскаржено. Суд не
звернув увагу на те, що ПАТ «ЦГЗК»
виконуються усі наведені у ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» функції
для забезпечення умов праці відповідно
до норм чинного законодавства, та на те,
що відповідач не приховував від
позивача наявність на робочому місці
небезпечних та шкідливих виробничих
факторів, які ще не усунуто, та можливі
наслідки їх впливу на здоров'я і що
позивач свідомо їх приймав. Крім того,
суд не звернув увагу на те, що позивачем
не доведено факт спричинення йому
моральної шкоди, та не врахував роботу
позивача на інших підприємствах зі
шкідливими умовами праці.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
тривалий час працював у шкідливих
умовах праці, в тому числі з 25.05.2004 року
по 25.06.2013 року у ПАТ «ЦГЗК».

Рішенням Українського
науково-дослідного інституту
промислової медицини ОСОБА_2
встановлені професійні захворювання -
радикулопатія шийна С5, С6 і
поперково-крижова L5, S1 з вираженим
порушенням біомеханіки хребта, стійким
больовим і м'язово-тонічним синдромами,
виражений периферичний нейросудинний
синдром, часто рецидивуючий перебіг з
нейродистрофічними проявами у вигляді:
двобічного плечолопаткового
періартрозу, ПФС першого-другого
ступеня, остеоартрозу (в поєднанні з
періартрозом) ліктьових суглобів та
остеартрозу колінних суглобів, ПФС
першого-другого ступеня; хронічне
обструктивне захворювання легень
першої ст.(пиловий бронхіт першої ст.,
емфізема легень першої ст. .) ЛН першого
ст., у зв'язку з чим складено акт
розслідування хронічного професійного
захворювання від 14 березня 2013 року (а.с.
7-10).

Згідно п. п. 17 вищезазначеного акту
причиною виникнення професійного
захворювання у позивача є важкість
трудового процесу, вимушена робоча
поза, статичне навантаження та
присутність у повітрі робочої зони
аерозолю переважно фіброгенної дії,
рівень яких перевищує
гранично-допустимий.

Висновком МСЕК від 17 червня 2013 року
позивачу первинно встановлено 35 %
втрати професійної працездатності з
наступним переоглядом 01 червня 2014 року.

Згідно висновку МСЕК позивач потребує
медикаментозного лікування та виробів
медичного призначення.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо обов'язку
відповідача по відшкодуванню
заподіяної моральної шкоди з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік» зупинено
дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3
ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а з 01.01.2008 року
відшкодування Відділенням Фонду
моральної (немайнової) шкоди
застрахованим особам і членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у
ОСОБА_2 права на відшкодування
моральної шкоди вищезазначені
положення ст. ст. 21, 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», котрі передбачали
відшкодування моральної шкоди, не
діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди судом першої інстанції
обґрунтовано покладено на
підприємство, з вини якого позивачу
заподіяно моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
при укладенні трудового договору
позивачу були роз'яснені умови праці,
попереджено про наявність шкідливих
факторів та можливі наслідки їх впливу
на здоров'я, безпідставні, оскільки ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
передбачає, що роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди
ОСОБА_2 у зв'язку з втратою ним
професійної працездатності
встановлений в судовому засіданні та
підтверджений наданими позивачем
доказами, у зв'язку з чим доводи
апеляційної скарги в цій частині є
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом неналежним чином досліджено акт
розслідування професійного
захворювання та самостійно
встановлено вину підприємства, не
заслуговують на увагу, оскільки
професійні захворювання позивача
виникли під час його роботи на
підприємстві відповідача, а
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Інші доводи відповідача
спростовуються матеріалами справи та
обґрунтованими висновками суду,
викладеними у рішенні.

Однак, визначаючи розмір
моральної шкоди, суд першої інстанції
не взяв до уваги роз'яснення п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995р. (з подальшими
змінами) "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
якого розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
завданої травми, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретних обставин по
справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір
моральної шкоди, визначеної судом
першої інстанції, є завищеним.

Беручи до уваги конкретні
обставини по справі, характер
отриманих позивачем професійних
захворювань, ступінь втрати ним
професійної працездатності, обсяг
фізичних та моральних страждань, їх
інтенсивність та довготривалість,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
наслідків, що наступили, та те, що
позивач працював і на інших
підприємствах зі шкідливими умовами
праці, колегія суддів вважає, що
належною компенсацією отриманої
позивачем моральної шкоди є сума 15000
грн. У решті позову слід відмовити.

За таких обставин, рішення суду
необхідно змінити відповідно до
положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
зменшивши розмір стягнутої з
відповідача на користь позивача
моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат»
задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2014
року змінити, зменшивши розмір
моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
"Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат" на користь ОСОБА_2 з 20000 грн. до
15000 (п'ятнадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: