Провадження № 2/641/2528/2014
Справа № 641/5558/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року

Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі :

Головуючого судді - Чайка
І.В.,

за участю секретаря- Алієвої І.О.
,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів в сумі 27267,06 грн., витрат на
сплату судового збору та правову
допомогу .

У судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав та пояснив,
що 18.02.2012 року між позивачкою та
відповідачем було укладено шлюб, від
якого народився син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після реєстрації шлюбу
позивачка з відповідачем мешкала в
квартирі його матері - ОСОБА_3, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1.
Позивачці було відомо, що квартира
належить матері відповідача. З метою
створення належних умов для проживання
позивачка за згодою власника квартири
займалася проведенням ремонту
квартири та за власні кошти, яки були у
неї ще до шлюбу, та яки їй пересилали
її родичі , вона придбала будівельні
матеріали. Будівельні матеріали були
придбані з використанням конусної
картки АТ «Нова Лінія», яка належить
власниці квартири - ОСОБА_3, що на думку
представника позивача, свідчить про її
згоду на проведення ремонту. У період з
травня по листопад 2012 року за кошти
позивачки було придбано будматеріалів
на загальну суму 27267,06 грн. Рішенням
суду від 15.04.2014 року шлюб між подружжям
розірвано, та позивачка мешкає окремо
від відповідача, а відповідач
залишився проживати в квартирі, де
вона зробила ремонт. Представник
вважає,що оскільки ремонт позивачка
зробила за її особисті кошти, то з
відповідача повинно бути стягнуто на
її користь 27267,06 грн., 273 грн. судового
збору та 1000 грн. витрат на правову
допомогу.

Відповідач у судовому засіданні позов
с початку визнав частково, а в судових
дебатах просив у задоволенні позову
відмовити. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач пояснив, що на
його думку від не може бути належним
відповідачем по справі, так як квартира
належить його матері - ОСОБА_3, яка
дозволила їм там мешкати. Відповідач
не заперечував проти того, що в
квартирі був проведений ремонт, але це
було ініціативою позивачки і ремонт
робився за сумісні кошти та кошти
матері, частину коштів вони взяли у
борг. У позивачки особистих коштів, що
належали їй до шлюбу не було, під час
шлюбу вона ніде не працювала, родичі їй
також грошей не надсилали. Купувати
будматеріали вони їздили разом з
матір'ю.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, допитавши
свідка, вивчивши матеріали справи,
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненнями
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, що беруть
участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як вбачається з частини 1 ст. 58 ЦПК
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов*язана довести ті
обставини, на яки вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача обґрунтовує
позовні вимоги з посиланням на ст. 58 СК
України та ст. 321 ЦК України тим, що
грошові кошти, які позивач витрачала на
придбання будівельних матеріалів та
сантехнічного обладнання належали їй
особисто до реєстрації шлюбу і є її
особистою власністю, та частина коштів
надсилалася їй родичами.

Частиною 1 статті 58 СК України
передбачено, що особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є :
1)майно,надуте нею,ним до шлюбу ; 2) майно,
набуте нею,ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування; 3) майно, набуте
нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй,йому особисто; 4)
житло,набуте нею, ним за час шлюбу
внаслідок його приватизації
відповідно до Закону України « При
приватизацію державного житлового
фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею,
ним за час шлюбу в наслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її,його користуванні, або
одержання внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ,організації, або
одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації,визначених
Земельним кодексом України .

Статтею 321 ЦК України, на яку
посилається позивачка, як на порушення
прав , встановлено, що право власності
є непорушним Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

На пропозицію суду надати будь яки
докази стосовно придбання будівельних
матеріалів та сантехнічного
обладнання позивачкою за кошти, що
належали їй особисто до реєстрації
шлюбу і є її особистою власністю, та що
частина коштів надсилалася їй
родичами, представник позивача
повідомив, що таки докази відсутні.

Суд не може прийняти таки доводи
представника позивача , так як докази
належності витрачення особистих
коштів позивачки , аби отримання їх від
інших осіб не містяться в матеріалах
справи, та їх не було здобуто при
розгляді справи по суті.

Представником позивача до матеріалів
справи додані чеки магазинів «
Єпицентр», «Скорпіон» та магазину
«Нова Лінія», власником картки якого
зазначена власниця квартири, де
проводився ремонт - ОСОБА_3 Ніяких
доказів стосовного того, що
будматеріали були придбані саме
позивачкою суду не надано.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі - продажу від 13.04.2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_3

Відповідачем у судовому засіданні було
заявлено клопотання про заміну
відповідача по справі, так як він не є
власником квартири, витрати на ремонт
яких просить стягнути позивачка.

Судом роз*яснено представнику позивача
вимоги ч. 1 ст. 33 ЦПК України відносно
того, що суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред*явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу, як співвідповідача.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з*ясуванню
обставин справи : роз*ясніє особам, які
беруть участь у справі,їх права та
обов*язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні 24.06.2014 року судом
з урахуванням зазначених норм
роз*яснино представнику позивача його
право заявити клопотання про залучення
до участі у справі у якості відповідача
ОСОБА_3

Представник позивача заперечував
проти заміни відповідача по справі, або
залучення у справі в якості
відповідача ОСОБА_3, пояснив, що
позивачці відомо хто є власником
квартири, але вимоги вона пред*являє
саме к ОСОБА_2

У відповідності до вимог ст. 119 ЦПК
України саме позивач визначає
відповідачів, тобто осіб , до яких
заявляється вимога.

Допитана у судовому засіданні свідок -
ОСОБА_3 пояснила, що їй на праві
власності належить квартира
АДРЕСА_1.Вона дозволила сину -
відповідачу по справі, після
реєстрації шлюбу з позивачкою мешкати
в квартирі. Ініціатива робити ремонт в
квартирі була від позивачки. Свідок
заперечувала проти проведення ремонту,
так як грошей у неї не було. Але
позивачка наполягла на проведенні
ремонту, та ОСОБА_3 вимушена була взяти
гроші у борг для проведення ремонту.
Свідок також зазначила, що особистих
коштів у позивачки не було. Вона
прийшла к ним жити « гола та боса».
Свідок не заперечувала проти того, що
вона давала позивачці свою картку
магазину «Нова Лінія» для придбання
товару, але гроші для їх придбання
свідок їй давала самостійно.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем та її представником не
надано суду доказів, що ремонт в
квартирі АДРЕСА_1 зроблений саме
позивачкою та за її власні кошти. Не
надані позивачем і докази порушення з
боку відповідача її права власності.

Крім того, на думку суду, позов заявлено
до особи, яка не є власником квартири,
де позивачкою начебто зроблений
ремонт, тобто до неналежного позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 58-60, 88, 209,212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів - залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Комінтернівський районний суд м.
Харкова протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Мотивоване рішення виготовлене 26
червня 2014 року.

Суддя: І. В. Чайка