Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
Справа № 369/3504/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ
«Дочірній Банк Сбербанку Росії», третя
особа: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
про визнання недійсним договорів
іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Києво-Святошинського
районного суду Київської області
перебуває цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Дочірній Банк
Сбербанку Росії», третя особа:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
про визнання недійсним договорів
іпотеки.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 14
грудня 2007 року до 30 березня 2011 року. Від
шлюбу ми маємо малолітнього сина -
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Додатково
необхідно зазначити, що однією сім'єю з
відповідачем ми почали проживати ще за
декілька місяців до укладення шлюбу.

29 листопада 2013 року на підставі рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області у справі № 2-о/243/328/2013
ОСОБА_3 було усиновлено внаслідок чого
його прізвище та ім'я по-батькові було
змінено відповідно на «ОСОБА_3» та
«ОСОБА_3».

26.04.2003 року колишній чоловік позивача
придбав земельну ділянку площею 0,1504 га,
розташовану на АДРЕСА_1, надану для
ведення особистого підсобного
господарства - 0,0700 га та 0,0804 га - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд.

В подальшому мій чоловік на земельній
ділянці площею 0,0804 побудував житловий
будинок загальною площею 240, 4 кв.м. та
інші надвірні будівлі та споруди.

Під час проживання однією сім'єю з
ОСОБА_3 позивач дала свою згоду на
проведення покращення будинку шляхом
будівництва добудови за спільні кошти.

В зв'язку з цим за час спільного
проживання однією сім'єю та у
зареєстрованому шлюбі колишній
чоловік та позивач за спільні кошти
здійснили значні поліпшення житлового
будинку в результаті чого загальна
площа житлового будинку змінилася.
Таким чином, були добудовані
передпокій та веранда, проведено
демонтування підвалу. Також було
збудовано господарський блок, альтанка
та приміщення для готування барбекю.

Під час перебування в шлюбі, чоловіком
позивача у приватну власність була
отримана земельна ділянка, загальною
площею 1,0283 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (далі - земельна
ділянка) і належить ОСОБА_3 на праві
власності, яке існує у нього на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 221572, виданого Управлінням земельних
ресурсів у Києво - Святошинському
районі Київської області 20 червня 2008
року на підставі рішення 9 сесії 5
скликання Михайлівсько - Рубежівської
сільської ради від 24.01.2008 року та
зареєстрованого в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 83.
Кадастровий номер земельної ділянки:
:01:006:0014. Цільове призначення
земельної ділянки - для ведення
особистого селянського господарства.

17.05.2012 року законом України «Про
внесення змін до Сімейного кодексу
України щодо майна, що є особистою
приватною власністю дружини,
чоловіка», внесено зміни до Сімейного
кодексу України, а саме:- частину першу
статті 57 (майно, що є особистою
приватною власністю дружини,чоловіка)
доповнено пунктами 4 і 5 такого змісту: 4)
житло, набуте нею, ним за час шлюбу
внаслідок його приватизації
відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею,
ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України».

17 травня 2012 року цим же Законом ч.5
статті 61 Сімейного кодексу України в
якій йшлося про те, що житлове
приміщення або земельна ділянка, що
приватизуються одним з подружжя, які
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
набуває статус спільної сумісної
власності було виключено. Закон набрав
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування. Таким чином, з 13.06.2012 р.
(опубліковано 12.06.2012 р. офіційне видання
«Голос України»), квартири (будинки)
отримані внаслідок приватизації та
земельні ділянки є особистою приватною
власністю чоловіка (дружини).

Таким чином, позивач вважала, що
земельна ділянка загальною площею 1,0283
га, кадастровий номер: :01:006:0014 яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
належить їй та ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності.

Нещодавно позивачу стало відомо, що між
ОСОБА_3 та Закритим акціонерним
товариством «БАНК НРБ» 12 грудня 2007 року
було укладено договір іпотеки
домоволодіння та земельної ділянки
(далі - Спірний договір 1). За даним
договором відповідач з метою
забезпечення зобов'язань Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВЕНТА 2007»
перед Банком, які виникають із Договору
про відкриття кредитної лінії № 221-Н/07
від 12.12.2007 року передав в іпотеку банку
нерухоме майно - домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянка
загальною площею 0804 га, кадастровий
номер :01:006:0010, за адресою: АДРЕСА_1.

Також між ОСОБА_3 та Закритим
акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ
БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», яке є
правонаступником Закритого
акціонерного товариства «БАНК НРБ» 21
липня 2008 року було укладено договір
іпотеки земельної ділянки (далі -
Спірний договір - 2). За даним договором
відповідач з метою забезпечення
зобов'язань Приватного підприємства
«ЛЕКС» перед Банком, які виникають із
Договору про відкриття кредитної лінії
№ 70-В/07 від 26.03.2007 року передав в іпотеку
банку нерухоме майно - земельну ділянку
загальною площею 1,0283 га, кадастровий
номер :01:006:0014, за адресою: АДРЕСА_1

Про укладення вищезазначених
іпотечних договорів позивача
повідомлено не було, відповідно своєї
згоди на їх укладення я не надавала.

Спірні Договори є такими, що суперечить
Цивільному кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Таким чином, Спірний
договір-1 та Спірний договір-2
підлягають визнанню недійсними.

Тому позивач просила визнати недійсним
договір іпотеки від 12 грудня 2007 року
укладений між ОСОБА_3 та Закритим
акціонерним товариством «БАНК НРБ».
Визнати недійсним договір іпотеки
нерухомого майна від 21 липня 2008 року
укладений між ОСОБА_3 та Закритим
акціонерним товариством «Дочірній
БАНК СБЕРБАКУ РОСІЇ».

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила позов задоволити.

Представник ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК
СБЕРБАНКУ РОСІЇ» в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував
та просив у позовних вимогах відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 про день, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином через офіційний
друкований орган шляхом оголошення в
пресі.

Третя особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 про день час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи, та
зібранні в ній докази, знаходить, що
позов не підлягає задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 14
грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було зареєстровано шлюб, Центральним
відділом реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї,
актовий запис № 4541.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
березня 2011 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
було розірвано.

26.04.2003 року, згідно договору
купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав
земельну ділянку площею 0,1504 га,
розташовану на АДРЕСА_1, надану для
ведення особистого підсобного
господарства - 0,0700 га та 0,0804 га - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд.

На підставі даного договору
купівлі-продажу земельної ділянки на
ім'я відповідача було видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯГ № 164798.

В подальшому на земельній ділянці
площею 0,0804, за адресою АДРЕСА_1, було
побудоване домоволодіння, що в цілому
складалось з одного будинку загальною
площею 240,4 кв.м., жилою площею 91,5 кв.м. з
надвірними будівлями та спорудами.
Згідно з свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, власником даного
домоволодіння на праві приватної
власності є ОСОБА_3, на підставі рішення
№ 61 від 14.11.2006 р. виконкому
МихайлівськоРубежівської сільської
ради.

На підставі рішення 9 сесії 5 скликання
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради від 24.01.2008 року, ОСОБА_3 є власником
земельної ділянки площею 1,0283 га, що
розташована за адресою АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням дляв ведення
особистого селянського господарства.
Про що ОСОБА_3 було видано відповідний
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 221572.

12 грудня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «БАНК НРБ» та
ОСОБА_3 та було укладено договір
іпотеки домоволодіння та земельної
ділянки. За даним договором ОСОБА_3 з
метою забезпечення зобов'язань
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕНТА 2007» перед
Банком, які виникають із Договору про
відкриття кредитної лінії № 221-Н/07 від
12.12.2007 року передав в іпотеку банку
нерухоме майно - домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянка
загальною площею 0,0804 га, кадастровий
номер :01:006:0010, за адресою: АДРЕСА_1.

Також між ОСОБА_3 та Закритим
акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ
БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», яке є
правонаступником Закритого
акціонерного товариства «БАНК НРБ» 21
липня 2008 року було укладено договір
іпотеки земельної ділянки (За даним
договором відповідач з метою
забезпечення зобов'язань Приватного
підприємства «ЛЕКС» перед Банком, які
виникають із Договору про відкриття
кредитної лінії № 70-В/07 від 26.03.2007 року
передав в іпотеку банку нерухоме майно
- земельну ділянку загальною площею 1,0283
га, кадастровий номер :01:006:0014, за
адресою: АДРЕСА_1

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується захист
його прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу
України (надалі - СК України) особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є земельна ділянка, набута нею, ним за
час шлюбу внаслідок приватизації
земельної ділянки, що перебувала
у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної
і комунальної власності в межах
норм безоплатної приватизації,
визначених Земельним кодексом України

У відповідності до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку ( доходу).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 62 СК України
- якщо майно дружини, чоловіка за час
шлюбу істотно збільшилося у своїй
вартості внаслідок спільних трудових
чи грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно
набуте подружжям за час шлюбу є їх
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 375 ЦК України передбачає що
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам. Власник земельної
ділянки набуває право власності на
зведені ним будівлі, споруди та інше
нерухоме майно. Право власника на
забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за
умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

Стаття 62 СК України передбачає
перетворення за певних умов правового
режиму майна, яке належало одному з
подружжя, із об'єкта права особистої
власності у об'єкт права спільної
сумісної власності. Підстави для цього
є спільні грошові кошти і ( або ) трудові
затрати дружини та чоловіка або
затрати другого з подружжя.

Зі змісту цієї норми істотним
збільшенням є такі грошові або трудові
затрати які мають бути вагомими.

Для виникнення права спільної сумісної
власності майна, належне одному із
подружжя, має істотно збільшитися у
свої вартості.

Відповідно до п. 18-2 постанови Пленуму
Верховного суду України від 16.04.2004 № 7
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», відповідно до
положень статей 81, 116 ЗК окрема
земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду.

Стаття 369 ЦК України визначає що
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. У разі
вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.
Співвласники мають право уповноважити
одного з них на вчинення правочинів
щодо розпорядження спільним майном.
Правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку що позовні
вимоги не підлягають до задоволення,
оскільки майно що є предметом спірних
договорів іпотеки належало на праві
особистої приватної власності ОСОБА_3,
у зв'язку з тим що позивачем не надано
доказів збільшення вартості
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 за
час проживання сторін у шлюбі та не
надано доказів за рахунок кого та яких
затрат відбулося збільшення вартості
спірного домоволодіння, якщо воно
відбулось. В той же час земельна
ділянка яка була предметом спірного
договору іпотеки належала також
позивачу на праві особистої приватної
власності, оскільки була одержана ним
як частка із земельного фонду, згідно з
рішення 9 сесії 5 скликання
Михайлівсько-Рубежівської сільської
ради Києво-Святошинської районної ради
Київської області, і тому дана земельна
ділянка не є спільною сумісною
власністю подружжя.

Отже, обов'язкової письмової і
нотаріально посвідчена згоди позивача
при укладенні спірних договорів
іпотеки між ОСОБА_3 та ЗАТ «БАНК НРБ» та
ЗАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» не
потрібно було отримувати, оскільки
майно відносно якого укладались дані
договори не було спільною сумісною
власністю.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність відмови у
позовних вимогах в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 15, 16, 331, 368, 369, ЦК
України, ст.ст. 57, 60, 62 Сімейного кодексу
України, Постанови Пленуму Верховного
суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», Постанови Пленуму
Верховного суду України від 04.10.1991 р. № 7
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60,
61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ
«Дочірній Банк Сбербанку Росії», третя
особа: приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
про визнання недійсним договорів
іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя:

Дубас Т.В.