Справа № 369/2283/14-ц Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/3348/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Мельника Я.С.,

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Києво- Святошинського
районного суду Київської області від
03 квітня 2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_1 заінтересовані особи головний
державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Києво- Святошинського районного
управління юстиції Київської області
Данилишина Петра Богдановича про
визнання постанови неправомірною,
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а
н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду зі скаргою, посилаючись на те,
що 07 березня 2014 року нею одночасно
отримані постанови про відкриття
виконавчого провадження та про арешт
майна боржника, які одночасно були
направлені 05 березня 2014 року, що
порушує її право на добровільне
виконання рішення суду та уникнення
накладення арешту на майно. Вважала, що
своїми діями державний виконавець
порушив вимоги Закону України «Про
виконавче провадження».

Просила суд визнати постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 27
лютого 2014 року такою, що постановлена з
грубим порушенням ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження»;
зобов'язати Данилишина П.Б. усунути
допущені порушення шляхом скасування
оскаржуваної постанови.

Ухвалою Києво- Святошинського
районного суду Київської області від 03
квітня 2014 року у задоволенні скарги
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу суду та ухвалити
нову, якою задовольнити її скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутись до
суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено права чи
свободи.

По справі встановлено, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області стягнуто на користь
ТОВ «Левіт-Безпека» з ОСОБА_1
заборгованість в розмірі 41 160,30 грн.

23 січня 2014 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
видано виконавчий лист за рішенням
суду.

Постановою ВП №42094424 головного
державного виконавця Данилишина П.Б.
від 07 лютого( 2014 року відкрито
виконавче провадження, а постановою ВП
№42094424 від 27 лютого 2014 року - накладено
арешт на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику.

З матеріалів справи вбачається, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження надіслана згідно
супровідного листа №470/8 - 07 лютого 2014
року, постанова про арешт та заборону
відчуження була направлена згідно
супровідного листа №1240 - 28 лютого 2014
року,

За правилами ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією проведенням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Постановлюючи ухвалу про відмову у
задоволенні скарги, суд обґрунтовано
виходив з положень ст.ст. 1, 6,11,19, 25,27 ЗУ «
Про виконавче провадження» , ст.ст. 3,
10,60, 383 ЦПК України та прийшов до
правильного висновку, що постанова
державного виконавця про арешт майна
боржника є законною та обґрунтованою,
державний виконавець діяв правомірно
відповідно до вимог закону, оскільки
на час розгляду скарги ОСОБА_1 не надала
доказів добровільного виконання
рішення суду протягом семи днів після
отримання постанови про відкриття
провадження.

Доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу та висновків
суду, викладених в ухвалі не
спростовують.

Ухвала суду постановлена з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав до її
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст. ст. 312,315
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Києво- Святошинського
районного суду Київської області від
03 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: