У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 17 квітня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори про визнання
права на пільги, дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Другої Чернігівської
державної нотаріальної контори, в
якому просив визнати право ОСОБА_2 на
пільги, передбачені при сплаті
державного мита відповідно до ст. 4
Декрету Кабінету Міністрів «Про
державне мито». Визнати незаконні дії
Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори при розгляді
звернення ОСОБА_2 Визнати незаконною
бездіяльність Другої Чернігівської
державної нотаріальної контори в
частині відмови від складання подання
про повернення ОСОБА_2 сплаченої суми
державного мита у розмірі 8 155 грн 86 коп.
Зобов'язати Другу Чернігівську
державну нотаріальну контору
розглянути звернення ОСОБА_2 та надати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк. Зобов'язати відповідача
скласти відповідно до припису ст. 8
Декрету Кабінету Міністрів «Про
державне мито» належним чином
оформлене подання про повернення
позивачу надміру сплаченої суми
державного мита у розмірі 8 155 грн
86 коп. та зобов'язати Другу
Чернігівську державну нотаріальну
контору надати йому це подання.

Свої вимоги мотивував тим, що 19-20
вересня 2013 року державним нотаріусом
Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори було посвідчено
три договори відчуження нерухомого
майна, а саме дарування двох квартир та
дарування частки квартири від імені
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 Ним було
сплачено державне мито на загальну
суму 8 155 грн 86 коп., в той час, відповідно
до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів «Про
державне мито», він має право на пільги,
передбачені при сплаті державного
мита.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 03 березня 2014 року
позов задоволено частково.

Визнано право ОСОБА_2 на пільги,
передбачені при сплаті державного мита
відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету
Міністрів «Про державне мито».

Визнано незаконними дії Другої
Чернігівської державної нотаріальної
контори при розгляді звернення ОСОБА_2

Визнано незаконною бездіяльність
Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори в частині відмови
від складання подання про повернення
ОСОБА_2 сплаченої суми державного мита
у розмірі 8 155 грн 86 коп.

Зобов'язано Другу Чернігівську
державну нотаріальну контору
розглянути звернення ОСОБА_2 та надати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 17 квітня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не роз'яснив заявнику
порядок оскарження рішення з
посиланням на норми закону та не надав
обґрунтованої відповіді на звернення
позивача стосовно слати позивачем
державного мита.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи у справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, апеляційний суду виходив з
того, що у жовтні 2013 року позивач
звернувся до Другої Чернігівської
державної нотаріальної контори про
повернення помилково сплаченого
державного мита та складання
відповідного подання. За результатами
розгляду звернення 18 листопада 2013 року
відповідачем відповідно до положень
ст. 1, ч. 4 ст. 15, п. 8 ч. 1 ст. 19
Закону України «Про звернення
громадян» була надана відповідь про
відмову в задоволенні вимог через
відсутність підстав, передбачених ст. 8
Декрету Кабінету Міністрів «Про
державне мито» для повернення
сплаченого 19-20 вересня 2013 року
державного мита за посвідчення
договорів дарування, викладених у
заяві (клопотанні), доведено до відома
позивача в письмовій формі з
посиланням на Закон і викладенням
мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення, а саме з правом
звернення до суду на підставі ст. ст.15, 16
ЦК України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до
висновків про безпідставність та
недоведеність позовних вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при
розгляді справи допущено порушення
норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування судових
рішень.

На підставі наведеного та керуючись ст.
328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_2
до Другої Чернігівської державної
нотаріальної контори про визнання
права на пільги, дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук