Єдиний унікальний номер 267/7726/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4107/2014
Єдиний унікальний номер: 267/7726/13-ц
Номер провадження: 22ц-775/4107/14
Головуючий в першій інстанції -
Доповідач - Супрун М.Ю.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:

головуючого судді
Никифоряка Л.П.,

суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі
Руденко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Гірницького районного суду
м.Макіївки Донецької області від 24
лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И
В :

Рішенням Гірницького районного
суду м.Макіївки Донецької області від 24
лютого 2014 року у задоволенні
вищезазначеного позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі: ПАТ КБ
«ПриватБанк») відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився
позивач та подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило,
що при застосуванні строку позовної
давності, суд першої інстанції не
врахував, що мало місце його
переривання, оскільки відповідач
виконав дії, які свідчать про визнання
ним свого боргу, а саме 22 вересня 2008
року призвів оплату за кредитним
договором в сумі 491,79 грн.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк»
Власенко А.О., діючий за довіреністю,
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Відповідач у судове засіданні не
з'явився, був повідомлений про час та
місце розгляду справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що строк
позовної давності, про застосування
якого заявлено стороною у спорі,
сплинув.

Зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції при розгляді
справи встановлено, що 07 вересня 2006
року між сторонами був укладений
кредитний договір № DOM7RX21123190, який
складається з Заяви позичальника
ОСОБА_2, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) (далі: Умови) та Тарифів (а.с.
4-11).

Відповідно до Заяви, ОСОБА_2 був
наданий кредит у сумі 1373,90 грн. на строк
12 місяців до 07 вересня 2007 року включно,
зі сплатою за користування кредитом 12 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості,
наданого позивачем, заборгованість
позичальника ОСОБА_2 за кредитним
договором № DOM7RX21123190 від 07.09.2006 року
станом на 17 вересня 2013 року дорівнює
28884,86 грн. і складається з наступного:
1153,76 грн. - заборгованості за кредитом,
9052,36 грн.- заборгованості по процентам
за користування кредитом; 219,80 грн. -
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 16607,28 грн.- пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500,00 грн.-
штрафу (фіксованої частини); 1351,66 грн.-
штрафу (процентної складової) (а.с. 2-3).

Зважаючи на те, що ОСОБА_2
належним чином не виконує зобов'язання
за кредитним договором, банк звернувся
до суду з позовом про стягнення з нього
заборгованості, що виникла внаслідок
такого невиконання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, частиною 1 статті 259
ЦК України передбачено, що позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Із пункту 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), погоджених
сторонами, вбачається, що терміни
позовної давності за вимогами про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки-пені, штрафів за даним
договором встановлюються сторонами
тривалістю п'ять років (а.с.8).

Згідно Заяви позичальника, вона
підписана останнім 07 вересня 2006 року і
відповідно до ст. 638, ст. 640 ЦК України
договір вважається укладеним з цієї
дати, строк виконання зобов'язань за
кредитним договором сплинув 07 вересня
2007 року.

Згідно із частиною 5 статті 261
ЦК України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Отже, перебіг п'ятирічного
строку позовної давності за вимогами
банку почався 08 вересня 2007 року, а
сплинув 08 вересня 2012 року.

До суду з позовом позивач
звернувся в жовтні 2013 року (а.с.1), тобто
поза межами строку позовної давності,
а тому висновок суду першої інстанції
про наявність підстав для відмови у
задоволенні позову є таким, що
відповідає вимогам закону.

Суд не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що
відповідач виконав дії, які свідчать
про визнання ним свого боргу, а саме 22
вересня 2008 року призвів оплату за
кредитним договором, оскільки згідно
довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 20
лютого 2014 року № 1, яка міститься в
матеріалах справи (а.с.54) останню
проплату за кредитним договором
відповідач здійснив 06 листопада 2006
року, а 22 вересня 2008 року банком
здійснене повернення раніше
нарахованих штрафів.

Інші доводи апеляційної
скарги є також необґрунтованими і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

З урахуванням наведеного, рішення
суду першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому апеляційний
суд, на підставі ст.308 ЦПК України,
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Гірницького районного суду
м.Макіївки Донецької області від 24
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: