Справа № 545/289/14-ц
Провадження № 2/545/765/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Бутирін О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Абазівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області, третя особа:
Відділ містобудування та архітектури
Полтавської районної державної
адміністрації, про визнання права
спільної часткової власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами за набувальною
давністю, -

в с т а н о в и в :

28.01.2014 року позивачі звернулись до
Полтавського районного суду з позовом
до відповідача про визнання права
спільної часткової власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами за набувальною
давністю , що знаходиться по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити, надавши
пояснення аналогічно викладеному в
позовній заяві.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечила та
вказала, не те, що відсутні підстави для
задоволення заявлених вимог.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти позову заперечив та
вказав , що позивачі мають право
звернутися в загальному порядку для
визнання реконструкції на нерухоме
майно.

Заслухавши представника позивачів
який позовні вимоги підтримав, думку
представника відповідача та
представника третьої особи які проти
позову заперечили, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57
ЦПК України,

Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що згідно свідоцтв
на право власності на житло, які видані
позивачам 03.08.1993 року відділом
приватизації житла АТ «Агрофірмою
Насіння» останнім належать квартири на
праві приватної власності в будинку по
АДРЕСА_1.

Відповідно до технічних паспортів на
квартири, що знаходиться у власності
громадянина, зазначені квартири
розташовані на першому та другому
поверхах 2(двоповерхового) будинку.

Згідно розпорядження представника
президента України у Полтавському
районі від 02.06.1993 року затверджено акт
державної приймальної комісії на один
чотириквартирний житловий АТ
«Агрофірма Насіння».

Відповідно до ст. 328. Цивільного кодексу
України від 16.01.2003, № 435-IV право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно позиції ВСС України викладеної
інформаційним листом «Про практику
застосування судами законодавства під
час розгляду цивільних справ про
захист права власності та інших
речових прав» від 28.01.2013 №24-150/0/4-13 суд не
повинен підміняти органи, які
зобов'язані видавати дозволи на
будівництво й узгоджувати забудови.

Відповідно до п.2.1 Наказу Державного
комітету будівництва, архітектури
та житлової політики України, № 127
від 24.05.2001, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України, 10
липня 2001 р. за N 582/5773 Про затвердження
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна: багатоквартирний
житловий будинок це житловий
будинок, до складу якого входить
більше ніж одна квартира.
Багатоквартирний житловий будинок
може бути зблокованого,
секційного, коридорного,
галерейного і терасного типів.

Відповідно до пункту 2.18 ДБН
В.1.17-2002 "Пожежна безпека об'єктів
будівництва" житлові будинки
класифікують як: малоповерхові
(висотою до 9 м, зазвичай
до 3-х поверхів включно);
багатоповерхові (висотою від 9
до 26,5 м, зазвичай до 9-х поверхів
включно); підвищеної поверховості
висотні (висотою більше 47 м, зазвичай
понад 16 поверхів).

Згідно п.2.2. зазначеного наказу
одноквартирний (садибний ) житловий
будинок - це житловий будинок
указаної категорії, якій
складається із житлових та
допоміжних (нежитлових) приміщень.
Характерними допоміжними приміщеннями
будинків є: передпокій, кухня,
коридор, веранда, вбиральня,
комора, приміщення для
автономної системи опалення, пральня
тощо. На присадибних ділянках,
крім житлових
будинків, розміщуються господарські
будівлі (сараї, хліви), літні
кухні, гаражі, майстерні, навіси,
вбиральні тощо) та господарські
споруди (колодязі, вигрібні ями,
огорожі, ворота, хвіртки,
замощення тощо).

За таких обставин вбачається, що
спірний будинок був прийнятий в
експлуатацію як 4 х квартирний
2-х поверховий будинок, а отже в
розумінні , наказу Держкомбуду,
архітектури та житлової політики
України, 127 від 24.05.2001 не відноситься
до одноквартирного (садибного)будинку.

Суд вважає, що позивачі мають намір
провести реконструкцію
багатоквартирного будинку в
одноквартирний, але згідно чинного
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", дані
повноваження покладені на Інспекцію
ДАБК, а тому суд не має права підміняти
орган виконавчої влади при здійсненні
ними своїх повноважень.

Судом також встановлено, що у
висновку №128 -13 від 23.12.2013року
виконаного ФОП ОСОБА_15, згідно якого
житловий будинок літ «А -2» з
господарськими будівлями та спорудами
які розташовані на земельній
ділянці 0,25 га по АДРЕСА_1 є будинком
садибного типу.

Встановлено, що в експертному
дослідженні використовувався
технічний паспорт на квартирний
житловий будинок АДРЕСА_1 ,
інвентаризаційна справа №506, згідно
якого до складу будинку належить:
житловий будинок літ «.А-2», гараж, літня
кухня літ. «Б», гараж літ. В, сарай, гараж
літ. Г, огорожі №1, огорожі №2, Хвіртки
№3,Хвіртки №4, Огорожі №5. Будівлі та
споруди розміщені на земельній ділянці
площею 2500 кв. м.

Суд критично відноситься до висновку
експерта і не бере його до уваги,
оскільки дана нерухомість є
чотириквартирним житловим будинком,
тобто багатоквартирним і по своїй
природі не може бути однією квартирою,
тобто з підквартирами.

Згідно ст.79 ЗК України земельна ділянка
- це частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами.

В судовому засіданні встановлено факт
того, що земельна ділянка під спірним
будинком позивачам у власність або
користування не виділялась, а отже
згідно з положеннями ст.83 ЗК України
відноситься до земель Абазівської
сільської ради.

Суд враховуючи, те, що Рішення ІІІ сесії
Абазівської сільської ради від 6 квітня
1995року та схема фактично
використовуваних прибудинкових
територій житлового будинку АДРЕСА_1 не
є документацією з землеустрою в
розумінні ст. 79 -1 ЗК України.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що за позивачами на
відповідній правовій підставі
присадибна ділянка під спірним
будинком не закріплена.

Також суду не надано доказів
належності позивачам або іншим особам
на праві власності господарських
будівель та споруд, які
враховувались у висновку експерта
№128-13від 23.12.2013 року, при проведені
розподілу часток у спірному будинку.
Ці споруди не зазначені а ні в акті
приймання будинку в експлуатацію, а ні
в свідоцтвах на право власності на
квартири позивачів. Технічний паспорт
виготовлений ПП Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» не є
правовстановлюючим документом, щодо
набуття прав власності на нерухоме
майно в розумінні ст. 18 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Згідно положенням ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що позив є необґрунтований,
не доведений в судовому засіданні і в
його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», ЗУ « Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку» від 29.11.2001, ст.ст. 42, 79, 83 ЗК
України, ст.ст. 321, 325, 344, 355-357 ЦК
України,ст.ст. 10-11, 15, 27, 60-61, 208-215, 292 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Абазівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області, третя особа:
Відділ містобудування та архітектури
Полтавської районної державної
адміністрації, про визнання права
спільної часткової власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами за набувальною
давністю - відмовити за недоведеністю;

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд на
протязі 10 діб з моменту проголошення , а
сторонами , що не були присутні в
судовому засіданні у той же строк з
моменту отримання копії рішення.

Суддя: І. С. Кіндяк