Справа № 551/626/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року

Шишацький районний суд Полтавської
області в складі:

головуючої -
судді Вергун Н.В.,

при секретарі -
Курінній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Шишаки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

12 червня 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2, вказуючи на
те, що з 27 лютого 1998 року перебуває з
останньою у зареєстрованому шлюбі,
однак спільне життя з нею не склалося
через відсутність взаєморозуміння, у
зв'язку з чим вони протягом останніх
трьох років разом не проживають та
спільного господарства не ведуть, від
так їх сімґя не може бути збережена.

Позивач ОСОБА_1 до суду не
з'явився, надавши представництво
своїх інтересів в суді адвокату ОСОБА_3,
категорично наполягав на розірванні
шлюбу, а від так примирення з
відповідачем виключав / а. с. 2, 14, 16 - 17 /.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явилася, надавши суду заяву про
підтримання позову свого довірителя
та розгляд справи у її відсутність / а.с.
23 /.

У судове засідання не з'явилася
і відповідач ОСОБА_2, яка подала до
суду власноручно написану заяву про
визнання позову та розгляд справи у
її відсутність / а.с. 22/.

Перевіривши фактичні обставини
справи, наявними в ній належними і
допустимими доказами в їх сукупності
та взаємозв'язку, суд з урахуванням
того, що визнання відповідачем позову
не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб приходить до висновку про
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Так, сторони 27 лютого 1998 року в
Бабушкінському відділі РАЦСу м. Москви,
Російська Федерація, уклали шлюб, про
що в Книзі реєстрації актів про
укладання шлюбу цього ж числа зроблено
актовий запис за номером 413 та видано
свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 / а. с. 12
/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 від цього шлюбу у
сторін народився син ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження від 09 вересня 1998 року,
серія НОМЕР_2, виданим Бабушкінським
відділом РАЦСу м. Москви, Російська
Федерація / а. с. 13 /.

Як слідує з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 являється
громадянином Російської Федерації /
а. с. 3 - 9 /, а відповідач ОСОБА_2 -
громадянкою України, яка з 28 березня 2014
року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
/ а. с. 10 /.

Згідно ст. 13 Закону України «Про
міжнародне приватне право», документи,
що видані уповноваженими органами
іноземних держав у встановленій формі,
визнаються дійсними в Україні в разі їх
легалізації, якщо інше не передбачено
законом або міжнародним договором
України.

Відповідно до ст. 58 Закону
України «Про міжнародне приватне
право», шлюб між громадянами України,
шлюб між громадянином України та
іноземцем, шлюб між громадянином
України та особою без громадянства, що
укладений за межами України відповідно
до права іноземної держави, є дійсним
в Україні за умови додержання щодо
громадянина України вимог Сімейного
кодексу України щодо підстав
недійсності шлюбу.

За правилами ч. 1 ст. 60 даної
норми Закону, правові наслідки шлюбу
визначаються спільним особистим
законом подружжя, а за його
відсутності - правом держави, у якій
подружжя мало останнє спільне місце
проживання, за умови, що хоча б один з
подружжя все ще має місце проживання у
цій державі, а за відсутності такого -
правом, з яким обидва з подружжя
мають найбільш тісний зв'язок іншим
чином.

У відповідності з вимогами ст.
110 СК України, позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Згідно з ст. 112 СК України, суд
ухвалює рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
їх шлюбу суперечило б інтересам
одного з них, що має істотне значення.

Враховуючи, що сторони шлюбних
стосунків протягом останніх трьох
років не підтримують, спільне
господарство не ведуть, суд вважає, що
спільне подальше життя подружжя в
складі однієї сімґї неможливе,
оскільки це суперечило б інтересам
кожного із них, а також інтересам їх
неповнолітньої дитини, а тому
приходить до висновку про розірвання
шлюбу.

Питання розподілу судових
витрат суд вирішує відповідно до
вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 13,58,60 Закону України
« Про міжнародне приватне право »,
статтями 110, 112 СК України, статтями 10, 11,
60, 62, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 лютого 1998
року у Бабушкінському відділі РАЦСу
м. Москви, Російська Федерація, за
актовим записом № 413 між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, -
розірвати.

Після розірвання шлюбу
залишити за відповідачем прізвище «
ОСОБА_2 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Полтавської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуюча: