Справа № 761/1784/14-ц
Провадження №2/761/2218/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді Гайдук С.В.

при секретарі
Ляпкало Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 у січні 2014 року
звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва із даним
позовом, просить стягнути з
відповідача на її користь на утримання
дитини аліменти за минулі три роки та
стягувати в подальшому аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00
грн. щомісячно до досягнення дитиною
повноліття. Свої вимоги обґрунтовує
тим, що з відповідачем перебувала у
фактичних шлюбних відносинах без
реєстрації шлюбу. За час спільного
проживання у них народився син ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває а її
утриманні. Матеріальної допомоги
відповідач на утримання дитини не
надає, а самотужки позивачка не може
забезпечити повноцінне його утримання.
Просила стягнути з відповідача на
утримання дитини аліменти за останні
три роки і в подальшому стягувати
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі 1000,00 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти позовних
вимог заперечили та зазначили, що
відповідач з часу народження спільного
з позивачкою сина брав і бере активну
участь у виховання та матеріальному
забезпеченні сина. Подання позову
відбулось через надуманий конфлікт з
позивачкою в кінці 2013р. Відповідач на
даний час не має постійної роботи та
стабільного заробітку. На його
утриманні є мати пенсіонерка та
безробітний батько, які постійно
хворіють та потребують постійного
стороннього догляду. На даний час
відповідач погоджується на сплату
аліментів в розмірі 400,00 грн. щомісячно,
а в частині сплати за минулий час
просили відмовити, оскільки позивачкою
не надано належних та допустимих
доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивачки,
відповідача та його представника,
вивчивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Статтею 141 СК України передбачено, що
мати та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
неповнолітніх дітей, до досягнення
ними повноліття.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони
проживали однією сім'єю без реєстрації
шлюбу.

За час спільного проживання у сторін
народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із свідоцтвом про народження
ОСОБА_3, його батьком записано
відповідача по справі - ОСОБА_2 (а.с.3).

На даний час малолітній ОСОБА_3,
проживає з матір'ю ОСОБА_1, що
підтверджується довідкою форми № 3
(а.с.6) і перебуває на її утриманні.

Згідно зі ст. 200 СК України аліменти за
рішенням суду можуть бути присуджені у
частці від доходу платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
ст.182 СК України.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення. Мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 % прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку.

Разом з тим, суд при визначенні розміру
коштів, що стягуються як аліменти,
прагне не до зрівняння матеріального
становища платника й одержувача
аліментів, а до того, щоб одержувач
аліментів у разі їх сплати перестав
бути таким, що потребує матеріальної
допомоги. Окрім того, розмір
призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходити з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач через
відсутність постійного місця роботи та
стабільного заробітку матеріальну
допомогу на утримання дитини надає
періодично і не регулярно. Договори про
сплату аліментів та про припинення
права на аліменти у зв'язку з передачею
права власності на нерухоме майно між
сторонами не укладалися, стягнень по
іншим аліментним зобов'язанням
відповідач немає.

Разом з тим, судом встановлено, що на
утриманні відповідача перебуває мати
пенсіонерка ОСОБА_6 та безробітний
батька ОСОБА_7 (а.с. 21).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
прожитковий мінімум на:- дітей віком
від 6 до 18 років: з 1 січня 2014 року
становить 1286,00 гривень.

Отже з 1 січня 2014 року мінімальний
розмір аліментів на одну дитину віком у
і 6 років до 18 років не може бути ніж 385,80
грн.

Суд приймаючи до уваги всі обставини у
справі, вважає, що в інтересах дитини
розмір аліментів необхідно визначити у
розмірі 600,00 грн. щомісячно починаючи з
дня пред'явлення позову до досягнення
дитиною повноліття.

Вимоги позивачки в частині стягнення
аліментів за минули час не підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України.
аліменти за минулий час можуть бути
присуджені. Якщо позивач подать суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час. але не більше як за три роки.

Позивачка відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, не надала суду належних та
допустимих доказів того, що вживала
заходів щодо одержання аліментів з
відповідача, і останній ухилявся від їх
сплати і таких у судовому засіданні не
здобуто, а отже вимоги в цій частині
позивачкою не доведені, а тому не
підлягають до задоволення.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
позивачки підлягають до задоволення
частково в частині стягнення аліментів
з відповідача на користь позивачки на
утримання сина ОСОБА_3 в твердій
грошовій сумі в розмірі 600.00 грн.
щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 169,208, 121, 215, 218,
293, 367 ЦПК України і на підставі ст.ст.21,
24, 56, 79, 84, 104-105, 110, 112, 141,180,182, 185, 191 СК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в
розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 16
січня 2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь держави судовий збір в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів за один
місяць.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ: