Справа № 1304/4862/12
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/1753/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М і Крайник Н.П.,

при секретарі Данилик І.І.,

з участю представника ОСОБА_1.-ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на рішення Галицького районного суду
міста Львова від 09 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
Львівське міське управління юстиції
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки", Четверта Львівська
державна нотаріальна контора про
розірвання договору купівлі-продажу,
визнання права власності на квартиру,
виселення та зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1 про розірвання договору
купівлі-продажу та стягнення коштів,-

В С Т А
Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного
суду міста Львова від 09 грудня 2013 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про розірвання договору
купівлі- продажу, визнання права
власності на квартиру, виселення -
задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_4 09.02.2006 року, посвідчений
державним нотаріусом Четвертої
Львівської державної нотаріальної
контори Фурман Л.А. за реєстровим № 202
включно зі змінами, що виникають із
Договору про внесення змін до Договору
купівлі - продажу, посвідченим
державним нотаріусом Четвертої
Львівської державної нотаріальної
контори Фурман Л.А. від 19.11.2009 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
з квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 61 200
гривень коштів, частково сплачених на
виконання умов договору
купівлі-продажу.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Вищезгадане рішення в
апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1
та ОСОБА_3.

ОСОБА_1 вважає рішення суду в
частині стягнення з неї на користь
ОСОБА_4 61 200 гривень коштів, частково
сплачених нею на користь виконання
умов договору купівлі - продажу є
незаконним, необгрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню з підстав,
передбачених ст.309 ЦПК України. Вважає,
що суд при прийнятті рішення щодо
задоволення її позову в повному обсязі
підставно врахував приписи ч.2 ст.695 ЦК
України, які передбачають право на
повернення квартири, однак, при
покладенні на неї обов"язку щодо
повернення покупцю частково сплачених
грошових коштів за спірну квартиру
помилково не вз"яв до уваги того, що
зазначена норма такого положення не
містить, у зв"язку цим просить рішення
суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 61 200 гривень коштів,
частково сплачених на виконання умов
договору купівлі - продажу скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
яким в стягненні коштів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 61 200 гривень коштів,
частково сплачених на виконання умов
договору купівлі - продажу відмовити.

ОСОБА_3, яка представляє свої
інтереси та інтереси ОСОБА_4 вважають
рішення суду частково неправильним у
зв"язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи. Стверджує, що
ОСОБА_4 було сплачено ОСОБА_1 90 006 грн. 08
коп. Звертає увагу, що ОСОБА_4 мала намір
оплатити решту коштів за квартиру за
рахунок кредитних коштів, як їй не були
надані ТзОВ "Житловий Альянс".
Покликаючись на ст.652 ЦК України,
стверджує, що в момент укладення
договору купівлі - продажу ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 не передбачали зміни обставин,
такі зміни обставин ОСОБА_4 не могла
усунути, незважаючи на вчинені нею дії,
подальше виконання договору порушує
співвідношення їх майнових інтересів,
а також згаданий договір купівлі -
продажу квартири підлягає розірванню
саме за позовом ОСОБА_4, а не за позовом
ОСОБА_1. Просить рішення суду в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
скасувати і ухвалити в цій частині нове
рішення, про відмову в позові. Також
просить рішення суду в частині відмови
в задоволенні позову зустрічного
позову ОСОБА_4 скасувати і ухвалити в
цій частині нове рішення, яким
зустрічні вимоги задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_1.-ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг ОСОБА_3. і ОСОБА_1. та
вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги до
задоволенні не підлягають із наступних
підстав.

У відповідності до вимог ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов»язна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України. За змістом ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що
обрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено,
що 09.02.2006 року сторонами укладено
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідчений державним
нотаріусом Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори Фурман
Л.А. за реєстром №202.

Згідно з п.5 цього договору, продаж
згаданої квартири було вчинено за 163 200
грн., з яких 61 200 грн. були одержані
ОСОБА_1 від ОСОБА_4 до підписання цьго
цього договору, а 102 000 грн. ОСОБА_4
зобов"язувалася передати однією сумою
до 20.03.2006 року, що підтверджуєтся даним
договором /а.с.15/.

Пунктом 5 даного договору
передбачено, що факт проведення
повного розрахунку та виконання
договору підтверджується заявою
продавця, справжність підпису на якій
засвідчується нотаріально. Проте,
всупереч вищезазначеним зобов"язанням
щодо сплати коштів за цим договором,
ОСОБА_4 у визначені строки не виконано.

19.11.2009 року сторони уклали
договір про внесення змін до договору
купівлі продажу, посвідченого
державним нотаріусом Четвертої
Львівської державної нотаріальної
контори Фурман Л.А. від 19.11.2009 року за
яким термін розрахунків за квартиру
АДРЕСА_1 змінилися на 30.09.2010 року. Того ж
дня ОСОБА_3. надала розписку, відповідно
до якої, зобов"язувалась оплатити борг
останньої за договором купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1 не пізніше
30.09.2010 року.

Згідно положень ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності із ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зі змісту ст.ст.655, 691 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу.

Позивач повністю виконала умови
договору, передавши у власність
відповідача зазначену у договорі
квартиру, проте, остання своїх
зобов'язань за цим договором не
виконала - за придбану квартиру, у
встановлений договором термін, не
розрахувалася.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню в цей строк.

Умовами договору передбачено, що
повний розрахунок за продану квартиру
буде здійснений покупцем до 20.03.2006 року,
а 19.11.2009 року термін розрахунків було
змінено до 30.09.2010 року. Проте розрахунок
відповідачем не здійснений, а отже має
місце порушення договору і завдання
цим порушенням збитків.

Згідно з вимогами ст.629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З моменту укладення договору всі його
умови - істотні, звичайні та випадкові -
стають однаково обов'язковими для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст.611 ЦК України встановлює загальні
правові наслідки порушення
зобов'язання, а саме: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов"язання.

Згідно п.1. ч.1 ст. 651 ЦК України, договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Договором купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, із змінами та доповненнями,
внесеними Договором про внесення змін
до Договору купівлі - продажу чітко
передбачено порядок розрахунків між
його сторонами і не містить жодних
положень, які пов"язували б оплату
квартири з настанням будь-яких
обставин, зокрема, з отримання кредиту
ОСОБА_4 за первісним позовом. А тому не
можна вважати істотною зміною
обставин, з настанням якої за змістом
ст. 652 ЦК України надається право
суб"єкту договірних правовідносин
обгрунтувати вимогу про розірвання
правочину - не отримання кредиту ОСОБА_4
Таким чином ОСОБА_4 не в праві вимагати
розірвання вищезгаданих договорів,
таким правом наділений продавець у
випадку, якщо покупець не виконує свого
обов"язку щодо оплати переданого йому
товару в установлений договором
купівлі - продажу строк, продавець
набуває права вимоги такої оплати
згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України або
розірвання договору з підстав
передбачених ст. 651 ЦК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 651 ЦК України,
істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкода друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Судом вірно враховано положення ст.692
ЦК України, оскільки договір купівлі -
продажу є оплатним договором, то метою
його укладення для продавця є
отримання коштів за проданий товар, а
тому неотримання позивачем коштів за
продану відповідачу спірну квартиру,
слід вважати істотним порушенням
договору останнім. Сторони вказали в
договорі конкретний строк оплати,
позивач розраховував отримати кошти за
цим договором, але відповідач свої
зобов"язання по договору не виконала,
чим порушила його істотні умови.

Задовольняючи частково
зустрічний позов та стягуючи з ОСОБА_1.
на користь ОСОБА_4 61 200 грн. коштів,
частково сплачених на виконання умов
договору купівлі - продажу, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
оскільки самим договором купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого
державним нотаріусом Четвертої
Львівської державної нотаріальної
контори Фурман Л.А. за реєстром №202 від
09.02.2006 року підтверджено отримання
ОСОБА_1 від ОСОБА_4 кошти в сумі 61 200 грн.
частково сплачених на виконання
договору. Покликання ОСОБА_4 на те, що
вона частково сплачувала ОСОБА_1. кошти
за придбану квартиру, в період 2007 - 2008
року сплатила ОСОБА_1. 1500 доларів США, що
на той час згідно офіційного курсу
валют становило 5 231,8 грн., в 2009 році
сплатила 740 доларів США, що на той час
згідно офіційного курсу валют
становило 5 231,8 грн., в березні 2012 року
передала сину ОСОБА_1. - ОСОБА_7. 2000
доларів США, що згідно з офіційним
курсом валют становило 16 000 грн.
оскільки жодним доказом така сплата не
підтверджено ні в суді першої
інстанції, ні в суді апеляційної
інстанціїї.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що розглядаючи спір
районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_3. та
ОСОБА_1. жодним чином висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому у задоволенні таких скарг
апелянтам слід відмовити та рішення
Галицького районного суду міста Львова
від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Галицького районного суду
міста Львова від 09 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набранням ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я.Мельничук

Судді:
Н.М.Курій

Н.П. Крайник