УХВАЛА

12.06.2014 року Городоцький районний суд
Львівської області в складі:

головуючої – судді
Яворської Н.І.

з участю секретаря
Цап І.М.

заявника
ОСОБА_1,

заінтересованої особи
ОСОБА_2, та його представника
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Городок цивільну справу
за заяву ОСОБА_1 про розстрочку
виконання рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
13.03.2014 року, -

в с т а н о в и в :

14.05.2014 року ОСОБА_1, звернувся в суд із
заявою про розстрочку виконання
рішення суду від 13.03.2014 року.

В заяві зазначив, що Городоцьким
райсудом 13.03.2014 року було ухвалено
рішення про стягнення з нього в користь
ОСОБА_2 50 000 (п’ятдесят тисяч грн..)
заборгованості за договором позики та
500 грн., судового збору.

Городоцьким райсудом 15.04.2014 року видано
виконавчий документ, який звернуто до
виконання та Державним виконавцем ДВС
Городоцького РУЮ у Львівській області
23.04.2014 року відкрито виконавче
провадження.

Дану заборгованість боржник визнає та
погоджується її погасити добровільно,
проте заважаючи на важке матеріальне
становище звернувся до суду про
розстрочку виконання рішення суду.
Зокрема покликається на те, що у нього
на утриманні неповнолітній син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, - студент, та
кредитне зобов’язання перед АКІБ
«УкрСибБанк» від 01.10.2007 року.

Просить суд розстрочити виконання
рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 13.03.2014 року про
стягнення заборгованості та судового
збору, рівними частинами, щомісячно по
500 грн.

В суді ОСОБА_1, свої заявлені вимоги
підтримав, посилаючись на докази, які є
у справі. Просить про задоволення заяви
про розстрочку рішення рівними
частинами по 500 грн., щомісячно.

Заінтересована особа ОСОБА_2, заявлені
вимоги не визнав. Просив відмовити
заявнику, оскільки у нього також
існують грошові зобов’язання перед
третіми особами, які через фінансовий
стан не погашені.

Представник ОСОБА_3, додав, що вимоги
заявника про розстрочення боргу є
порушенням принципів закріплених у ст.
3 ЦК України та вимог ст. 217 ЦПК України
щодо наявності поважних причин для
розстрочки виконання рішення суду.
Просить про відмову у заявленим
вимогах.

Заслухавши заявника, заінтересовану
особу, представника дослідивши
матеріали справи суд встановив.

Справа витікає з цивільних
правовідносин, що регулюється
цивільним законодавством розділом про
процесуальні питання, пов’язані з
виконанням судових рішень у цивільних
справах та рішень інших органів
(посадових осіб).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Стаття 373 ЦПК України
передбачає, що за наявності обставин,
що утруднюють виконання рішення
(хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Статею 23 ЗУ «Про виконавче
провадження» визначено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою або за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також встановлення чи про зміну
способу і порядку виконання чи про
зміну способу і порядку виконання.

В судовому засіданні
встановлено, що рішення Городоцького
районного суду від 13.03.2014 року, яким
стягнуто 50 000 грн., боргу за борговою
розпискою та 500 грн. судового збору,
звернуто до виконання 23.04.2014 року.

Заявник посилається у заяві
на складене матеріальне становище,
утримання дружини та двох синів, один з
яких неповнолітній, а інший навчається
у Київському національному
університеті ім. Т. Шевченка.

Отримані доходи – 1000 грн.,
середньомісячного заробітку,
середньомісячний дохід від
підприємницької діяльності згідно
податкової декларації за 2013 рік
становив 15118 грн., 83 коп. Крім того, у
заявника є кредитне зобов’язання
перед АКІБ «УкрСибБанк» від 01.10.2007 р.,
термін дії якого до 01.10.2014 року, сума
щомісячного платежу на даний час – 7
340 грн.

Інших доходів у заявника
немає, у зв’язку з чим звернувся в суд
для розстрочки боргу.

Як видно із довідки від
13.05.2014 року заявник ОСОБА_1,
зареєстрований за адресою: буд. №114 кв.
53 вул. Авіаційна, м. Городок Львівської
області, разом з ним зареєстровані
дружина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, сини -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4 1999 р.н.(а.с.59)

Згідно довідки про доходи
від 06.05.2014 року середньомісячний дохід
ОСОБА_1 складає 1000 грн., в місяць. (а.с.60)

Відповідно до розрахунків
податкових зобов’язань ФОП ОСОБА_1,
сума доходу за 2013 рік складає 15118,83 грн.
(а.с.61-63)

Згідно договору про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 від 01.10.2007
року, додаткової угоди №1, графіку
погашення кредиту (а.с.66-77) ОСОБА_1, має
кредитне зобов’язання перед АКІБ
«УкрСибБанк» до 01.10.2014 року.

Статею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. У справах про дискримінацію
позивач зобов’язаний навести фактичні
дані, які підтверджують, що
дискримінація мала місце. У разі
наведення таких даних доказування їх
відсутності покладається на
відповідача. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Заявник заяву обґрунтовує
довідкою про доходи (а.с.60), проте така
довідка викликає у суду сумнів,
оскільки вона підписана самим
заявником, що викликає сумнів у розмірі
зарплати, яка навіть не є мінімальною.

Крім того, заявник пояснив,
що сплачує кредит щомісячно по 7 000
грн., що свідчить про його
неплатоспроможність. Свої доводи в
суді, що йому у сплаті кредиту
допомагає родина – не підтвердив
належними документами.

Разом з тим, враховуючи
принципи розумності, виваженості та
справедливості при конкретних
обставинах справи, суд вважає, що заява
підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням обставин
справи, того, що на утриманні боржника
неповнолітній син та син, який
навчається, а також те, що у нього є
кредитне зобов’язання суд приходить
до переконання про розстрочку рішення
та стягнення з боржника в користь
ОСОБА_2, по 5000 (п’ять тис.грн.) грн.,
щомісячно в рахунок погашення
боргового зобов’язання.

В частині розстрочки
судового збору відмовити.

Керуючись ст.ст. 373 ЦПК України, суд –

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задоволити частково.

Виконання рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
13 березня 2014 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу 50
000 грн. розстрочити з рівномірною
сплатою по 5000 (п’ять тисяч грн.)
щомісячно.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п’яти днів з дня
її проголошення. У разі, якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя

Н.І. Яворська