Головуючий суду 1 інстанції - Шумченко
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 2-1476/12
Провадження № 22ц/782/2237/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенка Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 07 квітня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про захист права власності,
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності та
поділ спільного майна, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 07 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3 (далі
позивач) до ОСОБА_2 (далі
відповідачка) про захист права
власності, визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, - відмовлено за
необґрунтованістю.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності та поділ спільного майна,
також відмовлено за необґрунтованістю
заявлених вимог.

В апеляційній скарзі відповідачка
ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила: скасувати рішення в частині
незадоволення вимог за зустрічним
позовом, ухвалити нове рішення, яким
розділити спільне майно подружжя та
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
матеріальну компенсацію в розмірі
118.229,00 гривень.

Відмову у задоволенні вимог первісного
позову сторони не оскаржували. Згідно
з вимогами статті 303 ЦПК України, у цій
частині рішення суду першої інстанції
не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Під час ухвалення
рішення суд серед інших вирішує
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову у задоволенні вимог
зустрічного позову, оскільки ці
висновки відповідають встановленим
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Так, судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що з 02 вересня 2006 року
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 перебували у
зареєстрованому шлюбі, якій було
розірвано на підставі рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 14 червня 2012 року
(а.с.5).

На підставі рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від 27
лютого 2006 року позивач ОСОБА_3 є
одноособовим власником житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1. Право
власності позивача на вищевказаний
об'єкт нерухомого майна з 15.11.2010 року
зареєстровано у встановленому законом
порядку (а. с. 6-7). З 12.02.2011 року
реєстрація місця мешкання
відповідачки ОСОБА_2 було визначено у
будинку за вищевказаною адресою.

Сторони визнали, що під час шлюбу вони
придбали пральну машину, кухонний
гарнітур, шафу-купе. До лютого 2011 року
подружжя ОСОБА_2 проживало в квартирі
за адресою: АДРЕСА_2 У цій квартирі були
поставлені металопластикові вікна та
балкона рама, витрати на придбання яких
підтверджені бухгалтерськими
документами. Також у період шлюбу
ОСОБА_3 уклав кредитний договір №
4999-033/08 від 08 січня 2008 року. За цим
договором, узгодженим та підписаним
між АКБ "ПРАВЕКС-БАНК" та ОСОБА_3,
позивач терміном з 08.01.2008 року до 08.01.2013
року зі сплатою 15,49 % річних отримав
кредитні кошти в сумі 50.560,00 гривень на
придбання автомобіля (а.с.41-43). У 2010 року
придбаний в інтересах сім'ї
автотранспортний засіб «CHEREY»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
був проданий. Кредитні зобов'язання
перед банком були погашені, що
підтверджується даними відповідних
квитанцій (а.с.26-40).

Між сторонами виник спір з приводу
поділу майна, набутого подружжям за час
шлюбу. Правовідносини сторін
врегульовані нормами сімейного та
цивільного законодавства України.

Так, відповідно до статті 60 СК України,
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу; вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до статей 61, 65 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту; при укладанні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя; для укладання одним
із подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена; договір,
укладений одним із подружжя із
подружжя в інтересах сім'ї створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

До складу спільного сумісного майна
подружжя, що підлягає поділу
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи
та те, що знаходиться у третіх осіб. При
поділі майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї. Судом першої інстанції
правильно встановлено, що кредитні
кошти були витрачені позивачем в
інтересах сім'ї, а тому підстав для
стягнення на користь відповідачки
грошової компенсації за придбаний в
період шлюбу кредитний автомобіль
«CHEREY», в розмірі 43.229,00 гривень, - немає.

Витрати , здійснені під час спільного
життя у шлюбі, не можуть бути об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, а тому поділу не підлягають.
За таких обставин висновки суду про
недоведеність підстав для стягнення на
користь відповідачки компенсації у
розмірі 40.000,00 гривень за продаж ?
частини квартири в АДРЕСА_2, та ?
вартості зробленого ремонту в будинку
за адресою: АДРЕСА_1, також є
правильними.

Висновки суду першої інстанції про
відмову у задоволенні зустрічного
позову повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення. Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 правильність вищевказаних
висновків не спростовують, а
спрямовані на переоцінку доказів,
яким суд дав належну правову оцінку,
повно та всебічно встановивши
обставини справи.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення. Підстав для
зміни або скасування рішення суду
першої інстанції за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 немає.

Керуючись статтями 303, 307-308, 313-315 ЦПК
України, колегія судів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 07 квітня 2014
року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: