________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5903/14-ц
Провадження № 2/520/4491/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

та надання строку для усунення
недоліків

10.06.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третьої одеської
державної нотаріальної контори,
Одеської міської ради, треті особи:
Комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації» Одеської
міської ради, ОСОБА_4 «про встановлення
факту подачі ОСОБА_5 у встановлений
законом строк заяви в нотаріальну
контору та видачі свідоцтва про право
спадщини за Законом; про визнання
недійсним свідоцтва про право спадщини
за Законом виданого нотаріальною
конторою ОСОБА_6, про визнання за
позивачем права власності на 1/8 з ?
частини житлового будинку з надвірними
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, у
порядку спадкування за Законом майна
померлих; про відновлення строку для
звернення до суду»

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.
Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1,
якою позивач просить:

1. «Встановити факт подачі ОСОБА_5 у
встановлений законом заяви в
нотаріальну контору про видачу йому
свідоцтва про право спадщини за
Законом майна його батька ОСОБА_7
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 р.;

2. Визнати недійсним свідоцтва
№2-1485 від 19.02.1976 р. виданого третьою
Одеською нотаріальною конторою ОСОБА_8
про право спадщини за Законом ? частини
(половини) житлового домоволодіння яке
знаходиться в АДРЕСА_1, який належав
померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 р. її батьку
ОСОБА_7;

3. Визнати за ОСОБА_1, право
власності на 1/8 з ? частини житлового
будинку з надвірними спорудами, яке
знаходиться в АДРЕСА_1 який
розташований на земельній ділянці
площею 799 кв.м. у порядку спадкування по
Закону після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 р.,
ОСОБА_7 і ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_5.

4. Постановити по справі окрему
ухвалу про надіслання прокуророві
Свідоцтва-, ОСОБА_8 та інших матеріалів
справи з метою ініціювання досудового
розслідування за фактом підробки
документів третьою Одеською
нотаріальною конторою..

5. Поновити позивачу строк
позовної давності на звернення до суду
з даним позовом, у зв'язку з тим, що він
був пропущений по незалежним від
позивача обставинам.»

За правилами виключної підсудності,
встановленими ч. 1 ст. 114 ЦПК України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Позов виник з приводу нерухомого майна
- частини домоволодіння АДРЕСА_1, що
територіально відноситься до
Київського району міста.

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних
заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК
України, якими визначенні вимоги до
форми, змісту позовної заяви та порядку
подання копій позовної заяви та
доданих до неї документів.

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Із змісту ст. 28 ЦК України, вбачається,
що ім'я фізичній особі надається
відповідно до закону та у громадян
України воно складається із прізвища,
власного імені та по батькові, якщо
інше не випливає із закону або звичаю
національних меншин, до яких вона
належить.

В підтвердження власного імені
позивачем надано два документи -
паспорт НОМЕР_1 та свідоцтво про
народження серії НОМЕР_2. Однак, ці
документи містять розбіжності,
оскільки в паспорті, виданому
Київським РВ УМВС України в Одеській
області 23.09.1996 року, ім'я одержувача
зазначене, як ОСОБА_1, а в свідоцтві про
народження, виданому Другим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Приморського районного управління
юстиції м. Одеси 02.03.2006 р. ім'я
одержувача вказане, як ОСОБА_1.

Факт належності цих документів одній і
цій же особі нічим не підтверджено.

Отже, з наявних в матеріалах справи
документів неможливо достовірно
встановити ім'я позивача, що може
значно ускладнити розгляд справи,
оскільки при реалізації
правоздатності, набутті і захисті
суб'єктивних прав істотне значення має
ім'я фізичної особи, під яким вона
набуває прав та обов'язків та здійснює
їх.

Також, позивач до участі у справі в
якості третьої особи залучив особу,
прізвище якої зазначив, як ОСОБА_5. По
тексту заяви позивач пов'язує свої та
ОСОБА_4 родинні стосунки з особами,
прізвище яких викладає в тотожній
редакції: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8. При
цьому свідоцтво про смерть додане на
ім'я ОСОБА_8, а також всі чотири
свідоцтва про право на спадщину
засвідчують, що спадкодавець мав
прізвище ОСОБА_8.

Жодних доказів щодо встановлення факту
родинних відносин чи належності
правовстановлюючих документів до
заяви не додано, факт наявності
помилок, а не подання документів на
інших осіб, - нічим не підтверджено.

Зазначені обставини можуть значно
затягнути та ускладнити розгляд
справи, допустивши судовий процес у
безладний рух.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Також встановлено, що в м. Одесі
значиться зареєстрованою особа з
даними ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:
АДРЕСА_2. В позовній заяві адресою
проживання ОСОБА_4 зазначений АДРЕСА_2.

Положення пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
не виконані і в іншій частині.

За своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

Індекс, існує як набір символів, що
додається до поштової адреси для
полегшення сортування та пристави
пошти.

В адресі третьої особи Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації» Одеської міської ради
позивач вказує індекс - 65026, що не
співпадає з офіційно встановленим
індексом, закріпленим за цією адресою.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів та направлення поштової
кореспонденції за правилами ст. 74 ЦПК
України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 зміст позовних вимог
викладає в шести пунктах.

В першому пункті позивач заявляє
вимоги про встановлення факту, що має
юридичне значення.

За своїм змістом заявлена позивачем
вимога в сенсі ст. 16 ЦК України не є
позовною.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

За загальними правилами, встановленими
статтями 234, 235 ЦПК України, справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення суд розглядає в порядку
окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження
розглядаються судом з додержанням
загальних правил, встановлених цим
Кодексом, за винятком положень щодо
змагальності та меж судового розгляду.

Діючими процесуальними нормами
встановлена єдина підстава для
розгляду справ про встановлення
фактів, що мають юридичне значення в
порядку позовного провадження
виключно у разі виникнення спору про
право під час розгляду справи.

З позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається
оспорювання такого права іншими
особами. Позивач не зазначає обставини,
якими підтверджувалась би наявність
спору про право та невизнання
відповідачем права позивача.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7
від 30.05.2008 року, якщо виникнення права
на спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого
провадження. Зокрема, у такому порядку
суди повинні розглядати заяви про
встановлення родинних відносин із
спадкодавцем, проживання з ним однією
сім'єю, постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Отже встановлення судом факту завжди
має преюдиційне значення для розгляду
в подальшому питання про право
заявника. Заявник після встановлення
факту, що має юридичне значення, має
право звернутися до суду з позовами на
захист свого інтересу в разі
виникнення спору про право з іншими
особами.

Позивач не довів, що звернувся до суду в
належному порядку. Тому позивачу
пропонується виконати вимоги п. 5 ч. 2 ст.
119 ЦПК України, шляхом викладення
обставин, якими позивач обґрунтовує
вимоги розглянути цивільну справу в
порядку позовного провадження та
довести, що в даному випадку наявний
спір про право, який властивий для
позовного провадження та
характеризується наявністю сторін з
протилежними юридичними інтересами.

Також звертається увага позивача на те,
що вимоги, які він викладає в пунктах 4, 5
взагалі не відносяться до позовних.

Так, в пункті четвертому позивач
вимагає від суду постановлення окремої
ухвали. Позивачу зауважується, що
постановлення окремої ухвали є правом,
а не обов'язком суду та врегульоване
положеннями статті 211 ЦПК України.
Вимагаючи постановлення окремої
ухвали позивач не зазначає чи
реалізував він власне самостійне право
звернення до правоохоронних органів та
прокуратури, коли йому стало відомо про
протиправні дії, в яких він звинувачує
службовців Третьої одеської
нотаріальної контори та про результати
розглядів такого звернення.

Взагалі до обов'язків сторін
відноситься повідомляти суд про всі
наявні судові рішення, які мають
відношення до предмету спору та про
справи, які знаходяться в провадженні
судів.

Згідно з даними електронної
інформаційної бази, тільки до
Київського районного суду м. Одеси
позивач ОСОБА_1 з приводу пов'язаних
спірних відносин з 2011 року зверталася
із заявами більше 30 разів.

Результати розгляду справ №№ 1512/2-1477/11,
1512/2-18/11, 1512/2-20/11, 1512/2-1477/11, 1512/2-18/11,
1512/2-1748/11, 1512/2-1749/11, 1512/2-601/11, 1512/397/2012,
1512/2807/2012, 1512/5246/2012, 1512/6985/2012, 1512/12521/2012,
1512/12519/2012, 1512/13100/2012, 1512/14504/2012, 1512/17650/2012,
520/3838/13-ц, 520/3841/13-ц, 520/3839/13-ц, 520/6376/13-ц,
520/7967/13-ц, 520/7966/13-ц, 520/11258/13-ц, 520/13023/13-ц,
520/13025/13-ц, 520/15011/13-ц, 520/17515/13-ц, 520/17516/13-ц,
520/17629/13-ц, 520/717/13-ц, 520/1995/14-ц, 520/1997/14-ц,
520/2685/14-ц - позивачем не зазначено, копії
рішень, ухвал, які набрали законної
сили до заяви не додані. Встановлення
цих фактів має вагоме значення для
запобігання сторонам зловживати
правом звернення до суду із тими самими
вимогами з одного та й того ж приводу та
ініціювати повторні судові розгляди за
вже розглянутими вимогами у випадках
де є підстави для перегляду рішень за
нововиявленими обставинами чи
ухвалення додаткового рішення. Також
надання відомостей про вже розглянуті
справи мають значення для виключення
підстав для залишення частини позовних
вимог без розгляду чи закриття
провадження у справі, а також для
виключення повторного встановлення
фактів та обставин, які вже є
встановленими при розгляді інших справ
та за рішеннями, які набрали законної
сили.

Крім цього, особи, які включені
позивачем в коло третіх осіб та
відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
також подавали біля п'яти позовних заяв
(справи №№ 1512/2-1629/11, 2-6598/11, 2-6591/11, 3-1018/11).

Тому позивач зобов'язується повідомити
суд про всі розглянуті справи та
зазначити докази завершення розгляду,
а також повідомити суд про всі справи,
які на цей час знаходяться на розгляду
в суді.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити ціну
позову.

Позовна заява ОСОБА_1 ціну позову не
містить.

Вимоги п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не
виконані.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у
позовах про визнання права власності
на майно або його витребування, ціна
позову визначається - вартістю майна.

Ціна позову у справах про спадкування
майна визначається виходячи з вартості
відшукуваного майна, що відповідає п. 29
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування».

Відбиття в позовній заяві ціни позову
має значення в першу чергу для захисту
прав самого позивача, так як обумовлює
розмір сплати державного мита,
розподіл судових витрат між сторонами
і навіть впливає на можливість
порушення судової діяльності на захист
права.

Від визначеної ціни позову залежить і
розмір судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до
позовної заяви додається документ,
що підтверджує сплату судового збору.

Позивач вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України не
виконав, посилаючись, що є звільненим
від сплати судового збору на підставі
п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір».

На час звернення ОСОБА_1 до суду Закон
України «Про судовий збір» діє у
редакції від 28.11.2013 року, згідно з п. 9 ч. 1
ст. 5 якого встановлені пільги щодо
сплати судового збору та зазначено, що
від сплати судового збору звільняються
інваліди I та II груп, законні
представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів I та II груп.

З загального аналізу статті 8 Закону
України «Про судовий збір» та статті 82
ЦПК України, якими встановлений
порядок відстрочення та розстрочення
судових витрат, зменшення їх розміру
або звільнення від їх оплати
вбачається, що зазначене питання
вирішується ухвалою суду.

За правилами ч. 2 ст. 208 ЦПК України,
питання, пов'язані з рухом справи в суді
першої інстанції, клопотання та заяви
осіб, які беруть участь у справі,
питання про відкладення розгляду
справи, оголошення перерви, зупинення
або закриття провадження у справі,
залишення заяви без розгляду, а також в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом, вирішуються судом шляхом
постановлення ухвал.

Ухвала суду на підставі статті 208 ЦПК
України є формою викладення судового
рішення, яке відповідно до ч. 9 ст. 293 ЦПК
України може бути оскаржене в
апеляційному порядку окремо від
рішення суду до завершення розгляду
справи та за правилами ч. 4 ст. 209 ЦПК
України оформлюються окремим
процесуальним документом і
постановляються в нарадчій кімнаті.

При прийнятті рішення суд зобов'язаний
безпосередньо оцінити докази та згідно
ч. 4 ст. 212 ЦПК України відобразити
результати оцінки в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Отже, виходячи з наведеного, для
вирішення питання щодо звільнення
ОСОБА_1 від оплати судових витрат,
позивач повинен звернутись до суду з
відповідною заявою, за результатами
розгляду якої, після безпосереднього
дослідження та оцінки доказів, суд
викладе судове рішення у формі ухвали.

ОСОБА_1 фактично самостійно звільнила
себе від оплати судового збору.

Тому, позивачу необхідно надати суду
мотивовану заяву про звільнення від
оплати судового збору чи сплатити
судовий збір у встановленому розмірі.

Законом України «Про судовий збір»
встановлена ставка судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру у розмірі 1
відсотку ціни позову, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленому законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Позовна заява ОСОБА_1 подана до суду у
2014 році.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» станом на 01
січня 2014 року, встановлений показник
мінімальної заробітної плати в розмірі
1218 гривень. Тобто саме цей показник
необхідно взяти позивачу при
розрахуванні судового збору за вимоги
майнового та немайнового характеру,
враховуючи, що за правилами пункту 10 ч. 1
ст. 80 ЦПК України, ціна позову
визначається у позовах, які
складаються з кількох самостійних
вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про
судовий збір», за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками,
встановленими для позовних заяв
майнового та немайнового характеру.

Платiжнi реквізити для перерахування
судового збору: отримувач коштів
ГУДКСУ в Одеській області (Київський
р-н м. Одеси), код отримувача (код за
ЄДРПОУ) - 37607526, банк отримувача - ГУДКСУ
у Одеській області, код банку
отримувача (МФО) - 828011, рахунок
отримувача - 0005, код класифікації
доходів бюджету 22030001. Призначення
платежу: Судовий збір, за позовом
ОСОБА_12. Київський районний суд м.
Одеси, .

При заповненні платіжного документа у
графі «Код платника» платником
судового збору - фізичною особою
зазначається ідентифікаційний код, а
при його відсутності, у зв'язку з
релігійними переконаннями,
зазначаються його паспортні дані.

Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- спільне будування будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_14;

- своєчасне звернення ОСОБА_5 в
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини;

- тяжка хвороба ОСОБА_5 в останні
роки життя;

- одержання ОСОБА_6 свідоцтва про
право на спадщину оманним шляхом;

- вина нотаріусів (враховуючи, що
позивач зазначає, що вони були введені
в оману);

- які документи знаходилися на
аркуші 1-34 нотаріальної справи та
істочник цих відомостей.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги

і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Враховуючи пояснення позивача, якими
він мотивує притягнення нотаріальної
контори у якості відповідача, то слід
зауважити, що позивачу взагалі
потрібно визначитись з порядком
подання позову та колом учасників
розгляду справи, з урахуванням поняття
нотаріату, органів і осіб, які вчиняють
нотаріальні дії та державного
регулювання нотаріальної діяльності,
встановлених статтями 1, 2-1 Закону
України «Про нотаріат», та відповідно
до яких нотаріат в Україні - це система
органів і посадових осіб, на які
покладено обов'язок посвідчувати
права, а також факти, що мають
юридичне значення, та вчиняти інші
нотаріальні дії, передбачені цим
Законом, з метою надання їм
юридичної вірогідності. Державне
регулювання нотаріальної діяльності
полягає у встановленні порядку
допуску громадян до здійснення
нотаріальної діяльності, порядку
зупинення і припинення приватної
нотаріальної діяльності, порядку
вчинення нотаріальних дій; визначенні
органів та осіб, які вчиняють
нотаріальні дії та які здійснюють
контроль за організацією нотаріату і
нотаріальною діяльністю в Україні,
перевірки організації нотаріальної
діяльності нотаріусів та виконання
ними правил нотаріального
діловодства…

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.

Також зауважується, що узагальнення в
п. 15 переліку про наявності копії
спадкової справи без зазначення
документів, які до неї входять, їх
кількості та реквізитів не відповідає
сенсу п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

За правилами, встановленими ч. 1 ст. 120
ЦПК України, позивач повинен додати до
позовної заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб.

Крім того, вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК України,
якими позивач зобов'язується додати до
позовної заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб, є безумовними та не
містять застережень. Позивач на це
уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу копії
документів, які указані в п.п. 25, 26
додатків до позовної заяви.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

За правилами ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третьої одеської
державної нотаріальної контори,
Одеської міської ради, треті особи:
Комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації» Одеської
міської ради, ОСОБА_4 «про встановлення
факту подачі ОСОБА_5 у встановлений
законом строк заяви в нотаріальну
контору та видачі свідоцтва про право
спадщини за Законом; про визнання
недійсним свідоцтва про право спадщини
за Законом виданого нотаріальною
конторою ОСОБА_6, про визнання за
позивачем права власності на 1/8 з ?
частини житлового будинку з надвірними
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, у
порядку спадкування за Законом майна
померлих; про відновлення строку для
звернення до суду».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків, зазначених в мотивувальній
частині цієї ухвали, протягом п'яти
днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова