АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Заводян К.І., Міцнея В.Ф.

секретаря Лисак О.А.

з участю сторін: представника
позивача - Войцеховської Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» , на рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» до
Вашківецької міської ради Вижницького
району, ОСОБА_2, третя особа яка не
заявляє самостійних вимог - відділ
Держземагенства у Вижницькому районі
про визнання незаконним та скасування
рішення Вашківецької міської ради
№115-12/07 від 28.11.2007 року в частині
безоплатного надання в приватну
власність земельної ділянки ОСОБА_2,
площею 0,4167 га., та визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку виданого ОСОБА_2 на
підставі даного рішення, -

В С Т А Н О В
И Л А :

В березні 2013 року Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» звернулося в
суд з позовом про визнання незаконним
та скасування рішення Вашківецької
міської ради №115-12/07 від 28.11.2007 року в
частині безоплатного надання в
приватну власність

____________________________________________________________________

№ 22ц/794/1018/2014 р.
Головуючий у І
інстанції Круглюк В.Г.

Категорія: 45

Суддя-доповідач Владичан А.І.

земельної ділянки ОСОБА_2, площею 0,4167
га., та визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку виданого ОСОБА_2 на підставі
даного рішення.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що в
результаті інвентаризації земель
залізниці стало відомо про те, що під
час виконання робіт в адміністративних
межах Вашківецької міської ради
виявлено, що в смузі відведення
залізниці від км 6 + 829 м до км 6 +849 м
перегону Завалля-Вижниця на відстані
20,6 м. від осі колії розташована
земельна ділянка ОСОБА_2, яка передана
останній у власність Вашківецькою
міською радою Вижницького району для
ведення особистого селянського
господарства на підставі рішення
Вашківецької міської ради № 115-12/07 від
28.11.2007 р. і накладається на земельну
ділянку залізниці загальною площею 0,0015
га.

Посилалося на те, що частина
земельної ділянки смуги відведення
залізниці була передана у власність
відповідачу ОСОБА_2, де остання веде
особисте селянське господарство у
безпосередній близькості до
залізничного полотна, в той час як
згідно затвердженого плану смуги
відведення відстань від залізничного
полотна має становити 25 метрів.
Зазначений план у відповідності до
норм законодавства та будівельних
норм, підтверджує той факт, що ділянка
землі знаходиться в смузі відведення,
що перебуває у залізниці на праві
постійного землекористування.
Документом, що підтверджує перебування
у залізниці земельної ділянки є також
інформація щодо наявності площ,
довідка Вижницького відділу
Держкомзему, податкова декларація з
плати за землю.

Відповідно до ст.68 ЗК України до
земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення
залізниць під залізничним полотном та
його облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Статтею 6 Закону "Про залізничний
транспорт", ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про транспорт"
передбачено, що до земель залізничного
транспорту належать землі, надані в
користування підприємствам і
організаціям залізничного транспорту
відповідно до чинного законодавства
України.

Також в обґрунтування своїх
позовних вимог позивач вказував на те,
що залізниця не втратила права
землекористування та являється
належним землекористувачем на
земельні ділянки, які їй було виділено
при будівництві та облаштуванні
залізничного полотна, незважаючи на не
оформлення права власності або права
користування землею, оскільки
оформлення права постійного
користування відповідно до норм
Земельного кодексу України, на землі
які фактично перебувають у
користуванні не є обмеженими в часі.

Землі транспорту вважалися землями
спеціального призначення,
використовувалися на підставі
особливих положень про ці землі
відповідно до п.п. 54, 55 Загальних засад
землекористування і землеустрою,
затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928
року.

Відповідно до п."б" ч.4 ст.84 ЗК України
землі під державними залізницями є
землями державної власності і не
можуть передаватися у приватну
власність.

Залізниця, як суміжний
землекористувач, проект відведення
земельної ділянки, акт встановлення і
узгодження меж землекористування
ОСОБА_2 не погоджувала, згоди на
вилучення земельної ділянки не давала.

Вважали, що при прийнятті
оскаржуваного рішення і видачі
державного акту прийнято рішення, яке
суперечить законодавству України,
порушує права та інтереси залізниці, а
тому просили визнати незаконним та
скасувати рішення Вашківецької
міської ради №115-12/07 від 28.11.2007 року в
частині передачі земельної ділянки у
приватну власність ОСОБА_2, та визнати
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_2

Рішенням Вижницького районного
суду Чернівецької області від 19
травня 2014 року у задоволенні позовних
вимог Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням Державне
територіально-галузеве об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» подало
апеляційну скаргу, в якій з вказаним
рішенням погодитись не можуть,
оскільки при прийнятті даного рішення
судом першої інстанції не було надано
належної оцінки матеріалам та
обставинам справи, невірно застосовано
норми матеріального права. Просило
скасувати рішення Вижницького
районного суду від 19 травня 2014 року та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги.

Посилалося на те, що у висновку
експертизи зазначено: «Спірна земельна
ділянка (площа перекриття), що
знаходиться у власності гр. ОСОБА_2
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№819445 становить 0,0069 га».Також, до
висновку експертизи додано
ситуаційний план із відображенням
вказаної накладки в якому зазначено, що
спірна земельна ділянка знаходиться у
власності гр. ОСОБА_2 згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №819445 від 18.02.2010р.
кад.№:03:002:0212, яка знаходиться в
адміністративних межах Вашківецької
міської ради Вижницького району та
спірної земельної ділянки, що
знаходиться в смузі відведення
залізниці від АДРЕСА_1.

Таким чином, експерт підтверджує
факт накладення земельної ділянки гр.
ОСОБА_2 на земельну ділянку залізниці
загальною площею 0,0015 га.

Проте, експертом зроблено висновок,
що оскільки на спірній земельній
ділянці відсутнє залізничне полотно,
то вона не перебуває у користування
залізниці та відносилась до земель
сільської ради.

З викладеними висновками експерта
залізниця не погоджується повністю,
вважає їх неналежними та
безпідставними оскільки при
проведенні експертизи було
невраховано ряд нормативних актів та
первинних матеріалів як об'єктів для
дослідження, а також експертом, який
проводив земельно-технічну експертизу
на

власний розсуд протрактовано норми
матеріального права.

Вважає, що постанови Уряду СРСР
щодо земельних ділянок, відведених
залізниці, є належними доказами.
Отримання державних актів на земельні
ділянки, які перебували у користуванні
залізниці, не вимагалося.

За спірну земельну ділянку, на
підставі плану смуги відведення,
залізниця сплачує земельний податок.
Площа земельної ділянки залізниці
була погоджена з відділом Держкомзему
у Вижницькому районі.

Відповідно до п."б" ч.4 ст.84 землі під
державними залізницями не можуть
передаватися у приватну власність,
тому рішення сільської ради є
незаконним.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відмовляючи ДТГО "Львівська
залізниця" в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
подав суду доказів, які б свідчили про
право користування спірною земельною
ділянкою. Оскільки ця ділянка до
земель державної власності не
відносилася, то, приймаючи рішення про
передачу її у власність ОСОБА_2,
Вашківецька міська рада діяла у межах
своєї компетенції. Крім того, згідно
висновку №202 судової
земельно-технічної експертизи,
встановлено, що земельна ділянка
площею 0,1000 га, яка надана ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку не
перебувала у користуванні державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» і не відноситься
до земель залізничного транспорту, а
відносилась до земель Вашківецької
міської ради Чернівецької області.
Фактичне розташування на місцевості
земельної ділянки площею 0,1000 га
відповідає каталогу координат
земельної ділянки з технічної
документації по виготовленню
державного акту на право власності на
землю.

Проте погодитися з таким
висновком неможливо.

Постановою Верховної Ради України
від 12.09.1991 року "Про порядок тимчасової
дії на території України окремих актів
законодавства Союзу РСР" встановлено,
що до прийняття відповідних актів
законодавства України, на території
республіки застосовуються акти
законодавства Союзу РСР з питань, які
не врегульовані законодавством
України, за умови, що вони не суперечать
Конституції і Законам України.

Ця правова норма також стосується
статусу земельних ділянок у смугах
відведення залізниць.

Основними нормативними актами, що
регулюють правовий режим земель
залізничного транспорту, зокрема є
Земельний кодекс України, Закон "Про
транспорт", Закон України "Про
залізничний транспорт", п.п. 54, 55
Загальних засад землекористування і
землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15
грудня 1928 року, Правила технічної
експлуатації залізниць України,
затверджені наказом Мінтрансу від 20
грудня 1996 р. № 411, Інструкція про норми
і порядок відведення земель для
залізниць і використання смуги
відведення, затверджена Міністерством
шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., та
Норми відведення земель для залізниці
468 -74, затверджені постановою Держбуду
СРСР від 19 грудня 1974 року №247, які мали
чинність на час передачі земельної
ділянки у власність ОСОБА_2.

До складу земель залізничного
транспорту згідно зі ст. 68 ЗК України
входять, у першу чергу, землі, які є
смугою відведення залізниць. Крім того,
землями залізничного транспорту
вважаються землі, зайняті станціями з
усіма будівлями та спорудами
енергетичного, локомотивного,
вагонного, колійного, вантажного і
пасажирського господарства,
сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, а також
землі під захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими та іншими
спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Згідно зі ст. 11 Закону "Про транспорт" до
земель транспорту належать землі,
надані згідно з ЗК підприємствам і
організаціям транспорту (залізничного,
водного (морського, річкового),
автомобільного, авіаційного, міського
електротранспорту, а також
трубопровідного), для виконання
покладених на них завдань щодо
експлуатації, ремонту, вдосконалення і
розвитку відповідних об'єктів.

Землями залізничного транспорту є
землі, надані його підприємствам і
організаціям. До їх складу входять
землі, що є смугою відведення
залізниць; під залізничним полотном та
його облаштуванням; залізничні станції
з усіма будівлями і спорудами
енергетичного, локомотивного,
вагонного, колійного, вантажного і
пасажирського господарств,
сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, землі під
захисні та укріплювальні насадження,
службові, культурно-побутові будівлі
та інших споруд, які створюються для
обслуговування роботи залізничного
транспорту.

Земельні ділянки відводилися
залізниці в користування на підставі
постанови Ради Міністрів СРСР від 27
січня 1962 року №83, , Інструкції про норми
і порядок відведення земель для
залізниць і використання смуги
відведення, затвердженої
Міністерством шляхів сполучення СРСР 30
січня 1963 р., та Нормами відведення
земель для залізниці 468 -74,
затвердженими постановою Держбуду
СРСР від 19 грудня 1974 року №247. Указані
правові акти не суперечать Конституції
і Законам України, тому відповідно до
постанови Верховної Ради України від 12
вересня 1991 року «Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства Союзу РСР»
застосовуються на території України до
прийняття відповідних актів
законодавства України.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивач як
землекористувач сплачує земельний
податок за користування спірною
земельною ділянкою.

За змістом п. «б» ч.4 ст.84 ЗК України
землі під державними залізницями не
можуть передаватися у приватну
власність.

Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України
передбачено, що захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
може бути здійснено шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Чинним на той час ЗК УРСР (ред. від 8
липня 1070 року), п. 5 постанови Верховної
Ради України від 18 грудня 1990 року "Про
порядок введення в дію Земельного
кодексу України", іншими нормативними
актами та будівельними нормами, із
врахуванням Рішення Конституційного
Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, яким
визнано неконституційним п.6 постанови
Верховної Ради України від 18 грудня 1990
року, вимоги до залізниць щодо
виготовлення та отримання державних
актів на земельні ділянки, що
перебувають у її користуванні, не
передбачалося. Землі транспорту
вважалися землями спеціального
призначення, які використовувалися на
підставі особливих положень про ці
землі відповідно до п.п. 54, 55 Загальних
засад землекористування і землеустрою,
затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928
року

З плану земельної ділянки смуги
відведення видно, що частина земельної
ділянки, переданої у власність ОСОБА_2,
згідно державного акту серії ЯЖ №819445,
площею 0,0015 га накладається на земельну
ділянку залізниці (а.с.9).

В державному акті про право власності
на земельну ділянку ОСОБА_2, від 18
лютого 2010 року серії ЯЖ №819445 межа між
ділянкою ОСОБА_2, та землями залізниці
не відображена.

Відповідно доч.1 ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що висновок суду про
відсутність у Львівської залізниці
документа про її право на
землекористування є помилковим.
Спірна земельна ділянка, що є смугою
відведення залізниці, перебуває у
державній власності, знаходиться у
правомірному користуванні позивача і
без вилучення її частини в
установленому законом порядку, зміни
її цільового призначення орган
місцевого самоврядування не мав права
розпоряджатися нею.

Позивач довів, що оспорюваним
рішенням Вашківецької міської ради від
28 листопада 2007 року №115-12/07 про
передачу земельної ділянки площею 0,1000
га для обслуговування жилого будинку
та господарських споруд, в м. Вашківці
Вижницького району у власність ОСОБА_2.,
виданим її державним актом про право
власності на земельну ділянку від 18
лютого 2010 року серії ЯЖ №819445, порушено
право ДТГО "Львівська залізниця" на
користування земельною ділянкою
спеціального призначення.

Оскільки висновки суду не
відповідають встановленим обставинам
справи, судом неправильно застосовані
норми матеріального права, відповідно
до вимог п.п.3 та 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
рішення суду першої інстанції не може
залишатися в законній силі. Воно
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким позов ДТГО
"Львівська залізниця" слід
задовольнити частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
Вашківецької міської ради і ОСОБА_2
стягнути на користь державного
територіально - галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" по 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок, з
кожного, у відшкодування витрат на
оплату судового збору, стягнути з
відповідачів витрати на проведення
судової експертизи в розмірі 3130
гривень по 1565 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.88, 307, п.п.3 та 4 ч.1
ст.309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» задовольнити
частково.

Рішення Вижницького районного суду
Чернівецької області від 19 травня 2014
року скасувати .

Позовні вимоги Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Вашківецької міської ради
№115-12/07 від 28.11.2007 року в частині
передачі земельної ділянки у приватну
власність ОСОБА_2, площею 0,0015 га, що
знаходиться в м. Вашківці Вижницького
району Чернівецької області.

Визнати недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
від 18 лютого 2010 року серії ЯЖ №819445,
виданий на ім'я ОСОБА_2 в частині
передачі земельної ділянки площею 0,0015
га, що знаходиться в м. Вашківці
Вижницького району Чернівецької
області.

Стягнути із Вашківецької міської
ради і ОСОБА_2 на користь державного
територіально - галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" по 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок, з
кожного, у відшкодування витрат на
оплату судового збору, та по 1565 гривень
понесених витрат на проведення судової
земельно-технічної експертизи .

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: