справа № 462/2998/14-ц
УХВАЛА

11 червня 2014 року
м.Львів

Суддя Залізничного районного суду
м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши
матеріали заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи – ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 державна нотаріальна контора,
ОСОБА_6 обласне бюро технічної
інвентаризації, Управління земельних
ресурсів м.Львова, про визнання
недійсними свідоцтва про право на
спадщину та договору дарування
будинку, витягу про державну
реєстрацію права власності на будинок,
державних актів про право власності на
земельну ділянку та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною
заявою, в якій просить визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 07.05.2009 року
Другою ОСОБА_6 державною нотаріальною
конторою ОСОБА_7 за адресою:
м.Львів-Рудне, вул.Шевченка, 100; визнати
недійсним договір дарування будинку,
укладений 21.10.2010 року між ОСОБА_8 та
ОСОБА_2; визнати недійсним державний
акт про право власності на земельну
ділянку, виданий ОСОБА_7 28.10.2010 року;
визнати недійсним витяг про державну
реєстрацію права власності на будинок
за адресою: м.Львів-Рудне, вул.Шевченка,
100, виданого ОСОБА_2; визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку виданого ОСОБА_2,
22.07.2011 року; визначити додатковий строк,
достатній для подання нею заяви про
прийняття спадщини за законом на
нерухоме майно за адресою
м.Львів-Рудне, вул.Шевченка, 100 та
стягнути на її користь судовий збір, в
розмірі 243,60 грн. З метою забезпечення
цивільного позову ОСОБА_1 подала заяву,
в якій просить накласти арешт на
будинок та земельну ділянку, які
розташовані за адресою м.Львів-Рудне,
вул.Шевченка, 100, що належать
відповідачу на праві приватної
власності та заборонити відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Залізничного району
м.Львова вчиняти дії щодо зняття з
реєстрації осіб, які зареєстровані та
проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Як вбачається із роз’яснень, даних в п.
4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Із роз’яснень, даних в п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» № 2 від 12.06.2009 року
відповідно до частини першої статті 153
ЦПК заява про забезпечення позову
розглядається судом у день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі. У зв'язку з цим вжиття
заходів забезпечення позову можливе не
лише при проведенні попереднього
судового засідання, здійсненні
процесуальних дій з підготовки справи
до судового розгляду чи під час
судового розгляду, а й одночасно з
відкриттям провадження у справі чи
після постановлення такої ухвали.

Зі змісту ч.1 ст.152 ЦПК України
визначено, що позов забезпечується,
зокрема накладенням арешту на майно
або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Так, слід наголосити на тому, що з
позовної заяви та матеріалів заяви про
забезпечення позову позивачем не
представлено відомостей про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може в подальшому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, чи
призведе до порушення прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, та те, що
позивачем не надано жодних належних
доказів на підтвердження факту, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, тому у
задоволенні заяви про забезпечення
позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України,
–

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
5-денний строк з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:

Колодяжний С.Ю.