Справа № 635/4158/14 -ц
Провадження по справі 2/635/1946/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 червня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:
Головуючий суддя Бобко Т.В.,
секретар судових засідань - Щербак Є.В.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
правочину удаваним та визнання права
Позивач звернувся до суду із позовом,
яким просить визнати видачу ОСОБА_3
розписки від 15.06.2006 року, за якою вона
отримала від ОСОБА_2 3000 доларів США, а
саме договору позики, удаваним
правочином, визнати видачу ОСОБА_3
вказаної розписки договором
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 та застосувати наслідки
удаваного правочину шляхом визнання за
ним права власності на вказаний
В обґрунтування позовних
вимог позивач посилався на те, що 15
червня 2006 року він передав ОСОБА_3 у
борг грошову суму у розмірі 3000 доларів
США, про що останньою було складено
розписку, в якій вона зазначила, що
зазначену суму отримала за будинок по
АДРЕСА_1. Вважає зазначену розписку, яка
за своєю правовою природою є грошовим
зобов'язанням, тобто договором позики,
удаваним правочином, оскільки
насправді вона складався за умови
переходу права власності на зазначене
майно до позивача, що свідчить про
укладення між сторонами договору
купівлі-продажу спірного житлового
будинку і складалася така розписка
відповідачем з метою уникнення
останньою правових наслідків,
передбачених договором
Позивач у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі та пояснив про обставини,
Відповідач у судове
засідання не з'явилася, про день та час
слухання справи повідомлялася
своєчасно і належним чином, причини
неявки суду не повідомила, заперечень
за позовом та заяви про розгляд справи
у її відсутність не надала.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за
згодою позивача вважає можливим
ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення
позивача, дослідивши надані докази у їх
сукупності, вважає позовну заяву такою,
що не підлягає задоволенню з наступних
Як вбачається зі змісту розписки
ОСОБА_4 від 15 червня 2006 року, остання
отримала від ОСОБА_5 3000 доларів США та
2000 гривень за будинок по АДРЕСА_1 та
зобов'язалася після спливу шести
місяців від дня смерті її матері ОСОБА_6
передати все нерухоме майно разом з
ділянкою, які належать їй згідно
З приводу правовідносин, які склалися
між сторонами, позивач неодноразово
звертався до суду.
Як вбачається зі змісту рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 16 лютого 2010
року, ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 та просив визнати
дійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений
між сторонами 15.06.2006 року та визнати за
ним право власності на зазначений
житловий будинок. Вказаним рішенням в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
Як вбачається з рішення Харківського
районного суду Харківської області від
22 січня 2014 року, ОСОБА_5 звертався до
суду з позовом до ОСОБА_4 та просив
визнати за ним право власності на
житловий будинок та земельну ділянку,
які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Вказаним рішенням в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 також було
відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду
Харківської області від 19 березня 2014
року, рішення Харківського районного
суду Харківської області від 22 січня 2014
року залишено без змін. Рішення набрало
На даний час позивач, звертаючись до
суду із даним позовом, обґрунтовує свої
позовні вимоги, посилаючись на те, що
розписка, надана ОСОБА_3 15 червня 2006
року, є за своєю правовою формою
договором позики, а сама видача такої
розписки - удаваним правочином.
Однак, зі змісту зазначеної розписки не
вбачається оформлення правочину саме у
формі договору позики, оскільки
відсутні ознаки такого договору,
передбачені ст. 1046 ЦК України, а саме
зобов'язання повернути позикодавцеві
суму грошових коштів (суму позики) або
таку ж кількість речей того ж роду та
Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.
Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», за удаваним
правочином сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини.
Удаваний правочин не має іншої мети,
ніж приховати інший правочин, при цьому
суб'єкт, який вимагає визнання
правочину таким, який укладено з метою
приховати інший правочин, повинен
довести, що правочин укладений саме з
Судом не встановлено, а позивачем не
надано беззаперечних, належних та
допустимих доказів того, що у сторін,
при укладенні вищевказаного правочину,
були наявні всі істотні умови для
вчинення купівлі-продажу спірного
майна, в тому числі щодо наявності у
відповідача будь-якого права, в тому
числі права розпорядження, на спірне
майно. Відсутність у ОСОБА_3 права
власності на спірне майно також
встановлена вищевказаними рішеннями
Харківського районного суду
Харківської області.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ті обставини.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що він проживає у
спірному будинку, на підтвердження
чого останній в ході судового розгляду
надав акти Яковліської сільської ради
Харківського району Харківської
області, оскільки факт проживання
позивача у зазначеному будинку не
свідчить про укладення сторонами саме
договору купівлі-продажу.

Таким чином, позивачем не наведено
жодних доводів, достатніх для
кваліфікації правовідносин, які
склалися між сторонами, як удаваного
правочину, у зв'язку з чим суд не
знаходить підстав для застосування
наслідків укладення удаваного
правочину.

Крім того, як вбачається зі змісту
постанови Жовтневого районного суду м.
Харкова від 17 листопада 2011 року, був
встановлений факт шахрайських дій
ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_5 з
приводу заволодіння нею грошовими
коштами ОСОБА_5, отриманих від
останнього за продаж спірного
домоволодіння, а також встановлена
сума заподіяної позивачу вказаним
злочином матеріальної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 06 липня 2012 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 стягнута така шкода у
розмірі 17150 гривень. Рішення набрало
законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Таким чином, ОСОБА_2 реалізував захист
свого порушеного права шляхом
стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди на підставі вищевказаного
рішення.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
справу в межах заявлених позовних
вимог.

Враховуючи викладені обставини,
суд відмовляє позивачу у задоволенні
позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 197, 212-215, 224-226
ЦПК України, 203, 215, 216, 234, 235, 655 ЦК
України, Постанови пленуму Верховного
Суду України №9 від 06 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання правочину удаваним та
визнання права власності - відмовити
повністю.

Відповідачем, який не приймав
участі у розгляді справи, протягом
десяти днів з дня отримання копії
заочного рішення може бути подана
письмова заява про перегляд заочного
рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, які брали участь у
розгляді справи до апеляційного суду
Харківської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги. Іншими
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: