Єдиний унікальний номер 227/746/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4476/2014
Головуючий у 1 інстанції : Мамалуй М.В.
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля» на рішення
Добропільського міськрайонного суду
від 02 квітня 2014 року за позовом ОСОБА_1
до товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
«Добропіллявугілля» відокремлений
структурний підрозділ
«Шахтоуправління Білозерське», третя
особа відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Добропілля» про відшкодування
Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 02 квітня 2014
року задоволено частково позов ОСОБА_1
до ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» ВСП
«Шахтоуправління Білозерське» про
відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ТОВ «ДТЕК
«Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1
у відшкодування моральної шкоди 10 000
грн. та судовий збір на користь держави
у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати та відмовити позивачу у
задоволенні позову, оскільки судом
першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що позивачем не доведено
факту спричинення моральної шкоди,
висновок МСЕК з цього приводу
відсутній, компенсація втрати здоров»я
провадиться шляхом виплати йому
страхових платежів. Судом
проігноровано клопотання про
зупинення провадження у справі до
розгляду іншої справи за позовом до
ОСОБА_1 та Комунального закладу
«Білозерська міська лікарня» про
визнання медичних оглядів за 2006-2011
роки, висновків клініки
профзахворювань недійсними.

В судове засідання
апеляційного суду сторони не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючі частково позов
ОСОБА_1 до ТОВ «ДТЕК
«Добропіллявугілля» про відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач з 17.01.1986 року
до 24.08.1991 року та з 14.03.2000 року до 18.06.2013
року перебував у трудових
правовідносинах з ТОВ «ДТЕК
«Добропіллявугілля», де працював у
небезпечних та шкідливих умовах
електрослюсарем підземним з повним
робочим днем під землею і був
звільнений за станом здоров»я на
підставі п.2 ст.40 КЗпП України.
Висновком МСЕК від 01.10.2013 р. ОСОБА_1
вперше було встановлено 25 % втрати
професійної працездатності за
професійним захворюванням хронічна
попереко-крижова радікулопатія.
Моральну шкоду позивачу спричинено
частковою втратою професійної
працездатності, змінилися умови його
життя, він звільнений з роботи за
станом здоров»я. Розмір моральної
шкоди визначено з урахуванням принципу
розумності та справедливості.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованного висновку про те, що
позивач має права на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на
підставі ст..237-1 КЗпП України, рішення
Конституційного Суду України №20-рп2008
р.

Так, відповідно до ст.237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв»язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до п.5 зазначеного
Рішення Конституційного Суду України
від 08.10.2008р."У справі за конституційним
поданням Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень підпункту
"б" підпункту 4 п.3 ст. 7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", п.1, абзацу 3 п.5, п. 9,
абзаців 2, 3 п.10, п.11 розділу I Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(справа про страхові виплати)")
Конституційний Суд України вважає, що
саме право цих громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та
ст..2371 КЗпП України їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України. З огляду
на викладене Конституційний Суд
України не вбачає підстав для визнання
неконституційними положень п.1, абзацу 3
п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу I Закону N
717-V.

Таким чином, суд першої
інстанції, дійшов обгрунтованного
висновку про те, що позивач внаслідок
часткової втрати професійної
працездатності несе фізичні та душевні
страждання, відчуває незручності,
пов"язані з наслідками професійного
захворювання, втратив роботу за станом
здоров»я, чим йому спричинено моральну
шкоду.

Розглядаючи спір, суд повно,
всебічно і об"єктивно перевірив доводи
і заперечення сторін і дійшов
правильного висновку про те, що позивач
надав суду достатньо доказів наявності
у нього моральних страждань внаслідок
пошкодження здоров'я на виробництві.
Він змушений докладати додаткові
зусилля для організації свого життя.

При вирішенні питання про
розмір відшкодування моральної шкоди,
суд першої інстанції, враховуючи
вимоги п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди" від 31.03.1995 р. № 4
вказаний розмір моральної шкоди
визначив в межах заявлених вимог,
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховуються характер та
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках. Так,
позивачу дійсно вперше було
встановлено висновком МСЕК від 01.10.2013 р.
25 % втрати професійної працездатності
за професійним захворюванням і його
було звільнено за станом здоров»я.

Рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам закону і
підстав для його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що позивачем не
доведено факту спричинення моральної
шкоди безпідставні.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що судом
проігноровано клопотання про
зупинення провадження у справі до
розгляду іншої справи також не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної
скарги відповідача також не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «ДТЕК
Добропіллявугілля» відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 02 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :