Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/920/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

секретаря
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє
також в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3, третя особа орган опіки та
піклування Бердичівської міської ради,
про визнання осіб такими, що втратили
право на користування житлом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 28 квітня
2014 року

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 та просила визнати
відповідачку та її неповнолітню дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що
втратили право на користування жилим
приміщенням - будинком, що знаходиться
по АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог
зазначала, що являється власником
вказаного житлового будинку.
Відповідачка ОСОБА_2, яка являється її
внучкою, проживала з нею у спірному
будинку з 2004 року, неповнолітня ОСОБА_3
з дня народження. В 2010 році ОСОБА_2 разом
зі своєю дочкою виїхала з будинку і з
того часу в ньому не проживає. Оскільки
відповідачка та її неповнолітня дочка
без поважних причин понад 1 рік не
проживають за місцем своєї реєстрації,
просила задовольнити позов.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 28 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог. Апелянт посилається на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими. Зокрема, вважає, що
позивач не довела, що в спірному
житловому будинку не проживає з
поважних причин.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1
являється власником житлового будинку,
що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.16-19).

Відповідачка ОСОБА_2, яка є внучкою
позивачки, зареєстрована за вказаною
адресою з 20.03.2004 року, а її неповнолітня
дочка ОСОБА_3 з 19.05.2009 р. , тобто з дня
народження, про що свідчать копія
домової книги та відомості
адресно-довідкового підрозділу
територіального органу ДМС України
(а.с.4-6, 9-10).

Згідно з актами комісії МК ВЖРЕП №7 м.
Бердичева від 09.11.11 р. та від 04.04.2014 р. при
обстеженні будинку АДРЕСА_1
встановлено, що в будинку проживає
тільки власник будинку ОСОБА_1 Зі слів
сусідів внука ОСОБА_4 та правнука
ОСОБА_3 не проживають в будинку з грудня
2010 року (а.с.20, 42).

З пояснень відповідачки ОСОБА_2 видно,
що у спірному житловому будинку вона не
проживає з вересня 2011 року через
постійні конфлікти з її тіткою ОСОБА_5,
яка виганяла її з будинку та вимагала
знятися з реєстрації. На даний час вона
проживає разом з чоловіком у квартирі,
яку винаймають. Власного житла не
мають.

Свідок ОСОБА_6, яка є рідною сестрою
позивачки, підтвердила суду, що три
роки тому між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 почали
виникати конфлікти. ОСОБА_5 (дочка
позивачки) виганяла ОСОБА_2 з дитиною та
її матір ОСОБА_7 зі спірного будинку. З
того часу ОСОБА_2 проживає в квартирі,
яку винаймає. У спірному будинку ОСОБА_2
створюються умови, які неможливі для
проживання.

З постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 12.07.2011 року
також видно що між ОСОБА_5, дочкою
позивачки, та відповідачкою ОСОБА_2
склалися неприязні стосунки. ОСОБА_5
вимагала від ОСОБА_2 знятися з
реєстрації в будинку її матері по
АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції правильно виходив з
вимог ст. 405 ЦК України та дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
відповідачка ОСОБА_2 разом зі своєю
неповнолітньою дочкою ОСОБА_8 не
проживають у спірному житловому
будинку з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачка не довела суду про
поважність причин її не проживання в
житловому будинку АДРЕСА_1 є
безпідставними та спростовуються
вищенаведеними показами свідка ОСОБА_6,
постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 28 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: