Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/2793/14 Головуючий у 1
інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 11» червня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - керівника
боржника державного підприємства
«Хлібна база №74»

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 30 квітня 2014 року по
справі

за поданням старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Соломенної К.В. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України особи, яка має невиконані
зобов'язання, покладені на неї судовим
рішенням, - керівника боржника
державного підприємства «Хлібна база
№74» ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року старший державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Соломенна К.В. звернулась до
суду з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України особи, яка має невиконані
зобов'язання, покладені на неї судовим
рішенням, керівника боржника
державного підприємства «Хлібна база
№74» ОСОБА_3

Зазначила, що на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області перебуває зведене
виконавче провадження №173099 з
примусового виконання виконавчих
документів про стягнення з ДП «Хлібна
база №74» Державного агентства резерву
України,керівником якого є ОСОБА_3,
заборгованості у розмірі 17 988 001,00 грн.
До складу вказаного зведеного
виконавчого провадження входять 270
виконавчих проваджень про стягнення
заробітної плати на суму 826 901,00 грн.

Боржником в строк для самостійного
виконання виконавчі документи не
виконано.

На виконання доручення Державної
виконавчої служби від 05 вересня 2012 року
№ 12-0-26-3381/3.4 постановою в.о. начальника
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області від 26 грудня 2012
року зобов'язано передати матеріали
зведеного виконавчого провадження
№173099, яке перебувало на виконанні у
ВДВС Токмацького РУЮ, на виконання до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області.

У відповідності до інформації, наданої
ДПА, за боржником зареєстровано 18
розрахункових рахунків. Відповідними
постановами державного виконавця
накладено арешти на відповідні
рахунки. Усього з боржника стягнуто
коштів на загальну суму 729 624,97 грн.

Головним державним виконавцем відділу
ДВС Токмацького РУЮ актами опису та
арешту майна описано рухоме майно
боржника. Також при проведенні
виконавчих дій державним виконавцем
були відібрані особисті пояснення
керівника боржника щодо невиконання
рішення суду.

Згідно актів оцінки майна від 04 жовтня
2013 року загальна вартість усього
описаного державним виконавцем майна
без урахування ПДВ складає 564 667,40 грн.

07 листопада 2013 року описано обладнання
боржника у відповідності до наданого
боржником переліку засобів та майновий
комплекс, що знаходиться за адресою,
АДРЕСА_1.

З боку боржника будь-яких дій щодо
погашення заборгованості по
заробітній платі не здійснено.

У зв'язку з ухиленням боржника від
виконання вказаних зобов'язань,
просило тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа ОСОБА_3 до
виконання ним в повному обсязі
заборгованості по зведеному
виконавчому провадженні.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 30 квітня 2014 року подання
задоволено, тимчасово обмежено у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу боржника ОСОБА_3
до виконання ним своїх обов'язків.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 - керівника
боржника державного підприємства
«Хлібна база №74».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на ненадання державним
виконавцем доказів щодо його ухилення
від виконання зобов'язань, боржником є
підприємство державної форми
власності, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду, в
задоволенні подання відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізької області, суд першої
інстанції послався на ст.377-1 ЦПК
України, ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та виходив
із того, що наявність невиконаних
боргових зобов'язань, покладених
судовим рішенням, є підставою для
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Проте з такими висновками не можна
погодитися.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, за змістом наведених вище норм
чинного законодавства тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України є винятковим заходом
обмеження особистої свободи фізичної
особи, який застосовується як санкція
лише при наявності достатніх підстав
вважати, що така особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
неї відповідним судовим рішенням та
його намір вибути за межі України з
метою невиконання цього рішення.

Такі обставини суд повинен установити,
виходячи з відомостей, зазначених у
поданні, матеріалів виконавчого
провадження та пояснень державного
виконавця, присутність якого є
обов'язковою.

Подання старшого державного виконавця
мотивовано тим, що на виконанні
знаходиться виконавче провадження
№173099 з примусового виконання
виконавчих документів про стягнення з
ДП «Хлібна база №74» Державного
агентства резерву України, керівником
якого є ОСОБА_3, заборгованості у сумі 17
988 001,00 грн. та ОСОБА_3 ухиляється від
виконання боргових зобов'язань.

Проте в поданні не зазначено які саме
дії керівника ДП «Хлібна база №74»
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,

Всупереч вимогам ст. ст.210,377-1 ЦПК
України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про
виконавче провадження» ухвала суду не
містить відомостей щодо конкретних дій
чи бездіяльності керівника ДП «Хлібна
база №74», які призвели до неможливості
вчинення певних виконавчих дій.

Напроти, у поданні виконавець зазначає,
що з боржника стягнуті кошти на
загальну суму 729 624,97 грн., які
розподілені у відповідності до
ст.ст.43,44 Закону України «Про виконавче
провадження», проведено опис майна,
накладені арешти на майновий комплекс,
рахунки та рухоме майно ДП «Хлібна база
№74». З яких причин державним
виконавцем не здійснені заходи з
примусового реалізації майна боржника
судом не з'ясовувалося.

В матеріалах справи відсутні постанови
про відкриття виконавчого провадження
відносно боржника ДП «Хлібна база №74»,
відомості про те, що зведене виконавче
провадження знаходиться в провадженні
саме старшого державного виконавця
Соломенної К.В., яка звернулася до суду
з поданням.

Згідно із ч. 2 ст. 377 ЦПК України суд
негайно розглядає подання державного
виконавця без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих сторін
за участю державного виконавця.

Проте суд у порушення ч.2 ст.377 ЦПК
України розглянув подання за
відсутності державного виконавця. При
цьому суд не встановив обставини, які
мають правове значення, а тому не міг
зробити правильні висновки про
наявність чи відсутність підстав для
задоволення подання.

Оскільки суд порушив порядок,
встановлений процесуальним законом
для вирішення подання державного
виконавця, ухвала суду на підставі п.3
ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - керівника
боржника державного підприємства
«Хлібна база №74» задовольнити
частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 30 квітня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: