печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6578/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Скирді В. Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Сведбанк»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про захист прав споживача,
визнання правочинів недійсними,
визнання дій відповідачів
протиправними.

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року позивачка звернулася
до суду із зазначеними вимогами
мотивуючи їх тим, що 03 березня 2008 року
між нею та ВАТ «Сведбанк» укладено
кредитний договір № 1003/0308/55-003, згідно з
умовами якого ВАТ «Сведбанк» надав
позивачці грошові кошти у вигляді
кредиту в розмірі 31 900 доларів США на
строк до 03 березня 2018 року зі сплатою
процентів за користування кредитом.

17 вересня 2009 року між позивачкою та ПАТ
«Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ
«Сведбанк» було укладено договір про
внесення змін та доповнень № 1 до
кредитного договору № 1003/0308/55-003 від 03
березня 2008 року.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка зазначила, що кредитний
договір № 1003/0308/55-003 не відповідає
вимогам закону, оскільки кредит був
наданий в доларах США саме для
розрахунків з іншими резидентами
України на території України, а тому
просила визнати кредитний договір та
договір про внесення змін та доповнень
№ 1 до кредитного договору недійсним.
Також просила суд визнати
протиправними дії ПАТ «Сведбанк» щодо
надання кредиту в іноземній валюті для
розрахунків з іншими резидентами
України на території України; визнати
недійсним договір факторингу в частині
передачі боргу по кредитному договору
№ 1003/0308/55-003 від 03 березня 2008 року та
визнати протиправними дії
відповідачів ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та
ТОВ «Кредитні Ініціативи» щодо
передачі боргу по даному договору.

До початку розгляду справи по суті
представник позивачки змінив підстави
позову, а саме: зазначив, що кредитний
договір є недійсним, оскільки
Генеральна ліцензія, як основний
дозвільний документ, на підставі якого
банк мав право проводити операції з
іноземною валютою, не давала права
відповідачу ПАТ «Сведбанк» на
проведення операцій визначених в
договорі та ПАТ «Сведбанк» не було
отримано індивідуальної ліцензії
Національного банку України, яка б
дозволяла використовувати іноземну
валюту як засіб платежу при виконанні
кредитного договору. Також представник
позивачки зазначив, що договір
факторингу не відповідає вимогам
закону, оскільки позивачці не було
надано доказів переходу до нового
кредитора прав у її зобов'язанні перед
ПАТ «Сведбанк».

У судове засідання представник
позивачки не з'явився, в матеріалах
справи міститься заява про розгляд
справи за його відсутності.

Представник відповідача ПАТ «Омега
Банк», який є правонаступником ПАТ
«Сведбанк» надав суду письмові
заперечення на позов.

Представники відповідачів ТОВ «ВК
«Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні
ініціативи» у судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
проведення судового засідання
повідомлені належним чином, про
причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення пред'явлених
вимог.

Судом встановлено, що 03 березня 2008 року
між позивачкою та ВАТ «Сведбанк»
укладено кредитний договір № 1003/0308/55-003,
згідно з умовами якого ВАТ «Сведбанк»
надав позивачці грошові кошти у
вигляді кредиту в розмірі 31 900 доларів
США на строк до 03 березня 2018 року зі
сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 11,90 % річних за весь
строк фактичного користування
кредитом.

17 вересня 2009 року між ПАТ «Сведбанк»,
яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк»
та позивачкою було укладено договір
про внесення змін та доповнень № 1 до
кредитного договору № 1003/0308/55-003 від 03
березня 2008 року з якого вбачається, що
позивачка починаючи з 10 квітня 2010 року
зобов»язалася здійснювати погашення
кредиту та сплату процентів за період
користування кредитом шляхом
здійснення фіксованих платежів у сумі
472, 16 доларів США.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги в
частині визнання кредитного договору
недійсним позивачка посилається на те,
що вказаний договір укладено з
порушення імперативних положень
Закону України «Про захист прав
споживачів». Також зазначає, що при
укладанні оспорюваного правочину ПАТ
«Сведбанк» не мав індивідуальної
ліцензії Національного банку України,
яка б дозволяла використовувати
іноземну валюту як засіб платежу при
виконанні кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно ст. 227 ЦК України, правочин
юридичної особи, вчинений нею без
відповідного дозволу (ліцензії), може
бути визнаний судом недійсним.

Разом з тим, твердження позивачки про
відсутність у банку повноважень щодо
надання кредиту в іноземній валюті
спростовуються наданими представником
відповідача ПАТ «Омега Банк» копією
банківської ліцензії виданої ВАТ
«Сведбанк» та письмового дозволу
Національного банку України на
здійснення операцій з валютними
цінностями.

Твердження позивачки про те, що така
ліцензія повинна мати індивідуальний
характер суд вважає необґрунтованими з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання» Національний
банк України видає індивідуальні та
генеральні ліцензії на здійснення
валютних операцій, які підпадають під
режим ліцензування згідно з цим
Декретом.

Пункт «в» частини 4 вказаної статті
Декрету передбачає обов'язок отримання
індивідуальної ліцензії Національного
банку України на здійснення операцій
щодо надання і одержання резидентами
кредитів в іноземній валюті лише в тому
випадку, якщо терміни і суми таких
кредитів перевищують встановлені
законодавством межі.

Оскільки на момент укладання
кредитного договору та виконання його
умов банком в частині надання
позивачці кредитних коштів в доларах
США законодавством не було встановлено
терміни і суми кредитів в іноземній
валюті як критерій їх віднесення до
сфери дії режиму індивідуального
ліцензування, посилання позивачки на
невідповідність умов даного договору
нормам закону є безпідставними.

Таким чином, відповідач ВАТ «Сведбанк»
мав право на постійній основі
здійснювати діяльність з надання
кредитів в іноземній валюті на
підставі отриманої від Національного
банку України банківської ліцензії на
здійснення валютних операцій без
отримання індивідуальної ліцензії.

Посилання позивачки про те, що
укладаючи оспорюваний договір вона
вважала, що отримує кредит в
національній валюті, є безпідставними,
оскільки валюта зобов'язання чітко
визначена умовами кредитного договору,
з якими позивачка була ознайомлена,
засвідчивши це своїм підписом.

Враховуючи, що в ході розгляду справи
суду не надано доказів, які б свідчили
про наявність підстав для визнання
вищевказаного договору недійсним,
вимоги в частині визнання кредитного
договору та договору про внесення змін
та доповнень № 1 до кредитного
договору недійсними задоволенню не
підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги
про визнання недійсним договору
факторингу в частині передачі боргу по
кредитному договору № 1003/0308/55-003 від 03
березня 2008 року.

Судом встановлено, що 28 листопада 2012
року між ПАТ «Сведбанк», яке є
правонаступником ВАТ «Сведбанк», та
ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір
факторингу, відповідно до умов якого
ПАТ «Сведбанк» відступив своє право
вимоги до позивачки за вищевказаним
кредитним договором на користь ТОВ «ФК
«Вектор Плюс».

Крім того, 28 листопада 2012 року, тобто в
цей же день, між новим кредитором - ТОВ
«ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні
Ініціативи» укладено договір
факторингу, згідно з умовами якого
право вимоги до позивачки за
вищевказаним кредитним договором
перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи».

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Таким чином, отримання відповідачем
ПАТ «Сведбанк» згоди позивачки на
укладення договору факторингу,
передача документів, які підтверджують
дійсність, виникнення і наявність прав
грошової вимоги, передачу інформації,
яка є важливою для здійснення
правочину нормами ЦК України не
передбачено.

Вимоги про визнання дій відповідачів
ПАТ «Сведбанк», ТОВ «ФК «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні Ініціативи»
протиправними також не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб
в межах заявлених ними вимог. Частина 2
даної статті ЦПК України передбачає, що
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.4 цього Кодексу суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних
прав і інтересів міститься в статті 16
ЦК України. Цей перелік не є вичерпним,
і суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений законом або договором.

Проте, такого способу захисту як
визнання в судовому порядку
протиправними дій особи,
законодавством не передбачено. Не
передбачає такого способу захисту
укладений між сторонами кредитний
договір та договір факторингу.

Таким чином, оскільки позивачкою для
захисту свого права обрано спосіб, який
не передбачено ані законом, ані
договором, заявлені вимоги в цій
частині також не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 203, 227, 516, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 11,
60, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Сведбанк», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» про захист прав споживача,
визнання правочинів недійсними,
визнання дій відповідачів
протиправними - залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва через Печерський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ