Провадження № 2/311/544/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІMЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області в складі:

Головуючого - судді Нікандрової
С.О.

при секретарі Єпішиній М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, посилаючись на
те, що вона є власником житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. 28.12.1991 року між її донькою
ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб. З часу реєстрації
шлюбу відповідач ОСОБА_2
зареєстрований в належному їй
житловому будинку. В 2007 році шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний і з
того часу відповідач забрав свої речі і
в житловому будинку не проживає, а
проживає за іншою адресою, для того щоб
знятися з реєстрації з попереднього
місця проживання не вживає жодних
заходів. Тому позивач просить суд
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, а
саме житловим будинком АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, але надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
просить задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, про розгляд справи
належним чином повідомлений за
останнім зареєстрованим місцем
проживання, про причини неявки суду не
повідомив. Відповідно до вимог ст.ст.
224, 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу
про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Управління
Державної міграційної служби в
Запорізькій області в судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву про
розгляд справи без участі представника
УДМС України в Запорізькій області за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1.

28.12.1991 року між донькою позивача ОСОБА_3
та відповідачем ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб. З часу реєстрації
шлюбу відповідач ОСОБА_2
зареєстрований в належному позивачу
житловому будинку як член сім'ї
власника будинку.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Частина друга статті 64 Житлового
кодексу передбачає, що до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони

постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.
Аналогічні положення щодо членів сім'ї
власника будинку (квартири) містить
частина четверта статті 156 Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що рішенням
Василівського районного суду від 18.08.1997
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був
розірваний, після чого відповідач
ОСОБА_2 забрав свої речі і тривалий час
з 1999 року не проживає в житловому
будинку, що підтверджується актом
обстеження від 14 лютого 2014 року.
Поважних причин відсутності
відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою
понад один рік судом не встановлено.
Відповідач не вживає заходів для того
щоб знятися з реєстрації з
попереднього місця проживання.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: Запорізька
область, Василівський район, село
Шевченко, вул. Миру, 50, підлягають
задоволенню, оскільки згідно з ч.2 ст.405
ЦК України встановлено, що більш ніж
рік відповідач не проживає за місцем
реєстрації, підстав для збереження за
ним житлового приміщення судом не
встановлено, тому він втратив право
користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 131, 208-209, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
Василівським районним судом за
письмовою заявою відповідача, яка
подається протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
С.О.Нікандрова