Справа № 352/190/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1285/2014
Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів
Вакарук В.М., Горейко М.Д.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю ОСОБА_2,-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Управління
Держкомзему в Тисменицькому районі
(правонаступник відділ
Держземагенства), Угринівської
сільської ради про визнання права
власності на 1/2 земельної ділянки, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності та поділ в натурі земельної
ділянки, визнання недійсним Державного
акту на право власності на земельну
ділянку за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 на рішення
Тисменицького районного суду від 23
квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тисменицького районного суду
від 23 квітня 2014 року задоволено позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Управління Держкомзему в
Тисменицькому районі (правонаступник
відділ Держземагенства), Угринівської
сільської ради про визнання права
власності на 1/2 земельної ділянки, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності та поділ в натурі земельної
ділянки площею 0,1282 га., а також визнання
недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу
спільного сумісного майна право
власності на 1/2 земельної ділянки, що в
с. Угринів, урочище «Біля радіозаводу»
Тисменицького району
Івано-Франківської області та
визначити частку земельної площі 0,641
га. внатурі (на місцевості).

Визначено за ОСОБА_3 в порядку поділу
спільного сумісного майна право
власності на 1/2 земельної ділянки, що в
с. Угринів, урочище «Біля радіозаводу»
Тисменицького району
Івано-Франківської області та
визначити частку земельної площі 0,641
га. внатурі (на місцевості).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
понесені нею документально
підтверджені судові витрати у розмірі 3
219 грн.

Апелянт незгідний з рішенням суду
першої інстанції вважає, що суд порушив
норми процесуального та матеріального
законодавства, суд не зупинив
провадження по справі на підставі його
заяви від 17.04.2014 року, і таке клопотання
в судовому засіданні не вирішував.

Вважає, що задоволення позову є
передчасним та незаконним, оскільки у
справі, позовною вимогою стоїть
визначення за ним особистою приватною
власністю на земельну ділянку, площею
0,1282 га., що в с. Угринів, урочище «Біля
радіозаводу» Тисменицького району
Івано-Франківської області, згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку від 07.12.2006 року
набутого за час шлюбу але за кошти
одного з подружжя.

Апелянт зазначає, що ним за свої
особисті кошти які взяв в банку в
кредит було придбано згідно договору
купівлі-продажу від 07.12.2006 року
земельну ділянку площею 0,1282 га. в с.
Угринів, урочище «Біля радіозаводу»
Тисменицького району
Івано-Франківської області. На
підставі даного договору згідно
рішення Угринівської сільської ради
був виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку від
30.08.2007 року.

В момент придбання земельної ділянки
ОСОБА_8 жодного відношення та інтересу
до такої не проявляла, і не цікавилась
її призначенням.

Позичальником по кредитному договору є
саме він, та саме на нього покладено
обов'язок повернення коштів, які ще
неповернуті, оскільки період
повернення по договору становить вже
після розірвання шлюбу. Апелянт вважає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним та прийнятим з неповним
з'ясуванням всіх обставин справи. Крім
того, на земельній ділянці міститься
майно третьої особи, яка не залучена до
участі у даній справі.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог повністю.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в серпні місяці
1990 р. позивачка уклала шлюб із
відповідачем ОСОБА_3 і зареєструвала
його в Богородчанському районному
ЗАГСІ.

В подружньому житті у них народилось
двоє дітей. Шлюб між сторонами
розірвано 08 лютого 2010 року рішенням
Івано-Франківського міського суду.

За час спільного, подружнього життя
вони з відповідачем у 2006 року за
спільні кошти придбали згідно
договору-купівлі продажу від 07.12.2006
року земельну ділянку площею 0,1282 га в с.
Угринів , урочище «Біля радіозаводу»,
Тисменицького р-ну , Івано-Франківської
області, у жителя цього села ОСОБА_4.

Для придбання вказаної земельної
ділянки на ім'я ОСОБА_3 в АКІБ
«УкрСиббанк» було оформлено кредит на
суму 39 200 (тридцять дев'ять тисяч двісті)
доларів США (кредитний договір № 0
від 07.12.2006 року.), за які вони і придбали
у ОСОБА_4 вказану земельну ділянку.
Позивачка виступила майновим
поручителем по вказаному договору , і
також передала в заставу зареєстровану
на її ім'я квартиру АДРЕСА_1, гараж та
підвал.

У 2007 році сторони розпочали спільне
будівництво житлового будинку на
придбаній нами земельній ділянці.

На підставі договору купівлі-продажу
від 07.12.2006 року рішенням Угринівської
сільської ради був виданий на ім'я
ОСОБА_3 Державний акт на право
власності на зазначену земельну
ділянку від 30.08.2007 року, посвідчений
підписами сільського голови та
виконуючим обов'язки заступника
начальника Управління земельних
ресурсів в Тисменицькому районі,
зареєстрований в Державних земельних
кадастрах за №39 .

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 СК України,
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є майно, яке
придбане за договором, який укладений в
інтересах сім'ї.

Відповідно до експертно-грошової
оцінки спірної земельної ділянки в с.
Угринів, урочище «Біля радіозаводу»,
вартість спірного об'єкту (земельної
ділянки) становить 82 390,00 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
Державний акт про право власності на
земельну ділянку від 30.08.2007 року Серія
ЯЕ № 843177 , який зареєстрований в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на земельну ділянку за
№ 39 виданий ОСОБА_3 на підставі
рішення Угринівської сільської ради
від 30.08.2007 року, яким визнано власником
земельної ділянки площею 0,1282 га.
відповідача ОСОБА_3 слід визнати
недійсними, оскільки порушено право
спільної сумісної власності подружжя
на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором, що також
передбачено ст. 372 ЦК України,
відповідно до якої у разі поділу майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 89 ЗК України,
співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї окремої частки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до висновку
будівельно-технічної експертизи від
16.01.2014 року №60/1/14 встановлено, що
представлену земельну ділянку можливо
розділити на дві ділянки. Кожна
земельна ділянка після розподілу буде
мати площу 0,641 га, що наводиться у схемі
розподілу земельної ділянки (додаток
№1).

Положеннями п. 22 Постанови Пленуму ВСУ
від 21.12.2007 року №11 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" вартість майна, що підлягає
поділу, визначається за погодженням
між подружжям, а при недосягненні згоди
- виходячи з дійсної його вартості на
час розгляду справи.

Згідно вимог ч. 1, ч. 4 ст. 42 ЗК України,
громадяни, яким жилий будинок,
господарські будівлі та споруди і
земельна ділянка належать на праві
спільної сумісної власності,
використовують і розпоряджаються
земельною ділянкою спільно.
Використання і розпорядження
земельною ділянкою, що належить
громадянам на праві спільної часткової
власності, визначаються
співвласниками цих об'єктів і
земельної ділянки пропорційно розміру
часток у спільній власності на даний
будинок, будівлю, споруду. Якщо згоди на
використання та розпорядження
спільною земельною ділянкою не
досягнуто, спір вирішується судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України,
земельна ділянка може знаходитись у
спільній власності з визначенням
частки кожного з учасників спільної
власності (спільна часткова власність)
або без визначення часток учасників
спільної власності (спільна сумісна
власність).

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення. У разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та
необхідність проведення поділу
земельної ділянки в рівних частках між
сторонами, які придбали її у шлюбі.

Доводи апелянта про наявність на
наданій земельній ділянці майна інших
осіб не можуть бути підставою для
скасування правильного по суті
судового рішення і не впливають на
інтереси третіх осіб, майно яких може
перебувати на земельній ділянці без
згоди її власника чи співвласника.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду
від 23 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:
І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

М.Д. Горейко