Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1078/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Кореняк В. К.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

10.06.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі : головуючого :
судді Суржика М.М.,

суддів : Бєлінської І.М., Савченко С.О.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду
м.Кіровограа від 21 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту припинення шлюбних
відносин та визнання майна особистою
приватною власністю,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про встановлення
факту припинення між ним та
відповідачкою шлюбних відносин з
серпня 2003 р., а також про визнання за ним
права власності на комплекс будівель.

Зазначив, що 21.08.1982 року між ним та
відповідачкою був укладений шлюб.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 25.04.2013 року шлюб між
сторонами розірвано, проте фактично
шлюбні відносини між ними були
припинені ще з серпня 2003 року. Після
припинення шлюбних відносин з
відповідачкою позивач збудував
комплекс будівель, розташованих за
адресою АДРЕСА_1, та вважає, що набув
право власності на ці забудови.

Рішенням суду в позові було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
суду в скарзі апелянт зазначив, що при
постановленні рішення судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам. Просив рішення
суду в частині відмови в задоволенні
позову щодо визнання права власності
скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої
інстанції на підставі досліджених
доказів правильно встановлено, що
21.08.1982 року між ним та відповідачкою був
укладений шлюб. Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 25.04.2013
року шлюб між сторонами розірвано,
проте фактично шлюбні відносини між
ними були припинені ще з серпня 2003 року.

На час розірвання шлюбу сторонами
розпочато будівництво торгівельного
павільйону в АДРЕСА_1. Вказане
приміщення є об'єктом і 12.07.2005 року
проведено його державну реєстрацію
права власності на позивача.

Відмовляючи в позові суд 1-ої інстанції
зазначив, що об'єкт збудований
сторонами до фактичного припинення
ними подружніх відносин у серпні 2003
року, в зв'язку з чим вказане майно
слід вважати таким, що належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності, а тому вимога про визнання
такого майна особистою приватною
власністю позивача не підлягає
задоволенню.

Зокрема, суд послався на договір про
постачання електричної енергії № 520м
від 13.06.2003 року, укладений між ВАТ
«Кіровоградобленерго» та позивачем, а
також на акт допуску в експлуатацію від
13.06.2003 року, які свідчать, що в червні 2003
року, тобто до припинення між сторонами
подружніх відносин, вже було допущено
в експлуатацію систему
електропостачання відповідного
торгівельного павільйону.

Послався суд також на наявність
висновку ОКП «Кіровоградське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» №4-942 від 24.09.2003 року
щодо прийняття в експлуатацію
торгівельного павільйону та
матеріалів інвентаризаційної справи
вказаного об'єкту.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується не цілком, оскільки суд не
звернув уваги на ту обставину, що
державна реєстрація будівель
проведена Кіровоградським ООБТІ 04.07.2005
року.

Крім того, в апеляційному суді позивач,
спростовуючи дійсність даного
договору, надав апеляційному суду
висновки почеркознавчої експертизи
від 27 травня 2014 року, проведеної в
рамках кримінального провадження, які
вказують на те, що підпис в договорі
вчинено не позивачем.

Колегія суддів вважає, що в суді
знайшло підтвердження обставина, що на
час припинення шлюбних відносин
будівництво мало місце, тобто, сторони,
як подружжя, спільними зусиллями та за
сумісні кошти проводили будівництво,
що дає підстави вважати, що забудова (чи
її частина) є спільним майном подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла переконання, що рішення суду є
законним та обгрунтованим,
постановленим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляції не спростовують
правильних висновків суду, а тому
рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Кіровограа від 21 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді