У х в а л а

іменем україни

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Дьоміної
О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
Третя Запорізька державна нотаріальна
контора, про стягнення суми, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 12 червня 2013 року та
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася
спадщина, до якої входило виконання
зобов'язань за договором позики від 20
червня 2006 року у розмірі 18 700 доларів
США, що станом на 05 лютого 2009 року
еквівалентно 143 990 грн. У серпні 2008 року
позивач пред'явив письмову вимогу
відповідачам про виконання указаного
зобов'язання. Того ж дня позивач
повідомив Третю Запорізьку державну
нотаріальну контору про вимоги
кредитора померлого, спадкоємців було
ознайомлено з його вимогами, проте вони
залишилися без відповідного
реагування. За таких обставин позивач
просив за рахунок спадкового майна
померлого ОСОБА_8 стягнути з
відповідачів на свою користь у рахунок
виконання зобов'язання за договором
позики від 20 червня 2006 року по 47 996 грн 67
коп. з кожного, а також судові витрати у
справі.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від
12 червня 2013 року позов залишено без
задоволення.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 15 квітня
2014 року рішення суду першої
інстанції змінено у частині правового
обґрунтування підстав для відмови у
позові.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої й
апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі і надавши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з того, що
обсяг відповідальності спадкодавця у
сумі 143 990 грн перед ОСОБА_4 перевищує
вартість частки спадщини, отриманої
відповідачами, що в силу вимог ст. 1282 ЦК
України є підставою для відмови у
позові.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази,
правильно встановив обставини справи,
в результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів, отже, рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 12
червня 2013 року у не зміненій частині та
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

О.О. Дьоміна

С.П. Штелик