Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2684/14
Головуючий у 1 інстанції: Парій
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 14 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Бердянського державного педагогічного
університету, третя особа: ректор
Бердянського державного педагогічного
університету Зарва Вікторія
Анатоліївна, про визнання наказів
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до
Бердянського державного педагогічного
університету, про визнання наказів
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з 11 травня 2012
р. він працював у відповідача на посаді
доцента кафедри економіки
підприємства та економічної теорії та
призначений завідувачем тієї ж
кафедри. З 11 червня 2012 року був
переведений на посаду

декана факультету економіки та
управління тимчасово до обрання за
конкурсом. З 10 листопада 2012 року було
продовжено термін роботи на посаді
декана факультету економіки та
управління, як обраного за конкурсом з
укладенням контракту. З 02 вересня 2013
року був прийнятий на посаду професора
кафедри економіки підприємства та
економічної теорії на 0,5 ставки за
сумісництвом по 30 червня 2014 року р.

З 19 листопада 2013 року наказом № 238/06 був
звільнений з посади декана факультету
економіки та управління за ст. 36 п. 1
КЗпП України за згодою сторін. Наказом
№ 239/06 від 19 червня 2014 року його
переведено на посаду професора кафедри
економіки підприємства та
економічної теорії на 0,5 ставки по 30
червня 2014 року за строковим трудовим
договором.

Звільнення та переведення вважає
незаконним, оскільки не подавав до
адміністрації відповідача письмової
заяви про звільнення з посади декана
економіки та управління за угодою
сторін, а під час ознайомлення з
наказом № 238/06 від 19 листопада 2013 року
про звільнення за згодою сторін
письмово зазначив, що не згоден з ним.
Між ним та відповідачем не було
досягнуто жодної домовленості про
умови та дату звільнення. Переведення
проведено без дотримання порядку,
передбаченого ст. 32 КЗпП України, без
його згоди. Переведення здійснено
внаслідок незаконного звільнення з
посади декана. За час вимушеного
прогулу просить стягнути середній
заробіток виходячи з довідки про
заробітну плату наданої відповідачем
№ 44 від 12 лютого 2014 року з урахуванням
надбавки за складність, яка зазначена в
розрахункових листах за вересень 2013
року в сумі 984.00 грн. та за жовтень 2013
року - в сумі 855,65 грн. Розмір середнього
за день заробітку визначив в розмірі
325,13 грн.. Вказує, що починаючи з 20
листопада 2013 року він не може
виконувати свої посадові обов'язки як
декан факультету економіки та
управління. Його офіційно звільнили з
цієї посади, зробили запис до трудової
книжки та змінили замок до його
кабінету, в якому залишились його
особисті речі та наукові напрацювання.
Відповідач позбавив гарантованого
Конституцією України права на працю та
можливості заробляти собі на життя. Дії
відповідача призвели до моральних
страждань, він втратив душевний спокій,
постійно перебуває у роздратованому
стані, зазначені страждання можуть
негативно відобразитися на його
здоров'ї. моральну шкоду оцінює в 20000
грн.

Посилаючись на ці обставини, просив
визнати незаконним наказ №238/06 від 19
листопада 2013 року р. про звільнення та
наказ №239/06 від 19 листопада 2013 року про
переведення; поновити його на роботі
на посаді декана факультету економіки
та управління в Бердянському
державному педагогічному
університеті; поновити його на роботі
на посаді професора кафедри економіки
підприємства та економічної теорії на
0,5 ставки за сумісництвом по 30 червня 2014
року в Бердянському державному
педагогічному університеті; стягнути
з відповідача середній заробіток по
займаній посаді за час вимушеного
прогулу з 20 листопада 2013 року по час
поновлення на роботі; стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі
20000,00 грн..

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 квітня
2014 року відмовлено у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
в особі представника ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3, заперечення представника
відповідача та третьої особи ОСОБА_5,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 працював у Бердянському
державному педагогічному університеті
на посаді доцента кафедри економіки
підприємства та економічної теорії та
був призначений завідуючим цієї
кафедри з 11 травня 2012 р.

17 травня 2012 року йому присвоєно звання
доцента.

12 червня 2012 року він був переведений на
посаду

декана факультету економіки та
управління тимчасово до обрання за
конкурсом.

01 вересня 2012 року його призначено
завідувачем кафедри економіки
підприємства та економічної теорії по
30 червня 2013 року на умовах погодинної
оплати в обсязі 100 годин на рік.

З 10 листопада 2012 року було продовжено
термін роботи на посаді декана
факультету економіки та управління, як
обраного за конкурсом з укладенням
контракту.

З 02 вересня 2013 року він був прийнятий на
посаду професора кафедри економіки
підприємства та економічної теорії на
0,5 ставки за сумісництвом по 30 червня 2014
року та призначений завідувачем
кафедри економіки підприємства та
економічної теорії по 30 червня 2014 року
на умовах погодинної оплати в обсязі 100
годин на рік.

19 листопада 2013 року за наказом № 238/06
ОСОБА_2 був звільнений з посади декана
факультету економіки та управління за
ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін.

У зв'язку зі звільненням з посади
декана за наказом № 239/06 від 19 червня 2014
року його переведено на посаду
професора кафедри економіки
підприємства та економічної теорії
на 0,5 ставки по 30 червня 2014 року за
строковим трудовим договором, що
підтверджено записами його трудової
книжки (а.с. 4, 5, 8-10) .

Як установлено судом, розпорядженням
декана факультету економіки та
управління Бердянського державного
педагогічного університету ОСОБА_2 від
22 жовтня 2013 року № 13 було відсторонено
від виконання обов'язків завідувача
кафедри ОСОБА_6 та покладено обов'язки
завідувача кафедри на іншу особу. Це
розпорядження було скасовано наказом
ректора 222/06 від 24 жовтня 2013 року, ОСОБА_2
оголошено догану. ОСОБА_2 оскаржив
зазначений наказ ректора до комісії по
трудовим спорам Бердянського
державного педагогічного
університету, але рішенням комісії по
трудовим спорам наказ 222/06 від 24 жовтня
2013 року визнаний правомірний і ОСОБА_2
відмовлено у задоволенні заяви про
скасування цього наказу (а.с. 50-51).

14 листопада 2013 року на ім'я ректора
університету надійшло колективне
звернення від працівників кафедр
факультету економіки та управління зі
скаргою на дії декана факультету
ОСОБА_2 (а.с. 52-57).

Ректор університету Зарва В.А.
ознайомила декана ОСОБА_2 з цією
скаргою-зверненням та повідомила, що за
цією скаргою вона зобов'язана винести
питання про його відповідність
займаній посаді на розгляд Вченої ради
університету, яке заплановане на 28
листопада 2013 року.

18 листопада 2013 року ОСОБА_2 подав
ректору Бердянського державного
педагогічного університету власноруч
написану заяву про звільнення, в якому
зазначив - «звільнити за особистим
бажанням за згодою сторін» (а.с. 40).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є угода сторін.

За умовами п.6.2.2. Контракту з
педагогічним, науково-педагогічним
працівником Бердянського державного
педагогічного університету, що є у
державній власності, який був
укладений 09 листопада 2012 року між
Бердянським державним педагогічним
університетом та ОСОБА_2, контракт може
бути розірваний за угодою сторін за п.1
ст. 36 Кодексу про працю України (а.с. 44-47).

19 листопада 2013 року за наказом № 238/06
ОСОБА_2 звільнений з посади декана
факультету економіки та управління за
п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою
сторін(а.с. 42).

Крім того, у зв'язку з його звільненням
з основної роботи, за наказом № 239/06 від
19 червня 2014 року ОСОБА_2 був переведений
на посаду професора (без вченого
звання) кафедри економіки підприємства
та економічної теорії на 0,5 ставки по
30 червня 2014 року за строковим трудовим
договором і залишений завідувачем
цієї кафедри на умовах погодинної
оплати по 30 червня 2014 року зі
збереженням доплат і надбавки (а.с. 41).

Проте при ознайомлені з наказами
ОСОБА_2 зазначив, що з ними він не
згоден.

Доводи апелянта про те, що його
звільнення та переведення є
незаконним, оскільки він не подавав
відповідачу письмової заяви про
звільнення з посади декана економіки
та управління за угодою сторін, між ним
та відповідачем не було досягнуто
жодної домовленості про умови та дату
звільнення, переведення проведено без
його згоди, спростовані дослідженими
судом доказами.

Так, свідок Зарва В.А. (третя особа у
справі) пояснила, що до розгляду Вченою
радою університету питання про
відповідність ОСОБА_2 займаній посаді,
він особисто 18 листопада 2013 року подав
їй - ректору Бердянського державного
педагогічного університету, заяву про
звільнення за особистим бажанням за
згодою сторін. Оскільки в заяві він не
поставив дату звільнення та дату
написання заяви про звільнення, вона
через свого помічника запропонувала
уточнити заяву, поставивши дату, або
переписати заяву. Проте, він
відмовився, зазначивши, що заяву
написав правильно і заява повинна бути
розглянута по суті. Тому, заява в той же
день була зареєстрована у відділі
кадрів, а наступного дня -19 листопада
2013 року за наказом № 238/06 він був
звільнений з посади декана та
переведений на посаду професора (без
вченого звання) кафедри економіки
підприємства та економічної теорії
на 0,5 ставки по 30 червня 2014 року за
строковим трудовим договором, яку він
займав за сумісництвом, і залишений на
посаді завідуваючого цієї кафедри на
умовах погодинної оплати по 30 червня 2014
року зі збереженням доплат і надбавки.

Зазначені обставини підтверджені
також поясненнями свідків ОСОБА_5 -
начальника відділу кадрів
університету, ОСОБА_7 - проректора
університету з науково-педагогічної
роботи, ОСОБА_8 - помічника ректору
університету, ОСОБА_9 - провідного
фахівця відділу кадрів університету.

Згідно зі ст 32 КЗпП України переведення
на іншу роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, а також
переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу
роботу і не потребує згоди працівника
переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.

У зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Відповідно до ст. 33 КЗпП України
встановлено, що тимчасове переведення
працівника на іншу роботу, не
обумовлену трудовим договором,
допускається лише за його згодою.

Суд першої інстанції дослідивши
обставини справи, доводи і заперечення
сторін, дав належну оцінку наданим
сторонами доказам у їх сукупності та
дійшов до правильного висновку про
відмову у задоволенні позову, оскільки
звільнення з роботи відбулося за його
письмовою заявою про звільнення за
згодою сторін, яка була узгоджена з
керівництвом університету; порушення
процедури переводу не було, у зв'язку з
тим, що фактично переведення позивача
на іншу роботу не відбулося і істотні
умови його праці не змінювалися.

З огляджу на зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
обставинам справи та вимогам КЗпП
України, тому підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 квітня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: