Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/4588/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Сингаївський Олександр Павлович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Якухно О.М.

суддів
Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Ямкової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» про виплату щомісячної
премії, стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахунку та
моральної шкоди за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 09 квітня 2014 року,-

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 14
січня 2000 року по 22 квітня 2011 року він
перебував у трудових відносинах з
відповідачем і працював на посаді
юрисконсульта Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» (далі ПАТ
«Укртелеком»). Згідно наказу №197-к від
22.04.2011 року ОСОБА_2 звільнений з посади
юрисконсульта відповідно до п.1 ст. 36
КЗпП України, за згодою сторін. В
порушенні чинного законодавства
позивач не отримав під час роботи та
звільнення премії за квітень 2011 року.
Посилаючись на вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача 360,40 грн.
премії за квітень 2011 року, яка
безпідставно не була виплачена йому
під час перебування у трудових
відносинах із відповідачем, 107 704,40 грн.
середнього заробітку за час затримки
виплати премії за період з 08.05.2011 по
20.05.2013 та моральної шкоди в розмірі 6 000
грн., що загалом становить 114 064 грн. 80
коп., разом з будь-якими податками, що
можуть нараховуватись.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 09 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» на користь ОСОБА_2
невиплачену премію за квітень 2011 року в
розмірі 360,40 грн., середній заробіток за
час затримки розрахунку з 08.05.2011 по
20.05.2013 в сумі 107 704 грн. 40 коп. та 500
гривень на відшкодування моральної
шкоди, а всього 108 564 (сто вісім тисяч
п'ятсот шістдесят чотири) гривень 80
копійок.

В апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити у повному обсязі за
безпідставністю. Вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а саме, не враховано, що позивач
не має права на премію згідно
колективного договору, оскільки був
звільнений і не перебував у штаті
підприємства, а новий договір є
цивільно-правовим.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 14 січня
2000 року по 22 квітня 2011 року перебував у
трудових відносинах з відповідачем
(а.с.9) і працював на посаді
юрисконсульта Регіонального центру
технічної експлуатації транспортної
телекомунікаційної мережі № 2
м.Вінниця філії «Дирекція первинної
мережі ВАТ «Укртелеком», яке
перейменовано на Публічне акціонерне
товариство «Укртелеком» (далі РЦТЕТТМ-2
ПАТ «Укртелеком»).

Згідно наказу РЦТЕТТМ-2 ПАТ
«Укртелеком» за № 197-к від 22.04.2011 року
ОСОБА_2 звільнений з посади
юрисконсульта відповідно до п.1 ст.36
КЗпП України, за угодою сторін (а. с.12).

26 квітня 2011 року між позивачем та
РЦТЕТТМ-2 ПАТ «Укртелеком» укладено
строковий трудовий договір на
виконання трудових функцій
юрисконсульта терміном дії з 26 квітня
2011 року по 29 липня 2011 року, який
припинено 20 травня 2011 року (а.с.10, 22, 142).

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що зміни до п.3.6
Колективного договору є недійсними,
оскільки погіршують становище
працівників, та вважав достатнім для
нарахування премії допущення позивача
до роботи за іншим трудовим договором
на час виплати премії.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду, зважаючи на таке.

Порядок та умови виплати премії
встановлені главою VII КЗпП України,
Законом України «Про оплату праці».

Працівник має право на оплату своєї
праці відповідно до актів
законодавства і колективного
договору на підставі укладеного
трудового договору (ст.21 Закону України
«Про оплату праці».

Стаття 2 Закону України «Про оплату
праці» визначає поняття основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

За змістом ч.2, 3 та 4 ст.97 КЗпП України
умови запровадження та розміри премій
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством. Конкретні розміри
премій встановлюються власником або
уповноваженим ним органом з
урахуванням вимог, передбачених ч.2
цієї статті. Власник або уповноважений
ним орган чи фізична особа не мають
права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці,
що погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами, колективними
договорами.

Відповідно до пункту 1.3 Додатку № 5
«Положення про преміювання за
основними результатами господарської
діяльності» до Колективного договору
ВАТ «Укртелеком» який діяв у ВАТ «
Укртелеком» у 2006-2011 роках, в редакції на
2011 рік (далі - Положення), зазначено, що з
метою посилення колективної та
особистої заінтересованості у
досягненні найбільш високих кінцевих
результатів роботи колективам
структурних підрозділів філій може
виділятися загальна сума премії.
Виділена сума премії розподіляється
між працівниками підрозділу
відповідно до їх особистого внеску в
загальні результати праці.

Пунктами 3.5-3.8 додатку № 5 Положення
вказано, що премії не нараховуються
прийнятим працівникам, які не
відпрацювали повний місяць, а премія за
основними результатами господарської
діяльності нараховується на заробітну
плату за фактично відпрацьований час з
урахуванням доплат та надбавок, в тому
числі за високі досягнення в праці.

Премія за результатами господарської
діяльності не нараховується
працівникам, які припинили трудову
діяльність в товаристві та на момент
виплати премії не значаться в
обліковому складі (п.3.6 додатку
Положення).

Отже, з аналізу вказаних норм
вбачається, що працівнику гарантується
оплата праці, мінімальний розмір якої
встановлюється законами.

Законодавством не визначено
обов'язковий характер виплати премій,
порядок такої виплати та їх розміри,
право на встановлення яких покладено
на роботодавця та трудовий колектив
шляхом закріплення зазначених умов у
колективному договорі, а тому висновок
суду про недійсність доповнень до п.3.6
додатку № 5 Положення у зв'язку із
погіршенням становища працівників
порівняно з чинним законодавством і
угодами є безпідставним.

Позивач посилається на те, що він
безперервно продовжив трудову
діяльність на підприємстві, тобто
факту її припинення не має, та на момент
виплати премії повинен був значитися в
обліковому складі згідно п.2.1
Інструкції зі статистики кількості
працівників, затвердженої наказом
Держкомітетом статистики України від
28.09.2005 року № 286, а тому має право на
виплату премії за попереднім договором
по 22 квітня 2011 року згідно п.3.6 додатку
№ 5 до Положення.

Дане твердження колегія суддів вважає
помилковим.

Так, відповідно до ст.116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають
бути виплачені не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Вказана стаття встановлює обов'язок
роботодавця виплатити належні
працівнику суми в день звільнення, а
тому наявність права на відповідні
виплати та їх розмір повинен
визначатися саме на період трудової
діяльності по день звільнення і не
пов'язується із виникненням інших
трудових правовідносин між сторонами,
в т.ч. і новими обставинами. В день
звільнення 22 квітня 2011 року одні
правовідносини між сторонами
припинилися, а з 26 квітня 2011 року
виникли нові правовідносини.

Наказ № 71 про преміювання працівників
РЦТЕТТМ-2 за квітень винесено 29 квітня
2011 року, а премія виплачена 07 травня 2011
року, що не заперечують сторони, тобто
станом на 22 квітня 2011 року (день
звільнення за безстроковим трудовим
договором) рішення про виплату премії
не приймалося, а станом на 29.04.2011 року та
07.05.2011 року ОСОБА_2 припинив трудову
діяльність по безстроковому трудовому
договору і на день виплати премії не
значився у штатному розписі
підприємства на цій посаді, яка
виведена із штату (а.с.112), а тому йому
премія правомірно не нараховувалася за
період з 01 по 22 квітня 2011 року у
відповідності до п.3.6 розділу ІІІ
«Організація преміювання» додатку № 5
Положення.

Укладення іншого строкового трудового
договору з РЦТЕТТМ-2 ПАТ «Укртелеком»
26.04.2011 рок не продовжує дію
попереднього безстрокового трудового
договору і не створює правових
наслідків для перерахунку виплат за
останнім після звільнення, тобто між
сторонами виникли нові права та
обов'язки, які не мають зворотної дії на
попередній трудовий договір. Це є новий
строковий трудовий договір на період
тимчасово відсутнього працівника,
укладений на нових умовах, які не
передбачають виплату зазначеної
премії згідно п.2.6 Положення про оплату
праці окремих працівників за
категоріями «керівники» та
«професіонали», з якими укладається
строковий трудовий договір,
затвердженого наказом ВАТ
«Укртелеком» № 559 від 30.12.2010 року
(а.с.161-162) та породжує нові
правовідносини між сторонами.

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що укладення
строкового трудового договору між
ОСОБА_2 та ПАТ «Укртелеком» з 26.04.2011 року
не надає права на отримання премії за
період роботи з 01 по 22 квітня 2011 року за
попереднім трудовим договором.

Оскільки судом не встановлено підстав
для задоволення вимог про стягнення
премії, то не можуть бути задоволені
вимоги про стягнення середнього
заробітку за час затримки у розрахунку
та моральної шкоди на підставі ст.ст.117,
237-1 КЗпП України.

Доводи апелянта про укладення
цивільно-правової угоди між сторонами
26.04.2011 року спростовуються змістом
трудового договору (а.с.10), який має всі
ознаки трудового договору визначені у
ст.21 КЗПП України : виконання трудових
функцій (п.1 Предмету договору),
підлягання правилам внутрішнього
трудового розпорядку (п.1 робочого
часу), виплата заробітної плати (п.1
розміру, порядку і строку оплати),
забезпечення умов праці (п.2 робочого
часу), та рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 10.07.2012
року, частково зміненим рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 03 жовтня 2012 року, якими
встановлено перебування ОСОБА_2 у
трудових відносинах з відповідачем по
письмовому строковому договору.

На підставі викладеного, рішення суду
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового - про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316,
319 , 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 09 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» про виплату
щомісячної премії, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий Судді