АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3528/14 Справа: №
643/3671/14-ц Категорія: «інші справи»
Головуючий 1 інстанції:
Задорожна А.М Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової
О.Ю., Малінської С.М.,

при секретарі:
Новокщоновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 09 квітня 2014 року по справі
за скаргою ОСОБА_1, заінтересована
особа ОСОБА_2, на дії та бездіяльність
державних виконавців Московського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, -

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою, в обґрунтування якої
зазначив, що рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 21
листопада 2011 року та рішенням
апеляційного суду Харківської області
15 березня 2012 року з нього на користь
ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання
неповнолітньої сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн.
щомісячно. 08 вересня 2012 року, 23
листопада, 18 грудня 2013 року та 26 лютого
2014 року ним було направлено до
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
(Московський ВДВС ХМУЮ) о заяви, в яких
він просив повідомити, чи перебуває в
провадженні відділу виконавче
провадження про стягнення з нього на
користь ОСОБА_2 аліментів, розмір його
заборгованості та надати реквізити для
її погашення. Посилаючись на те, що у
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем не було направлено йому
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження, вказані
звернення розглянуті не були і жодної
відповіді на них він не отримав, ОСОБА_1
просив визнати бездіяльність
державних виконавців Московського
ВДВС ХМУЮ Чернової М.А. та Потій А.М
протиправною та зобов'язати
Московський ВДВС ХМУЮ надати йому
розрахунковий рахунок для погашення
заборгованості за виконавчим
провадженням, відкритим на підставі
виконавчого листа №2-4600/11, виданого 24
квітня 2012 року Московським районним
судом м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 09 квітня 2014 року в
задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив ухвалу
скасувати, постановити нову ухвалу,
якою скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_6, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив із того, що
дії державного виконавця Московського
ВДВС ХМУЮ, вчинені ним під час
виконання виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів на неповнолітню дитину,
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження»,
неправомірної бездіяльності державним
виконавцем не допущено, а тому відсутні
підстави для задоволення скарги .

Проте погодитись з такими висновками
не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року N 606-XIV (Закон N 606-XIV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону N 606-XIV державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 11 Закону N 606-XIV
встановлено, що державний виконавець:
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Частиною 1 ст. 31 Закону N 606-XIV
передбачено, що копії постанов
державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам
із супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про
звернення громадян» від 2 жовтня 1996
року N 393/96-ВР закріплено право
громадян України звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності,
засобів масової інформації, посадових
осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності,
об'єднань громадян, до повноважень
яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати
рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань) (ст.
15 Закону N 393/96-ВР).

Як убачається із матеріалів справи, 24
квітня 2012 року Московським районним
судом м. Харкова було видано виконавчий
лист № 2-4600/11 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн.
щомісячно, починаючи з 24 червня 2011 року
і до досягнення дитиною повноліття.

02 липня 2012 року вказаний виконавчий
лист було пред'явлено ОСОБА_2 для
виконання до Московського ВДВС ХМУЮ.

Постановою державного виконавця
Московського ВДВС ХМУЮ Чернової М.А.
від 02 липня 2012 року було відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-4600/11 від 24 квітня
2012 року.

08 вересня 2012 року, 23 листопада та 18
грудня 2013 року, а також 26 лютого 2014 року
ОСОБА_1, який є боржником у
вищевказаному виконавчому
провадженні, було направлено до
Московського ВДВС ХМУЮ заяви, в яких
він просив повідомити, чи перебуває в
провадженні відділу виконавче
провадження про стягнення з нього на
користь ОСОБА_2 аліментів, розмір його
заборгованості та надати реквізити для
її погашення.

Жодних доказів на підтвердження
направлення державним виконавцем у
встановлений ст. 25 Закону N 606-XIV строк та
у передбаченому ст. 31 цього закону
порядку на адресу ОСОБА_1 копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 02 липня 2012 року, а також
доказів, які б свідчили про розгляд
вищевказаних заяв ОСОБА_1 та його
належне повідомлення про наслідки їх
розгляду, державним виконавцем не
надано і матеріали справи не містять.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про те,
суб'єктом оскарження не допущено
бездіяльності, яка відповідно до вимог
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, є неправомірною,
оскільки порушує права ОСОБА_1, який є
стороною виконавчого провадження.

З огляду на викладене апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції - зміні, з частковим
задоволенням скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність державного виконавця
Московського ВДВС ХМУЮ.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 09 квітня 2014 року змінити.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця Московського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Чернової Марини Анатоліївни
щодо належного інформування ОСОБА_1 про
відкриття виконавчого провадження №
34310553 за виконавчим листом № 2-4600/11,
виданим 24 квітня 2012 року Московським
районним судом м. Харкова, про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та щодо належного розгляду
звернень ОСОБА_1 від 08 вересня 2012 року, 23
листопада та 18 грудня 2013 року, а також 26
лютого 2014 року.

В іншій частині ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді