АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року.
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
заочне рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 17 лютого
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Банк звернувся із
позовом до відповідача, на
обґрунтування якого зазначив, що 13
липня 2008 року між сторонами був
укладений кредитний договір №
К3ХRRG04760188, за яким відповідач отримав
кредит у розмірі 2636,40 грн. зі сплатою 0,12
% річних за користування кредитом.

Відповідач не виконує зобов'язань за
кредитним договором, тому, позивач
просив стягнути на свою користь із
відповідача 31033,99 грн. заборгованості
за кредитним договором та 310,34 грн.
судових витрат.(а.с.1-20)

Заочним рішенням Святошинського
районного суду міста Києва від 17 лютого
2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
задоволено. (а.с.41-44)

В апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову. Обґрунтовуючи
скаргу апелянт зазначив, що судом
розглянуто позовну заяву, яка не
підписана уповноваженою особою Банку,
а також Святошинський районний суд
міста Києва не врахував порушення
позивачем п. 5.6 кредитного договору, за
яким визначено перелік судів для
вирішення спорів між сторонами за
даним договором, крім того судом не
враховано часткове погашення
заборгованості відповідачем, в тому
числі за рахунок реалізації заставного
майна, а також можливого урегулювання
спору шляхом отримання банком
страхового відшкодування. (а.с.61-66)

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 підтримали скаргу і
просили її задовольнити, представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» - Хитрова Л.В.
заперечувала проти скарги і просила її
відхилити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст.
207 ЦК України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК
України договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Судом встановлено, що 13 липня 2008
року між сторонами був укладений
кредитний договір № k3xrRG04760188, за яким
відповідач отримав кредит у розмірі 2
636,40 грн. строком до 13 січня 2009 року
включно на придбання товару зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0.12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.(а.с.4-10)

Відповідно до Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
укладений договір складався із
письмової заяви позичальника від 13
липня 2008 року, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам та Тарифами.
(а.с. 4-10)

Факт ознайомлення із умовами і
тарифами кредитування, отримання
відповідачем Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам та тарифів
банку за вищевказаним кредитним
договором і згода відповідача на
отримання банківських послуг, а відтак
і укладення кредитного договору,
підтверджується підписаною
відповідачем ОСОБА_1 письмовою заявою
від 13 липня 2008 року.(а.с. 5)

Так, відповідач ОСОБА_1 у поданій
ним заяві від 13.07.2008 року просив надати
йому картковий кредит 2636.40 грн. до 13
січня 2009 року зі сплатою 0.12 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом. 13 липня 2008 року ОСОБА_1
отримав картку. (а.с. 4)

За витягом з кредитної картки за
період з 13 липня 2008 року до 10 січня 2009
року відповідач ОСОБА_1 неодноразово
отримував від Банку кредитні кошти.(а.с.
3)

Цих обставин, укладання
кредитного договору, отримання за ним
грошей, наявність непогашеної
заборгованості ОСОБА_1 не заперечував і
в апеляційному суді.

За положеннями п.п. 2.3-2.5, 3.3, 5.1, 5.3
вищевказаних Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, які є
невід'ємною частиною укладеного
сторонами кредитного договору,
відповідач мав погашати
заборгованість по кредиту, процентам
за його використання, перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
пеню у розмірі 1.25% від суми
простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочення,
крім того - штраф у розмірі 500 грн. при
порушення строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань більш
ніж на 30 днів + 5% від суми позову.(а.с. 5-10)

За п.п. 5.4, 5.5 вищеназваних Умов,
нарахування неустойки за кожен випадок
порушення зобов'язань, передбаченої
п.п. 5.1-5.3 здійснюється протягом трьох
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно бути виконане
Позичальником. Терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотках за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюються сторонами тривалістю 5
років.(а.с. 10)

Таке положення кредитного
договору про збільшення позовної
давності за домовленістю сторін
відповідає вимогам ст.259 ЦК України.

Право Банку надати кредит на
визначених сторонами умовах
підтверджується наданими до суду
доказами, зокрема: ліцензією,
свідоцтвом про реєстрацію та
Статутом.(а.с. 14-19)

Оскільки за положеннями п. 5.3
вищевказаних Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам, які є
невід'ємною частиною укладеного
сторонами кредитного договору,
передбачено обов'язок відповідача
сплатити штрафи 500 грн. за фіксованою
ставкою та штраф, який розраховується
за умовами договору виходячи з 5% від
суми позову, що свідчить про розрахунок
штрафних санкцій виходячи з фіксованої
суми, а не за період заборгованості,
тому в цій частині вимог підстав для
застосування п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України не
вбачається.

Зважаючи на положення п. 5.5
вищеназваних Умов, які є невід'ємною
частиною кредитного договору та
наявність непогашеної відповідачем
кредитної заборгованості, колегія
суддів відхилила заяву відповідача про
застосування строку позовної давності
до заявлених позивачем вимог.

Доказів погашення існуючої за
вищевказаним кредитним договором
заборгованості або її зменшення
порівняно із розрахунками, наданими
позивачем, на час розгляду справи судом
відповідач не надав, не встановлено
таких і в судовому засіданні.

Розрахунок неустойки за
несвоєчасне виконання зобов'язання
(пені) за несвоєчасне погашення
основного боргу виконаний позивачем з
10.09.2008 року до 20.08.2013 року, тобто поза
межами обумовленої сторонами
трьохрічної позовної давності (п.5.4
Умов), крім того розмір пені в сумі 26 931.62
грн. колегія суддів визнала таким, що
значно перевищує розмір
заборгованості, яка складає 2 147.40 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. За змістом вказаної
норми, зменшення розміру неустойки - це
право суду. Суд може прийняти рішення
про зменшення розміру неустойки як за
власною ініціативою, так і за
клопотанням відповідача.

Іншого законодавчого врегулювання
питання щодо встановлення
справедливого розміру неустойки за
прострочення виконання позичальниками
- фізичними особами грошових
зобов'язань у відносинах споживчого
кредитування, у т.ч. на виконання
рішення Конституційного суду України
від 11 липня 2013 року по справі N 7-рп/2013, на
час розгляду справи судом, не
встановлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
зменшення розміру визначеної
позивачем неустойки (пені), що підлягає
стягненню, враховуючи при цьому,
зокрема, занадто високий її розмір,
порівняно зі збитками позивача, яких
останній зазнав від прострочення
виконання зобов'язання, ступінь
виконання зобов'язання боржником, не
лише майнові, але і інші інтереси
сторін, які заслуговують на увагу та
визначила її в розмірі 2 000 грн.

При цьому колегія суддів зважила на
відсутність інших об'єктивних даних
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання.

Доводи ОСОБА_1 про неврахування
районним судом квитанції на суму 702.92
грн. погашення пені колегія суддів
відхилила, оскільки за наявною у справі
розпискою від 13.01.2014 року ОСОБА_1 під
особистий підпис був повідомлений про
розгляд справи судом 17.02.2014 року, коли
було ухвалено оскаржуване рішення,
проте в судове засідання не з'явився і
зазначену квитанцію до районного суду
не надав. (а.с. 37-39, 68)

До суду не надано доказів отримання
кредитором страхового відшкодування
за вищевказаним кредитним договором №
k3xrRG04760188 від 13 липня 2008 року, не
встановлено таких і в судовому
засіданні, тому колегія суддів
відхилила відповідні доводи апелянта.
Докази погашення заборгованості за
рахунок заставного майна відсутні.

Таким чином, право кредитора
вимагати повернення кредитних коштів
та обов'язок боржника сплатити 6 102.37
грн. заборгованості за кредитним
договором № k3xrRG04760188 від 13 липня
2008 року за період з 10.09.2008 року до 20.08.2013
року, з яких: 2147.40 грн. заборгованість за
основною сумою кредиту, 0.97 грн. сума
заборгованості по сплаті процентів за
користування кредитом, 2000 грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором, 500 грн. штрафу(фіксована
частина) та 1454.00 грн. штрафу
розрахованого від суми заборгованості
за несвоєчасне повернення кредиту та
процентів, передбачені і відповідають
змісту Заяви про надання кредиту та п.п.
2.3-2.5, 3.3, 5.1, 5.3 - 5.5 укладеного Банком і
ОСОБА_1 договору кредиту від 13 липня 2008
року.(а.с. 3-10)

З такими умовами за кредитним
договором ОСОБА_1 погодився під час
його укладення, про що свідчить його
підпис. Факт підписання договору
апелянт не заперечував і в суді
апеляційної інстанції

Доводи відповідача не можуть
бути визнані підставою для його
звільнення від зобов'язання за
укладеним ним кредитним договором.

На підстав ст. 88 ЦПК України слід
стягнути із відповідача на користь
позивача 229.40 грн. судового збору за
розгляд справи районним судом сплата
якого підтверджена платіжним
дорученням. (а.с. 20)

Інші доводи скарги цих висновків
не спростовують тому колегія суддів їх
відхилила.

Зважаючи на вищевикладене,
колегія суддів не погодилась із
висновком районного суду про
задоволення позову в повному обсязі,
оскаржуване рішення на підставі ч. 2 ст.
314 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п.
3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 17 лютого 2014 року
змінити, у зв'язку з цим резолютивну
частину викласти в наступній редакції:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_1, і.н. НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1
на користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» ()
заборгованість за кредитним договором
№ k3xrRG04760188 від 13 липня 2008 року:

- 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 40 коп.
заборгованість за основною сумою
кредиту;

- 0 (нуль) грн. 97 коп. сума заборгованості
по сплаті процентів за користування
кредитом;

- 2 000 (дві тисячі) грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором;

- 500 (п'ятсот) грн. штрафу (фіксована
частина);

- 1454 (одна тисяча чотириста п'ятдесят
чотири) грн. 00 коп. штрафу розрахованого
від суми заборгованості за несвоєчасне
повернення кредиту та процентів та 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.
судового збору за розгляд справи
районним судом, а всього - 6 331 (шість
тисяч триста тридцять одна) грн. 77 коп.

В іншій частині позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/8573/2014

Головуючий у першій інстанції
-МакаренкоВ.В.

Доповідач Левенець Б.Б.