Справа №
№
провадження: 2/230/1435/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

20 червня 2014 року Єнакіївський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко
Л.В.

при секретарі - Здебської Т.М.

за участю сторін:

представника відповідача -
Непрозванних С.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Єнакієве цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
"Житлово-ремонтне управління № 3" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2014 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
відповідача Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог позивач вказує, що 01
листопада 2012 року вона була прийнята на
посаду інспектора з кадрів до
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3». 01
вересня 2013 року позивач була
переведена виконуючим обов'язки
головного інженера на цьому ж
підприємстві. 06 травня 2014 року позивач
була звільнена на підставі п. 1 ст. 36
Кодексу законів про працю України за
згодою сторін заднім числом 30 квітня 2014
року. Позивач вважає, що звільнена
незаконно, заяву про звільнення від 30
квітня 2014 року написала під тиском
директора, згода сторін щодо
звільнення не була досягнута, фактично
позивач працювала по 06 травня 2014 року.
За таких обставин позивач просить
поновити на посаді виконуючого
обов'язки головного інженера
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3»,
скасувавши наказ про звільнення № 169
від 30 квітня 2014 року, стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу, відшкодувати
моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

У судове засідання позивач до суду не
з'явилася, проте, даючи пояснення у
попередніх судових засіданнях,
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі з підстав, зазначених у позовній
заяві, просила суд задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав та пояснив, що при звільненні
позивача за п. 1 ст. 36 Кодексу
законів про працю України відповідачем
були дотримані вимоги чинного
законодавства, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 пояснила, що працює інспектором
з кадрів у Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3», 24
квітня 2014 року позивач ОСОБА_2 надала їй
заяву про звільнення, на якій була
резолюція директора про звільнення з 30
квітня 2014 року, 30 квітня 2014 року
директором був прийнятий наказ про
звільнення ОСОБА_2, з яким ОСОБА_2
ознайомилася, також 30 квітня 2014 року
позивач отримала трудову книжку, проте
від підпису відмовилась, тому був
складений акт.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що працює
головним бухгалтером у Комунальному
підприємстві Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 3»,
декілька разів ОСОБА_2 писала заяву про
звільнення, 30 квітня 2014 року директором
був прийнятий наказ про звільнення
ОСОБА_2, з яким ОСОБА_2 ознайомилася, в
цей же день ОСОБА_4 дала ОСОБА_2 трудову
книжку, проте ОСОБА_2 від підпису
відмовилась, тому був складений акт,
також 30 квітня 2014 року був проведений
розрахунок з ОСОБА_2

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6
суду пояснила, що працює у Комунальному
підприємстві Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 3»,
декілька разів ОСОБА_2 писала заяву про
звільнення, 30 квітня 2014 року ОСОБА_2
ознайомилася з наказом про звільнення,
отримала трудову книжку, але від
підпису відмовилась, тому був
складений акт, 05 травня 2014 року ОСОБА_2
була у Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3»,
оскільки у одного з працівників був
день народження.

Свідок ОСОБА_7, допитана у судовому
засіданні, суду пояснила, що вона
працює майстром у Комунальному
підприємстві Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 3»,
30 квітня 2014 року вона приїхала до
директора Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» на
звіт, вона бачила, що ОСОБА_2
ознайомилася з наказом про звільнення,
після ознайомлення ОСОБА_2 попросила
інспектора з кадрів ОСОБА_4 принести
трудову книжку, що остання й зробила,
але ОСОБА_2 від підпису відмовилась,
тому був складений акт, який вона
підписала.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 суду пояснив, що працює у
Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3», 30
квітня 2014 року він приїхав до директора
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» на
звіт, він перебував у кабінеті
директора, де також знаходилися ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, директор
Андрієнко В.В., потім зайшла ОСОБА_10, яка
ознайомила ОСОБА_2 з наказом про
звільнення, після ознайомлення ОСОБА_2
попросила ОСОБА_4 принести трудову
книжку, що остання й зробила, але ОСОБА_2
від підпису відмовилась, тому був
складений акт.

Свідок ОСОБА_11, допитана у судовому
засіданні, суду пояснила, що працює
майстром у Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3», їй
відомо, що ОСОБА_2 неодноразово писала
заяви про звільнення, дані заяви писала
без примусу, 05 травня та 06 травня 2014
року вона підпорядковувалась ОСОБА_6,
оскільки остання займала посаду
виконуючого обов'язки головного
інженера.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні
суду пояснив, що працював у
Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3»,
звільнився 28 травня 2014 року, 06 травня - 07
травня 2014 року він бачив ОСОБА_2 на
наряді.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 суду пояснив, що він працював
слюсарем у Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3»,
звільнився 20 лютого 2014 року, працював
під керівництвом ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_14, допитаний у судовому
засіданні, суду пояснив, що він
працював у Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» з 2012
року по 28.05.2014 року, ОСОБА_2 працювала 05
травня - 06 травня 2014 року.

ОСОБА_15, допитана у судовому засіданні
в якості свідка, пояснила, що вона
працювала у Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3»,
проте про звільнення ОСОБА_2 їй нічого
невідомо.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь у справі, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, застосувавши до спірних
правовідносин відповідні норми
матеріального та процесуального права,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Наказом Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» № 254
від 01.11.2012 року призначено ОСОБА_2 на
посаду інспектора з кадрів
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» з
тарифною ставкою згідно штатного
розкладу з 01.11.2012 року на підставі заяви
ОСОБА_2 від 29.10.2012 року (а.с. 31-32).

Наказом Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» № 246
від 30.08.2013 року переведено ОСОБА_2 з
посади інспектора з кадрів та
діловодству на посаду в.о. головного
інженера Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» з
окладом згідно штатного розкладу з
01.09.2013 року (а.с. 33).

24 квітня 2014 року ОСОБА_2 надала заяву
про звільнення за угодою сторін з 24.04.2014
року, директором на заяві зроблена
резолюція щодо звільнення з 30.04.2014 року.
Оригінал даної заяви був оглянутий
судом (а.с. 36).

30 квітня 2014 року прийнятий наказ № 169
про звільнення ОСОБА_2 з займаної
посади в.о. головного інженера
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3»
згідно ст. 36 п. 1 Кодексу законів про
працю України за згодою сторін 30.04.2014
року на підставі заяви ОСОБА_2 від 24.04.2014
року (а.с. 19).

30 квітня 2014 року позивачу сплачена
заробітна плата (а.с. 43-46).

Згідно довідки Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 3»,
заборгованості з заробітної плати та
компенсації при звільненні ОСОБА_2
немає (а.с. 91).

З копій акту від 30.04.2014 року, складеного
Комунальним підприємством
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3»,
оригінал якого був оглянутий судом у
судовому засіданні, вбачається, що
позивач ознайомилась із наказом про її
звільнення, однак відмовилась у ньому
розписатися, та особисто отримала
30.04.2014 року свою трудову книжку, про що
також відмовилась розписатись (а.с. 48).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 36
Кодексу законів про працю України,
підставою припинення трудового
договору є угода сторін.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року із відповідними змінами
та доповненнями, що при домовленості
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за п. 1
ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір
припиняється в строк, визначений
сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і
працівника.

Передбачена п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу
законів про працю України угода
сторін є самостійною підставою
припинення трудового договору, яка
відрізняється від розірвання
трудового договору з ініціативи
працівника і з ініціативи власника
підприємства, установи, організації
або уповноваженого ним органу тим, що в
цьому разі потрібне спільне
волевиявлення сторін, спрямоване на
припинення трудових правовідносин в
обумовлений строк.

Виходячи з викладеного, між сторонами
фактично була досягнута домовленість
про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36
Кодексу законів про працю України з 30
квітня 2014 року.

Із копії наказу № 169 від 30.04.2014 року
вбачається, що останнім робочим днем
позивача є саме 30 квітня 2014 року, а
починаючи з 01 травня 2014 року на посаді
в.о. головного інженера Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 3»
почала працювати ОСОБА_6, про що
свідчить наказ № 170 від 30.04.2014 року, з
яким ОСОБА_16 ознайомилась 30.04.2014 року
(а.с. 87).

У відповідності з положеннями ст. 10
Цивільного процесуального кодексу
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Разом з тим з урахуванням вимог
Кодексу законів про працю України у
справах, в яких оспорюється
незаконність звільнення, саме
відповідач повинен довести, що
звільнення відбулося без порушення
законодавства про працю.

Відповідач належними та допустимими
доказами довів, що між ним як
роботодавцем та позивачем було
досягнуто спільне волевиявлення щодо
припинення трудового договору за
угодою сторін саме з 30 квітня 2014 року.

Судом був оглянутий оригінал книги
реєстрації наказів, копія якого
долучена до матеріалів справи (а.с. 88-89),
з якого вбачається, що наказ № 169 про
звільнення ОСОБА_2 та наказ № 170 про
переведення ОСОБА_6 були зареєстровані
30 квітня 2014 року.

Особи, присутні при складанні акту від
30.04.2014 року, були допитані судом в
якості свідків, які підтвердили у
судовому засіданні підстави для
складання даного акту

06 травня 2014 року позивач подала заяву
про визнання поданих заяв на
звільнення недійсними (а.с. 12), дана
заява була зареєстрована у книзі
реєстрації вхідної кореспонденції
(а.с. 49-51).

Тому враховуючи викладене, суд прийшов
до висновку, що звільнення позивачки
відбулося відповідно до вимог закону і
підстав для її поновлення на роботі
немає.

При цьому суд не приймає до уваги
доводи позивача про те, що 06.05.2014 року
вона відкликала свою заяву про
звільнення, оскільки таке є можливим
лише до моменту звільнення, а не після
цього.

Посилання позивача на те, що 06 травня 2014
року нею були подані документи до
управління житлово-комунального
господарства та інших установ, суд
знаходить такими, що не мають
правового значення по суті спору та не
спростовують висновків суду.

Також судом встановлено, що 30.04.2014 року,
05.05.2014 року та 02.06.2014 року відповідачем
був проведений повний розрахунок із
позивачем шляхом видачі через касу
підприємства та перерахування на її
зарплатну картку грошових коштів.

Будь-яких доказів про написання заяви
про звільнення під тиском, а також про
упереджене ставлення директора
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» до
позивача суду не надано.

Суд критично ставиться до показань
свідків зі сторони позивача, оскільки
ОСОБА_13 та ОСОБА_15 не працювали у
Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3» на
час звільнення позивача, а ОСОБА_12 та
ОСОБА_14, зазначивши, що 05-06 травня 2014
року позивач ОСОБА_2 працювала у
Комунальному підприємстві
Єнакієвської міської ради
«Житлово-ремонтне управління № 3», не
пояснили з яких фактів вони зробили
такий висновок.

З огляду на викладене, суд вважає, що
звільнення позивача ОСОБА_2 за п. 1 ст. 36
Кодексу законів про працю України
здійснено з дотриманням вимог
законодавства про працю, тому позовні
вимоги про поновлення на роботі як
необґрунтовані та безпідставні не
підлягають задоволенню, а також не
підлягають задоволенню вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, оскільки дані вимоги
випливають з вимоги про поновлення на
роботі.

У відповідності до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виходячи із вищевикладеного, суд,
оцінивши докази, надані сторонами у
справі, їх належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, приходить до висновку, що у
задоволенні позовних вимог позивача
ОСОБА_2 до відповідача Комунального
підприємства Єнакієвської міської
ради «Житлово-ремонтне управління № 3»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди слід відмовити у
повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
залишення позову без задоволення,
закриття провадження у справі або
залишення без розгляду позову
позивача, звільненого від оплати
судових витрат, судові витрати,
понесені відповідачем, компенсуються
за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи, що у
задоволенні позову відмовлено, а
позивач звільнена від сплати судових
витрат, судові витрати необхідно
віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212-215, 218, 222-233, 292,
294 Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Комунального підприємства
Єнакієвської міської ради
"Житлово-ремонтне управління № 3" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку та відшкодування
моральної шкоди - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
складені, підписані у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 19
червня 2014 року.

Повний текст рішення суду
виготовлений 23 червня 2014 року.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області
Л.В.
Мелещенко