Справа № 209/1523/14-ц
Провадження № 2/209/988/14
Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
головуючого, судді Шендрика К.Л.,
при секретарі Драгунцевій С.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
Позивач звернулася до суду з позовною
заявою, в якій просить: стягнути з
відповідача по справі на її користь
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з дня звернення до суду до
досягнення донькою повноліття;
постановити ухвалу про тимчасове
обмеження відповідача у праві виїзду
В обґрунтування своїх вимог позивач в
позовній заяві зазначила, що вона з
відповідачем по справі перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 12.06.2009 року по
04.07.2013 року. Від шлюбних відносин вони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з нею та
знаходиться на її утриманні. Протягом
останніх декількох місяців відповідач
ухиляється від своїх обов'язків та не
надає матеріальної допомоги на
утримання сина, хоча до цього моменту
надав допомогу в добровільному
Позивач в судове засідання не
з'явилася, письмово просила суд
розглянути справу без її участі,
позовні вимоги підтримала в повному
Відповідач в судове засідання не
з'явився та про причини неявки суду не
повідомив, хоча про місце і час
слухання справи був повідомлений
У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або якщо зазначені ним причини
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає
позов обґрунтованим і таким, що
підлягає частковому задоволенню за
В ході судового розгляду встановлено,
що сторони по справі знаходилися в
зареєстрованому шлюбі з 12.06.2009 року по
04.07.2013 року, що підтверджується
рішенням Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 04.07.2013 року.
Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем
та знаходиться на її утриманні, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, актовий запис № 510,
довідкою про склад сім'ї ТОВ "Крона" від
13.03.2014 року. Відповідач працездатний та
має можливість надавати матеріальну
допомогу, однак на утримання сина
відповідач добровільно матеріальної
допомоги не здійснює, чим порушує
вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України,
згідно якої, батьки зобов'язані
утримувати своїх дітей до досягнення
ними повноліття.

Що стосується позовних вимог в частині
тимчасового обмеження відповідача у
праві виїзду за межі України, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити у задоволенні позову з
нкаступних підстав:

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) або якщо щодо нього діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання, є
підставою для тимчасової відмови
громадянину у виїзді за межі України.

Так, положеннями ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" надано
право державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцемзнаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Отже, згідно ст. 377-1 ЦПК України позивач
не є суб'єктом звернення в даній
категорії справ.

Керуючись Законом України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну",
Законом України "Про виконавче
провадження", ст.ст. 180, 182, 183 СК України,
ст.ст. 3, 10, 61, 212, 213, 215, 224, 367, 377-1 ЦПК
України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини - задовольнити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
(інші відомості про боржника суду
невідомі), на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від
усіх видів його заробітку (доходу), але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісяця,
починаючи з 21.03.2014 року, на користь
матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН №
НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої
за адресою: АДРЕСА_2, (інші відомості про
стягувача суду невідомі), до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН №
НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, (інші відомості про боржника
суду невідомі), судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. на користь
держави.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, шляхом подачі у
десятиденний строк з дня отримання
його копії письмової заяви відповідача
про його перегляд.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
К.Л. Шендрик