Справа № 161/1811/14-ц
Провадження № 6/161/164/14
У Х В А Л А

06 травня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

у складі:

головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Сидоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
подання Першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший держаний виконавець Першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження виїзду за межі
ОСОБА_1.

Своє подання мотивує тим, що на
виконанні у Першому відділі державної
виконавчої служби Луцького міського
управління перебуває виконавчий лист
Луцького міськрайонного суду №2-4111 від
23.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 в
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 450,00 грн. усіх видів заробітку,
щомісячно, але не менше , ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 24.05.2011
року і до досягнення дитиною
повноліття. 12.07.2011 року по даному
виконавчому листу відкрито виконавче
провадження. Станом на 31.12.2013 року
аліменти в добровільному порядку
боржником не виплачуються. На
неодноразові виклики ОСОБА_1 не
з'являвся та на вимогу державного
виконавця погасити заборгованість по
аліментах не реагував. Заборгованість
станом на 31.12.2013 року становить 14051,61
грн.

Просить тимчасово обмежити право
виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
заяви.

Аналізуючи матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
подання слід відмовити за
безпідставністю.

Судом встановлено, що на виконанні у
Першому відділі державної виконавчої
служби Луцького міського управління
перебуває виконавчий лист Луцького
міськрайонного суду №2-4111 від 23.06.2011
року про стягнення з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 450,00 грн. усіх видів заробітку,
щомісячно, але не менше , ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 24.05.2011
року і до досягнення дитиною
повноліття. 12.07.2011 року по даному
виконавчому листу відкрито виконавче
провадження. Станом на 31.12.2013 року
аліменти в добровільному порядку
боржником не виплачуються. На
неодноразові виклики ОСОБА_1 не
з'являвся та на вимогу державного
виконавця погасити заборгованість по
аліментах не реагував. Заборгованість
станом на 31.12.2013 року становить 14051,61
грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження». Зокрема, державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
установлених цим законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Частиною 4 вказаної статті Закону
передбачено, що паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено в
випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї
статті. Тимчасове затримання або
вилучення паспорта в таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної служби
України, військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", ч.1 ст. 377-1 ЦПК
України, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

В матеріалах подання відсутні докази
на підтвердження тих обставин, що
державний виконавець здійснив всі
необхідні заходи для своєчасного і
повного виконання рішення суду.

Зокрема, на час розгляду подання
державним виконавцем не встановлено,
чи проживає боржник за даною адресою,
не з'ясовано в повній мірі коло
належного йому майна, не вирішено
питання про порядок виконання
виконавчого листа, а також про виклик
боржника до державного виконавця, як це
передбачено п.11 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження".

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, будь-які належні та допустимі
докази на підтвердження того, що ОСОБА_1
умисно ухиляється від виконання
обов'язку сплатити належні до
стягнення з нього кошти в матеріалах
справи відсутні.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції
України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12
Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України, і в'їзду в
Україну громадян України", в їх
системному зв'язку, вбачається, що
право ОСОБА_1 на свободу пересування
може бути обмежено лише у виключних
випадках, у зв'язку з навмисними діями
останнього, що спрямовані на ухилення
від виконання обов'язків по виконанню
рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності
до ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" не використано надані
йому права у точній відповідності із
Законом та допущено порушення прав та
законних інтересів боржника, не надано
доказів на підтвердження обставин
умисного ухилення боржника від
виконання рішення суду та його намір
вибути за межі України з метою
невиконання рішень суду, а тому суд
приходить до висновку, що зазначене
подання є передчасним і в його
задоволенні слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 119, 210-215, 377-1 ЦПК
України, ст. 33 Конституції України, ст.
313 Цивільного кодексу України, ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України, і в'їзду в Україну громадян
України", ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", суд -

у х в а л и в :

В задоволенні подання старшого
державного виконавця Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження виїзду за межі
України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на ухвалу суду. У
разі подання апеляційної скарги,
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Івасюта Л.В.