У Х В А Л А

16 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, Марцинів Т.О., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Березнівського районного суду
від 07 травня 2014 року в справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Березнівського районного управління
юстиції Марцинів Тетяни Олександрівни,

В С Т А Н
О В И Л А :

Ухвалою Березнівського районного суду
від 07 травня 2014 року поновлено ОСОБА_1
строк на звернення до суду в частині
вимог скарги про визнання
протиправними дій заступника
начальника відділу ДВС Березнівського
районного управління юстиції Марцинів
Т.О., що були здійснені при примусовому
виконанні виконавчого листа №1701/1882/12
про виділення в натурі частини
житлового будинку та господарських
будівель та зобов'язанні відновити
порушене право та у задоволенні скарги
в цій частині відмовлено.

Скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про
визнання протиправними дій заступника
начальника відділу ДВС Березнівського
районного управління юстиції Марцинів
Т.О., що були здійснені при відкритті
виконавчого провадження з виконання
виконавчого листа №1701/1882/12 про
виділення в натурі частини житлового
будинку та господарських будівель
залишено без розгляду.

У поданій на вказану ухвалу суду
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на
її незаконність та необґрунтованість
через порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вказував, що суддя зробила висновок, що
08 листопада 2013 року він отримав
поштовим листом постанову про
відкриття виконавчого провадження,
однак не врахувала, що згідно цього
документа у нього був 10-денний строк на
її оскарження, а вже 15 листопада 2013 року
державний виконавець Марцинів Т.О.
почала проводити виконавчі дії.

Доводив, що 08 листопада 2013 року він
отримав лише лист з повідомленням про
здійснення виконавчих дій, а постанову
отримав в кабінеті державного
виконавця Марцинів Т.О. лише 14
листопада 2013 року.

Стверджував, що всупереч вимогам ст. 24
ЗУ «Про виконавче провадження» в
постанові не було зазначено строк для
добровільного виконання.

Вважав, що відповідальність за
проведення протиправних виконавчих
дій, які полягали в замуруванні дверних
прорізів, які позбавили його вільного
доступу до виділених йому кімнат,
лежить саме на державному виконавцю
Марцинів Т.О.

Вказував, що дії державного виконавця
суперечать ст. 41 та 47 Конституції
України та ст. 7 ЗУ «Про виконавче
провадження», а тому просив ухвалу
Березнівського районного суду від 07
травня 2014 року скасувати та ухвалити
нову про визнання проведених державним
виконавцем Марцинів Т.О. примусових
виконавчих дій протиправними та
зобов'язати її відновити порушене
право вільного доступу до житла шляхом
розмурування дверних прорізів.

ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити. З його пояснень
вбачається, що рішення про поділ
будинку в частині зобов'язань, що
стосуються його особисто, він не
виконує, оскільки касаційна інстанція
відмовила в відкритті провадження і
він оскаржує всі рішення в справі до
Верховного Суду України.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №555/734/13-ц
Головуючий в суді І інст. -
Старовецька Ю.В.

Провадження № 22-ц /787/1273/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк
С.В.

Заступник начальника відділу ДВС
Березнівського районного управління
юстиції Марцинів Т.О. та її представник
адвокат ОСОБА_3 просили апеляційну
скаргу відхилити, а ухвалу місцевого
суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Залишаючи без розгляду вимоги про
визнання протиправними дій виконавця,
вчинених ним при відкритті виконавчого
провадження, суд першої інстанції
виходив з пропуску боржником строку
оскарження.

Відмовляючи в задоволенні скарги щодо
визнання протиправними дій державного
виконавця, вчинених ним при
примусовому виконанні судового
рішення в частині поділу
будинковолодіння, суд першої інстанції
виходив з того, що Марцинів Т.О. не
здійснювала замурування дверних
прорізів і не давала такої вказівки, а
тому вимога боржника про зобов'язання
держвиконавця здійснити їх
розмурування безпідставна.

Такий висновок місцевого суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст.383 та 385 ЦПК України,
сторона у виконавчому провадженні,
якщо вважає, що її право порушене діями
державного виконавця, має право
звернутись до суду в десятиденний
строк з дня, коли дізналась або повинна
була дізнатись про порушення її прав.

З матеріалів справи вбачається, що про
порушення своїх прав при відкритті
виконавчого провадження ОСОБА_1 взнав 6
листопада 2013 року, коли йому було
запропоновано отримати копію
постанови про відкриття провадження в
кабінеті державного виконавця та
добровільно виконати рішення суду до 12
листопада 2013 року, від чого він
відмовився (а.с.11). Копія постанови про
відкриття провадження йому була
надіслана поштою 6 листопада 2013 року та
отримана ним особисто 8 листопада 2013
року (а.с.12,13,15).

Крім того, з пояснень скаржника
вбачається, що копію постанови про
відкриття виконавчого провадження він
віддав 11 листопада 2013 року дільничному
інспектору міліції, якого викликав,
коли ОСОБА_6 намагалась закласти дверні
прорізи самостійно. Ще одну копію
постанови про відкриття провадження,
як зазначає сам ОСОБА_1, він отримав в
кабінеті державного виконавця 14
листопада 2013 року, однак до суду
звернувся з скаргою 27 березня 2014 року,
пропустивши встановлений законом 10
денний строк, підстав для поновлення
якого місцевий суд не знайшов та
відповідно до ст.72 ЦПК України,
обґрунтовано залишив вимоги скаржника
в цій частині без розгляду.

Поновивши строк на оскарження дій
держвиконавця в частині вимог про
визнання протиправними дій, здійснених
при примусовому виконанні рішення
суду, в частині поділу домоволодіння,
місцевий суд обґрунтовано в їх
задоволенні відмовив.

Боржник у виконавчому провадженні
ОСОБА_1 завчасно був повідомлений про
час та дату примусового виконання
рішення про виділення в натурі частини
житлового будинку та був присутній при
його початку, однак виявивши незгоду
покинув місце вчинення виконавчої дії -
домоволодіння в АДРЕСА_1.

Ця обставина підтверджена актом від 15
листопада 2013 року та показаннями
свідків, допитаних в суді, які
підтвердили, що при виконанні рішення
суду Марцинів Т.О. зазначила, яка
частина домоволодіння виділена ОСОБА_6
і при цьому не замуровувала дверні
прорізи та не давала таких вказівок, а
ці дії вчинили наймані стягувачкою
робітники (а.с.6).

Посилання апелянта на позбавлення його
доступу до належних йому приміщень
внаслідок неправомірних дій
державного виконавця Марцинів Т.О. не
заслуговує на увагу, оскільки, як сам
він зазначає в позовній заяві, за
рішенням суду він мав облаштувати з
двору вхід в приміщення 1-5 в спірному
будинку.

Рішення місцевого суду про поділ
будинку набрало чинності 30 жовтня 2013
року.

Судове рішення, яке набрало законної
сили відповідно до ст.124 Конституції
України та ст.14 ЦПК України, є
обов'язковим до виконання для всіх.

На час примусового виконання рішення
ОСОБА_1 не облаштував з двору вхід в
частину будинку виділену йому, таким
чином самостійно обмежив свій доступ
до належної йому частини будинку.

Інша частина будинку була виділена
ОСОБА_6, яка самостійно заложила дверні
прорізи в спірному будинку відповідно
до рішення суду від 4 червня 2013 року.

Державним виконавцем примусове
виконання рішення суду проведене
відповідно до норм закону, тому
місцевим судом обґрунтовано
відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1
про зобов'язання Марцинів Т.О.
відновити його право, яке існувало до
початку здійснення виконавчого
провадження, тобто відновити доступ до
його частини будинку через частину
будинку, що належить ОСОБА_6

Отже, ухвала суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і доводи апеляційної скарги висновків,
наведених у ній, не спростовують, а тому
підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу публічного ОСОБА_1 -
відхилити.

Ухвалу Березнівського районного суду
від 07 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: