справа №176/3443/13-ц
провадження №2/176/1134/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 р. Жовтоводський міський
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої судді Завізіон Т.В.

при секретарі Кіняк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Жовті Води цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Науково-виробничий
комплекс «Автоматика та
машинобудування» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до
Жовтоводського міського суду із
зазначеним позовом та просила
постановити судове рішення, яким
стягнути з відповідача на свою користь
6684,92 грн. у рахунок виплати сум, які
належали їй при звільненні, 5810,15 грн. - в
рахунок виплати середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, та 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди / а.с. 1-3/

20 січня 2014 року позивачка звернулась до
суду з заявою в якій збільшила свої
вимоги в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та просила стягнути з відповідача в
рахунок виплати зазначених виплат у
розмірі 8134 грн. /а.с.13/

11 березня 2014 року від позивачки ОСОБА_1
надійшла заява про залишення без
розгляду її позовних вимог в частині що
до сплати розрахункових сум при
звільненні в сумі 6684,92 грн., у зв'язку із
тим, що підприємство виплатило їй
зазначену суму, і просила розглянути в
цьому провадженні лише її вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди /а.с.42/.

Ухвалою Жовтоводського міського суду
від 28.03.2012 року зазначена заява була
прийнята судом і провадження по справі
у цій частині було залишено без
розгляду.

На підтримання позовних вимог
позивачка посилався на те, що вона до
24.09.2013 року перебувала у трудових
стосунках з ДП "Науково-виробничий
комплекс "Автоматика та
машинобудування" (далі НВК АтМ),
звільнилася з підприємства за п. 1 ст. 38
КЗпП України, за власним бажанням,
однак при звільненні відповідач
остаточно розрахувався з нею тільки
30.12.2013 року. Вважає, що підприємство
повинно виплатити їй середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період часу з 24.09.2013 року по 30.12.2013
року за 70 робочих днів у розмірі 8134
грн. та відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 5000 грн., яка спричинена тим, що
несвоєчасний розрахунок підприємства
з нею примусив докладати додаткових
зусиль для організації своєї
життєдіяльності.

Позивачка, належним чином повідомлена
про день та час розгляду справи в
судове засідання не з'явилася. У
письмовій заяві просила розглянути
справу у її відсутності.

Відповідач, належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, свого представника в судове
засідання не направив. У письмовій
заяві відповідач просив розглянути
справу у відсутності свого
представника, надавши свої заперечення
в яких частково визнає позовні вимоги,
а саме: середній заробіток за час
затримки в розмірі 4648 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом із
дослідженої копії трудової книжки
позивачки /а.с. 6/, встановлено, що перша
дійсно до 24.09.2013 року включно
перебувала у трудових відносинах з ДП
НВК АтМ та наказом №111лс від 19.09.2013
року була звільнена з роботи по п. 1 ст.
38 КЗпП України.

Судом також встановлено, що на
порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України,
яка зобов'язує роботодавця при
звільненні працівника провести
виплату всіх сум, що йому належать від
підприємства в день звільнення,
відповідач своєчасно не розрахувався
з позивачем і зробив це тільки 30.12.2013
року, про що свідчить платіжне
доручення №219 /а.с.32/, про що не
заперечувала сама позивачка.

Розрахунковий листок, що надан
підприємством суду, у свою чергу, також
підтверджує, що на час звільнення
позивачки підприємство мало перед нею
заборгованість по сумах, що належали їй
при звільненні у розмірі 6 684,92 грн.
/а.с.31/.

Таким чином, безспірно встановлено, що
відповідач мав заборгованість перед
позивачкою по розрахунковим сумам на
час звільнення у розмірі 6 684,92 грн. і ця
заборгованість була остаточно ним
виплачена 30.12.2013 року.

Далі. Ст.ст. 117 та 237- 1 КЗпП України
передбачили, що у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки передбачені ст 116 цього ж
кодексу..., підприємство повинно
виплатити працівникові середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, а також поклали
на роботодавця обов"язок по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
порушення законних прав працівника
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Обгрунтовуючи свою вимогу щодо
стягнення середнього заробітку за час
затримки у розмірі 8134 грн. позивачка
пояснювала, що розрахунок цієї суми нею
проводився виходячи із 70 робочих днів
затримки розрахунку та її
середньоденної заробітної плати, яка
складає 116 грн. 20 коп.

Суд не погоджується із розрахунком
середньої заробітної плати за час
затримки розрахунку, що зробила
позивачка (виходячи з графіку роботи
при п'ятиденному робочому тижні), та
вважає за необхідне зробити
самостійний розрахунок, оскільки на
підприємстві діє графік роботи при
триденному робочому тижні, в
результаті чого кількість затримки в
період з 24.09.2013 року по 30.12.10.2013 року
становить 40 робочих днів, і відповідно
розмір середнього заробітку за весь
час затримки становить 4684 грн.
(виходячи із розрахунку 40 роб. дн. Х 116
грн. 20 коп.). Саме тому на користь
позивачки має бути стягнута зазначена
сума.

Вирішуючи питання щодо стягнення
моральної шкоди, суд вважає, що така
шкода позивачці спричинена, оскільки
остання, своєчасно не отримавши
спочатку заробітну плату, а потім і
остаточний розрахунок, змушена була
докладати додаткові зусилля задля
організації свого життя .

Однак, з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП
України щодо підстав стягнення
моральної шкоди та ст. 23 ЦК України,
щодо вимог розумності та
справедливості її розміру, суд вважає
за необхідне визначити розмір цієї
моральної шкоди в розмірі 500 грн., що
менше ніж просила позивачка.

Далі. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1
судом задоволені частково, з
відповідача, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, на користь держави необхідно
стягнути судовий збір у розмірі 264 грн.
18 коп.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.
ст. 115, 116, 237-1 КЗпП України і на підставі
ст.ст 10,11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Науково-виробничий
комплекс «Автоматика та
машинобудування» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди -задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Науково-виробничий комплекс"
"Автоматика та машинобудування",
юридична адреса якого вул. Гагаріна,
будинок 4 в м. Жовті Води на користь
ОСОБА_1 5148 грн.00 коп., із яких: 4684 грн. 00
коп. - в рахунок виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та 500 грн. 00 коп. - на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства
"Науково-виробничий комплекс"
"Автоматика та машинобудування"на
користь держави 264 грн. 18 коп. судового
збору за розгляд справи у суді.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити - у зв'язку з їх
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене
Апеляційному суду Дніпропетровської
області шляхом подачі через
Жовтоводський міський суд на протязі
десяти днів апеляційної скарги.

СУДДЯ: