АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа: № 22-ц/790/2145/14
Провадження: № 646/187/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Тичкової
О.Ю.,

при секретарі: Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 23 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГЕРЦ» про стягнення
заробітної плати за час затримки
остаточного розрахунку при звільненні
та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив про те, що
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 05.11.2005 року його було
поновлено на роботі на посаді токаря 7
розряду ТОВ «Герц».

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова суду від
07.08.2012 року, яке набрало законної сили,
встановлено, що з ОСОБА_2 при звільненні
не було проведено остаточний
розрахунок, у зв'язку з чим на його
користь була стягнута заробітна плата
за серпень, жовтень, листопад 2002 року в
сумі 141 грн. на місяць, за лютий - липень
2003 року по 156 ти. 89 коп. на місяць, а
всього 1365 грн. 06 коп.

В порядку примусового виконання
рішення вказану суму йому фактично
було виплачено лише 25.12.2012 року.

За таких обставин ОСОБА_2 вважав, що
оскільки відповідачем по справі було
порушено вимоги ст. 115, 116 КЗпП України, а
тому просив суд стягнути з ТОВ «Герц»
на його користь середню заробітну
плату за весь час затримки розрахунку,
який складає 3019 днів, з 19.09.2003 року по
25.12.2012 року в сумі 9190 грн. 34 коп. При
цьому, при здійсненні вказаного
розрахунку позивач виходив з середньої
заробітної плати позивача, яку він
фактично отримував, а не з вказаної у
відомості про виплату заробітної
плати.

Крім того, позивач просив суд
відшкодувати спричинену йому моральну
шкоду в розмірі 5000 грн.

Представник відповідача позовні
вимоги ОСОБА_2 не визнав посилаючись на
те, що за рішенням суду на користь
позивача вже стягнуто заробітну плату
на час його звільнення, позивача
поновлено на роботі, про що державним
виконавцем складено відповідний акт,
але ОСОБА_2 до своїх обов`язків не
приступив.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харків від 23 грудня 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ТОВ «ГЕРЦ» про стягнення
заробітної плати за час затримки
остаточного розрахунку при звільненні
та відшкодування моральної шкоди -
відмовлено.

Не погодившись вказаним рішенням
районного суду ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі просить скасувати це судове
рішення, та ухвалити по справі нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду в оскаржуваній його частині
відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
судова колегія не вбачає підстав для її
задоволенні.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що трудовий спір, який
виник між ОСОБА_2 та ТОВ «Герц» щодо
виплати заробітної плати вирішено при
зверненні ОСОБА_2 до суду, за яким 07.08.2012
року ухвалено рішення та стягнуто на
користь позивача остаточний
розрахунок на час звільнення та
відповідні компенсаційні виплати, а
ствердження позивача стосовно того, що
до тепер рішення суду не виконано, не
знайшло свого підтвердження в
матеріалах справи.

Судова колегія погоджується з
таким висновком суду та знаходить його
таким, що ґрунтується на повно і
всебічно досліджених доказах, наданих
сторонами, є таким що відповідає
вимогам ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Так, по справі достовірно
встановлено, що ОСОБА_3 перебував у
трудових відносинах з АТ «Герць»,
правонаступником якого є ТОВ «Герць»,
з 01.08.2002 року та 19.09.2003 року. Був
звільнений з АТ «Герць» з посади токаря
7-го розряду.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 25.11.2005
року ОСОБА_3 поновлено на роботі в АТ
«ГерцьГерць» на подсаді токаря 7-го
розряду. Стягнуто на його користь з
відповідача 550 грн. та 445 грн. - заробітну
плату за серпень і вересень 2003 року
Стягнуто 419,20 грн. за неоплачений
лікарняний лист, 445 грн. - компенсація
за невикористану щорічну відпустку,
індексацію та компенсацію заробітної
плати у розмірі 283 грн. і за вимушений
прогул 7634 грн., а всього 9776,20 грн.
Стягнуто у частині відшкодування
моральної шкоди 5000 грн. в решті
позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з долученого до
матеріалів справи листа прокуратури
Червонозаводського районного суду м.
Харкова, в ході перевірки встановлено,
що директором АТ «Герц» ОСОБА_4
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 03.04.2006 року в
частині поновлення ОСОБА_3 на роботі
токарем 7 розряду було виконано
добровільно шляхом видання наказу № 27
від 12.04.2006 року про поновлення на
роботі. 04.09.2006 року ОСОБА_3 було
звільнено з посади торакя 7 розряду АТ
«Герць» як такого, що не приступив до
виконання своїх службових обов'язків,
оскільки ОСОБА_3 в період часу з 04.04.2006
року по 04.09.2006 року на підприємстві не
з'являвся.

Додатковим рішенням цього ж суду
від 14.02.2006 року ОСОБА_3 поновлено на
роботі на посаді токаря 7-го розряду із
заробітною платою 550,00 гривень.
Допущене негайне виконання рішення.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 03.04.2006 року
рішення районного суду від 25 листопада
2005 року та додаткове рішення від 14
лютого 2006 року змінені: в частині
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення
заборгованості по заробітній платі за
серпень та вересень 2003 року, стягнення
моральної шкоди, а також компенсації та
індексації - скасовано і постановлено в
цій частині нове рішення, яким
стягнуто з АТ «Герць» на користь
ОСОБА_3 заборгованість по заробітній
платі у розмірі 815 грн. 66 коп., моральну
шкоду у розмірі 3000 грн.. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь АТ «Герць» 815 грн. 66
коп. В іншій частині рішення залишено
без змін.

У додатковому рішенні виключено з
резолютивної частини слова «з
заробітною платою 550 грн.» вказавши:
«поновити ОСОБА_3 на посаді токаря 7-го
розряду із заробітною платою згідно
штатного розпису».

Допущено негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_3 на посаді та стягнення з АТ
«Герць» на користь ОСОБА_3 заробітну
плату за один місяць у розмірі 190 грн. 88
коп.

В іншій частині рішення залишено
без змін.

Зазначеним рішенням апеляційного
суду встановлені обставини щодо
розміру заробітної плати ОСОБА_3, яка
складала в період його роботи у розмірі
за серпень і вересень 190 грн. 88 коп. та
підлягала стягненню заборгованість по
заробітній платі на час звільнення
ОСОБА_3 за серпень, вересень місяці 2003 р.
у розмірі 381 грн. 58 коп.

Постановою державного виконавця від
17.08.2006 року відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25.11.2005 року.

Ухвалою Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 16.07.2008 р.
по справі за скаргою АТ «Герць» на дії
державного виконавця, яка ухвалою
апеляційного суду від 22.08. 2008 р.
залишена без змін встановлено, що
рішення суду про поновлення на роботі
ОСОБА_3 не виконане належним чином. Про
наявність наказу № 27 від 12.04.2006 р.
ОСОБА_3 повідомлений не був. Підпис
працівника в наказі відсутній. ОСОБА_3
реально на роботі не поновляли. Запис у
трудову книжку не вносили.

03 листопада 2010 р. АТ «Герць» було
видано наказ № 54 К, яким поновлено
ОСОБА_3 на роботі на посаді токаря 7
розряду з 25 листопада 2005 року з
заробітною платою згідно штатного
розпису.

04 листопада 2010 року АТ «Герць», у
зв'язку з допущеною помилкою у даті
поновлення на роботі ОСОБА_3, видано
наказ № 55 К, у якому зазначено «внести
зміни в наказ № 54К від 03 листопада 2010
року. Поновити ОСОБА_3 на роботу на
посаді токаря 7 розряду з 19 вересня 2003
року з заробітною платою згідно
штатного розпису».

Формулювання наказу відповідає
резолютивній частині судового рішення.

Зазначені накази зареєстровані у
книзі наказів.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 липня
2011 р., яке є чинним, встановлено, що в
ході проведення виконавчих дій
державним виконавцем було здійснено
вихід за місцем знаходження боржника,
де у присутності заступника директора,
юриста, ОСОБА_3 та його представника
були надані накази № 54 К та № 55 К,
зачитані вголос, надані ОСОБА_3 для
ознайомлення. Проте ОСОБА_3 поставити
свій підпис про ознайомлення з
наказами відмовився, а також
відмовився надати трудову книжку. Про
зазначені дії був складений
відповідний акт.

15 грудня 2010 р. державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого листа стягувачу, у зв'язку
з перешкоджанням стягувачем
провадженню виконавчих дій, які
виразились у відмові ознайомлення під
розписку з наказами та надати трудову
книжку.

Матеріалами справи також
встановлено, що рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 01 грудня 2009 р. на користь
ОСОБА_3 стягнено середній заробіток за
затримку виконання рішення суду про
поновлення на роботі, у розмірі 20307,06
грн. та на відшкодування моральної
шкоди 1000 грн.

Ухвалою апеляційного суду від
23.03.2010 року рішення суду першої
інстанції залишено без змін та набрало
чинності.

На виконання рішення суду ТОВ
«Герць» 29.06.2010 р., 20.10.2010 р., 21.10.2010 р.
перерахувало ОСОБА_3 грошові кошти у
загальній сумі 21307,06 грн., що
підтверджується платіжними вимогами.

В подальшому рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 07.08.2012 р., яке набрало
законної сили, з ТОВ «Герць» на користь
ОСОБА_3 було стягнуто остаточний
розрахунок , а саме : заробітна плати за
серпень, жовтень, листопад 2002 року в
сумі 141 грн. на місяць, за лютий-липень
2003 року по 156 грн. 89 коп. на місяць, а
всього 1365, 06.

Розмір середньомісячної
заробітної плати встановлений
рішенням суду , а тому підстав вважати,
що розмір заробітної плати складає 500
грн. не має підстав.

Рішенням судової колегії судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області від 03.12.2013
року стягнуто на користь ОСОБА_2 з ТОВ
«Герц» середню заробітну плату за
вимушений прогул при затримці
виконання рішення суду про поновлення
на роботі в розмірі 13212 грн. 01 коп. та
моральну шкоду в сумі 1000 грн.

За таких обставин, враховуючи
наведене вище, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції, приймаючи
рішення у справі, обґрунтовано
відновив ОСОБА_2 в задоволенні його
позовних вимог за безпідставністю та
необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 ,
наведені на її обґрунтування є
несуттєвими, рішення суду, прийняте по
суті цивільно-правового спору, не
спростовують і не дають| підстав для
висновку| про неправильне|
застосування| судом першої інстанції
норм матеріального чи| процесуального|
права, які призвели| або| могли
призвести| до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК| України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу|, якщо| визнає, що| суд
першої інстанції ухвалив|постановивши|
рішення з додержанням| вимог|
матеріального і процесуального| права.

Таким чином, на підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харків від 23 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня її
проголошення.

Головуючий:
Судді