Єдиний унікальний номер 253/400/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3423/2014
Головуючий у 1 інстанції Перетятько
Доповідач Корчиста О.І.
16 травня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 05
лютого 2014 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про зобов'язання
вчинити певні дії та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію,
Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 05 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» (далі ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго») про
зобов`язання вчинити певні дії,
відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію, задоволено:
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» заборгованість в
розмірі 6562, 50 гривень, інфляційні
нарахування в розмірі 26,99 гривень, 3%
річних за порушення строку виконання
грошового зобов`язання в розмірі 78,80
гривень та судові витрати в розмірі 229,
40 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
зазначаючи, що рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просила його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, а в задоволенні
позовних вимог ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» відмовити.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на
той факт, що в домоволодінні, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить їй на праві власності, вона не
проживає, а тому, за період з 06 березня
2012 року по 31 березня 2012 року не могла
спожити електроенергію в тій
кількості, в якій стверджує позивач.

Також вказує, що з даними, знятими з
лічильника вона не згодна, з такими
даними її не ознайомили.

Крім цього зазначає, що визначення
розміру заборгованості за спожиту нею
електроенергію, відбувалося шляхом
вирахування середніх арифметичних
показників, що суперечить вимогам
частин 5,6 пункту 42 Правил користування
електричною енергією для населення.

В судовому засіданні
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила її задовольнити.

Представник ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» Чмірьова Л.С.
просила апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін, що
з'явились, дослідивши матеріали справи
та перевіривши наведені в скарзі
доводи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені у судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також, якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ
«Донецькобленерго» укладено договір
НОМЕР_1 від 08 лютого 2010 року про
користування електричною енергією,
згідно із яким енергопостачальник бере
на себе зобов'язання постачати
споживачеві електричну енергію у
необхідних йому обсягах відповідно до
потужності 10,0 кВт електроустановок
Споживача, з гарантійним рівнем
надійності, безпеки і якості, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану електричну енергію за
обумовленими тарифами(цінами), у
терміни, передбачені цим договором. В
пункті 6 вищевказаного договору
зазначено, що в будинку АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_1, встановлено трифазний
прилад обліку спожитої електроенергії
НІК 2303-АП 1Т 0031509.

Також встановлено, що 03 листопада
2010 року ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» було подано заяву, в
якій позивач просила замінити вказаний
вище лічильник, у зв'язку з його
несправністю. Також позивачем подано
заяву про прийняття оплати за заміну
приладу обліку. 15 листопада 2010 року у
будинку позивача було встановлено та
опломбовано новий прилад обліку №
НІК2301АПЗ. Даний факт підтверджується
копією акту про опломбування та задачі
пломб і засобів обліку на зберігання,
який підписаний також споживачем
ОСОБА_1 (а.с. 73).

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог про зобов`язання
вчинити певні дії до ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», суд першої
інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 на
підставі ст. ст. 526, 530 ЦК України виникло
зобов`язання по сплаті ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» спожитої
електричної енергії, яке позивач
виконувала неналежним чином, у зв`язку
з чим, станом на 01 грудня 2012 року у
ОСОБА_1 утворилась заборгованість в
розмірі 6668,29 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення
з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту
електроенергію, інфляційних
нарахувань, 3% річних за порушення
строку грошового зобов`язання, суд
першої інстанції виходив з того, що ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» виконувало
належним чином взяті на себе
зобов`язання щодо постачання
електроенергії до будинку АДРЕСА_1 та
який належить ОСОБА_1, проте позивач
взяті на себе зобов`язання щодо оплати
вартості використаної електричної
енергії не виконувала.

Колегія суддів погоджуються з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
вимогам законодавства та обставинам
справи.

В статті 526 ЦК України зазначено,
що зобов`язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 527 ЦК
України, боржник зобов`язується
виконувати свій обов`язок, а
кредитор-прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов`язання звичаїв ділового обороту.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов`язання, на вимогу
кредитора зобов`язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до пункту 19 Правил
користування електричною енергією для
населення, затверджених Постановою
Кабінету міністрів України від 26 липня
1999 року № 1357 (надалі по тексту Правила),
розрахунки населення за спожиту
електричну енергію здійснюються за
діючими тарифами (цінами) для
населення на підставі показань
приладів обліку.

В пункті 20 Правил зазначається,
що розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електричної енергії є календарний
місяць. Плата за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію вноситься не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну.

Згідно з пунктом 21 Правил,
знімання показань приладів обліку
провадиться споживачем щомісяця.
Енергопостачальник має право
контролювати правильність знімання
показань приладів обліку та оформлення
платіжних документів споживачем. За
власним рішенням енергопостачальник
має право самостійно знімати показання
приладів обліку у споживача.

Пунктом 27 Правил передбачено, що у
разі несплати за спожиту електричну
енергію протягом 10 днів після терміну,
зазначеного у договорі чи платіжному
документі, та неотримання
енергопостачальником повідомлення про
оплату на 20 день споживачу
надсилається попередження про
відключення електричної енергії. У
разі несплати за спожиту електричну
енергію на 30 день після отримання
споживачем попередження
енергопостачальник має право
відключити споживача від електричної
мережі.

Відповідно до пункту 35 Правил,
енергопостачальник має право
відключити споживача у разі:
самовільного підключення до
електромережі; розкрадання
електричної енергії, навмисного
пошкодження приладу обліку та зриву
пломби; порушення термінів сплати за
спожиту електричну енергію у порядку,
визначеному пунктом 27 цих Правил або
порушення умов договору про
реструктуризацію заборгованості;
неоплати за встановлення нового
приладу обліку відповідно до пункту 17
або інших платежів згідно з цими
Правилами; невиконання припису
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної енергії; зниження
показників якості електричної енергії
з вини споживача.

Як убачається зі змісту договору
НОМЕР_1 від 08 лютого 2010 року, укладеного
між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та
ОСОБА_1, енергопостачальник взяв на
себе зобов`язання надійно постачати
споживачеві електричну енергію у
необхідних йому обсягах відповідно до
потужності 10 кВт, а споживач
зобов`язався оплачувати одержану
електричну енергію за обумовленими
тарифами (цінами), у терміни,
передбачені цим договором.

Згідно з п. 16 вищевказаного
Договору, оплата за електричну енергію
здійснюється відповідно до показань
приладу обліку за діючими тарифами
(цінами) для населення не пізніше 10
числа кожного місяця.

Оскільки відповідно до даних
особового рахунку особового рахунку
НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 09
квітня 2012 року за показаннями
лічильника 68556 кВт/г у ОСОБА_1 існувала
заборгованість за спожиту електричну
енергію в розмірі 8998,08 гривень, а
нарахування зазначеної суми
заборгованості здійснювалось згідно
контрольних знімань показань
лічильника та здійснення оплат за
електроенергію (а.с. 50, 53, 54-58), то за
таких обставин доводи ОСОБА_1 стосовно
визначення вказаної заборгованості
шляхом середніх арифметичних
показників спростовуються матеріалами
справи.

Також, не спростовують висновків
суду першої інстанції і доводи
апеляційної скарги про те, що в
домоволодінні АДРЕСА_1, позивач не
проживає та в ньому відсутні
електроприлади, а тому за період з 06
березня 2012 року по 31 березня 2012 року
вона не могла спожити електроенергію в
тій кількості, в якій зазначає ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго», оскільки
зазначені обставини були предметом
дослідження в суді першої інстанції,
нових доказів на підтвердження своїх
посилань ОСОБА_1 на дано не було.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, та не є підставою для зміни
або скасування рішення суду.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
05 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді