У х в а л а

16 червня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третя особа - приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання недійсним шлюбного контракту
та поділ майна, набутого подружжям за
час шлюбу; за зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_5 про поворот виконання ухвали
Київського районного суду м. Одеси від 4
липня 2008 року та стягнення грошових
коштів,

в с т а н о в и л а:

У травні 2008 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом, який неодноразово
уточнювала, посилаючись на те, що за час
перебування у шлюбі із ОСОБА_6 ними було
набуте у власність майно, проте 9 липня
2007 року між ними було укладено шлюбний
договір, відповідно до умов якого усе
майно, набуте подружжям, було визначено
як особиста приватна власність ОСОБА_6,
з огляду на що вона вважає, що даний
договір на підставі ст. 93 СК України, ст.
233 ЦК України має бути визнаний судом
недійсним, а майно набуте нею та ОСОБА_6
під час перебування у шлюбі, поділене
між ними, просила визнати недійсним
шлюбний договір, укладений 9 липня 2007
року між нею та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу
ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №
2963, поділити майно, набуте нею та ОСОБА_6
під час шлюбу, виділивши їй у приватну
власність квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1
165 235 грн, квартиру АДРЕСА_2 вартістю 998 485
грн, виділивши ОСОБА_6 у приватну
власність 77/100 частин домоволодіння по
АДРЕСА_3 вартістю 2 373 500 грн, земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель по
АДРЕСА_3 площею 0,710 га вартістю 1 млн. 505
тис. грн, будівельні матеріали та
обладнання басейнового комплексу під
літ. «С» та будинок охорони під літ. «Р»,
домоволодіння по АДРЕСА_3 на суму 4 257 038
грн, та стягнути з ОСОБА_6 на її
користь грошову компенсацію в розмірі
639 549 грн.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 4 липня 2008 року було
затверджено мирову угоду, укладену 4
липня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
відповідно до якої шлюбний договір,
укладений між сторонами 9 липня 2007 року,
є розірваним, а спільне майно подружжя
поділено наступним чином: 1. ОСОБА_5
набуває право власності на: 1) квартиру
АДРЕСА_1; 2) автомобіль марки автомобіль
марки NISSAN, модель INFINITI 2003 року випуску,
шасі (рама, кузов, коляска) № НОМЕР_4, тип
ТЗ - легковий універсал державний
номерний знак НОМЕР_1; 3) автомобіль
марки МAZDА модель 3 2007 року випуску шасі
(рама, кузов, коляска) № НОМЕР_5, тип ТЗ -
легковий седан, реєстраційний номер
НОМЕР_2; 2. ОСОБА_6 зобов'язаний: 1)
протягом 5 років з моменту затвердження
мирової угоди передати ОСОБА_5 677 600 грн,
що еквівалентно 140 000 дол. США згідно з
курсом НБУ на 3 липня 2008 року, які він
отримує від продажу 77/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_3. У разі
невиконання ОСОБА_6 грошового
зобов'язання щодо сплати ОСОБА_5
протягом 5 років 677 600 грн, ОСОБА_5 має
право примусово стягнути зазначені
кошти з ОСОБА_6 в порядку виконавчого
провадження; 2) оплатити витрати, що
пов'язані з переоформленням автомобілю
марки МAZDА модель 3 державний номерний
знак НОМЕР_2, на ім'я ОСОБА_5, а також
оплатити витрати щодо зняття з обліку
автомобіля марки NISSAN модель INFINITI
державний номерний знак НОМЕР_1. 3. У
приватній власності ОСОБА_6
залишається: 1) 77/100 частин
домоволодіння за АДРЕСА_3; 2) земельна
ділянка площею 0,0710 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, яка
розташована в АДРЕСА_3; 3) квартира
АДРЕСА_2 після сплати ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 677 600 грн; провадження у справі
закрито.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 3 листопада 2009 року ухвалу
Київського районного суду м. Одеси від 4
липня 2008 року було скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до того ж
суду іншим суддею.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_5, за яким з
урахуванням доповнень просив стягнути
з ОСОБА_5 на свою користь 42 238
грн 82 коп., провести поворот виконання
ухвали Київського районного суду м.
Одеси від 4 липня 2008 року, тобто
повернути ОСОБА_6 зазначене майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль
марки NISSAN модель INFINITI 2003 року випуску,
шасі (рама, кузов, коляска) №
НОМЕР_4 тип ТЗ - легковий універсал
реєстраційний номер НОМЕР_3,
автомобіль марки МAZDА модель 3 2007 року
випуску, шасі (рама, кузов, коляска) №
НОМЕР_5 тип ТЗ - легковий седан,
реєстраційний номер НОМЕР_2, стягнути з
ОСОБА_5 на його користь різницю
вартості автомобілів у порівнянні з
їхньою вартістю у грудні 2008 року, у разі
неможливості, стягнути з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 вартість вказаного
майна у розмірі грошових коштів,
отриманих від його реалізації.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 19 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
20 листопада 2013 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.
Зустрічні позов ОСОБА_6 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 суму в розмірі 31 829 гривень. В
іншій частині зустрічних позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року судові рішення скасовані, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3, подана представником - ОСОБА_4,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. 233
ЦК України що потягло, на думку
заявника, ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України» зазначено, що постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

Заявник просить переглянути ухвалу
суду касаційної інстанції, якою судові
рішення скасовані, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки остаточне
вирішення спору по справі не відбулося
й не застосовано норм матеріального
права для вирішення спору по суті, то
судове рішення суду касаційної
інстанції не може бути об'єктом
перегляду в порядку, передбаченому гл.3
розд. 5 ЦПК України, а тому у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третя особа - приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання недійсним шлюбного контракту
та поділ майна, набутого подружжям за
час шлюбу; за зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_5 про поворот виконання ухвали
Київського районного суду м. Одеси від 4
липня 2008 року та стягнення грошових
коштів за заявою ОСОБА_3, поданою
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко