Справа №545/820/13-ц
№2/545/17/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р. Полтавський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: приватний нотаріус Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Надержинщинська сільська рада
Полтавського району Полтавської
області про визнання заповіту
недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання заповіту недійсним,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, яка при житті 30 січня 2008
року склала заповіт, яким все своє
майно заповідала йому. В Полтавській
районній державній конторі, куди він
звернувся із заявою про прийняття
спадщину, йому повідомили, що із заявою
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4 звернулась також ОСОБА_2, якій
ОСОБА_4 заповідала все своє майно
згідно заповіту від 02 грудня 2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_3

Вказаний заповіт вважає
недійсним, оскільки спадкодавцю на час
складання заповіту було 85 років. Він із
своєю сім'єю доглядав за нею, а з ОСОБА_2
спадкодавець не спілкувалась на
протязі 20 років. На час складання
заповіту ОСОБА_4 хворіла на інсульт і не
сприймала реальності, не впізнавала
людей і з 08 листопада 2011 року
знаходилась на лікуванні у
неврологічному відділенні Полтавської
центральної районної лікарні, а через
деякий час по рекомендації лікарів
вона забрала ОСОБА_2 до себе додому, а
потім 05 листопада 2011 року відправила її
на лікування в Полтавську обласну
психіатричну лікарню, де ОСОБА_4
померла. Вважає, що на день посвідчення
заповіту на користь ОСОБА_2 02 грудня 2011
року у ОСОБА_4 спостерігався процес
психічного розладу. Також зазначила, що
заповідач не мала змоги сама прочитати
заповіт, а тому він посвідчувався в
присутності сусідів, які є
зацікавленими особами. Заповіт ОСОБА_4
на користь відповідача складений з
порушенням її волевиявлення, оскільки
вона не підтримувала стосунків з сім'єю
останньої, заповіт не підписаний самою
ОСОБА_4, а зроблено запис про те, що
остання є незрячою і тому підписати
заповіт не може, та заповіт підписаний
ОСОБА_5 в присутності свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 В той час спадкодавець добре
бачила, не скаржилася на втрату зору.

Враховуючи вказане, просила
визнати недійсним заповіт від 02 грудня
2011 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим №2338.

В судовому засідання позивач
ОСОБА_1 позов підтримав та просив його
задовольнити, надав пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві.

Представник позивача адвокат ОСОБА_8
вважала, що позов слід задовольнити
оскільки оспорюванний заповіт
складений з порушенням Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України». Зокрема
складений друкованим та рукописним
текстом, не відповідає волі ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечила проти позову, посилаючись
на те, що заповідальне розпорядження
ОСОБА_4 посвідчене 02 грудня 2011 року
приватним нотаріусом відповідає волі
заповідача і волевиявлення
спадкодавця було вільним.

Вона доводилась померлій двоюрідною
онукою, останні роки життя вона
підтримувала із спадкодавцем дружні
стосунки, привозила їй продукти та
господарчо-побутові дрібниці,
допомагала по господарству. А коли
ОСОБА_4 захворіла, вона повністю взяла
на себе піклування про неї. Всі питання,
що були пов'язані з похованням ОСОБА_4
вона також узяла на себе. Походження
заповіту від 30 січня 2008 року їй не
зрозуміло, оскільки ОСОБА_1 був лише
квартирантом на житловій площі ОСОБА_4
згідно договору піднайму та і то
фіктивним, тому що зареєстрований 27
червня 2006 року, а фактично проживає з 26
квітня 2012 року. На час складання
заповіту ОСОБА_4 була виписана з
Полтавської центральної районної
лікарні та знаходилась у неї вдома, і
хоча вона фізично була слабка та
потребувала догляду, але ясно все
розуміла й могла виконувати своє
волевиявлення. Оскільки ОСОБА_4 після
хвороби частково втратила зір, то
заповіт був посвідчений при свідках у
відповідності до ст.1253 ЦК України. У
момент складання заповіту ОСОБА_4
усвідомлювала значення своїх дій щодо
призначення її своїм спадкоємцем, а
також могла керувати цими діями, її
рішення було вільним і відповідало її
внутрішній волі.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_9 просив відмовити у задоволенні
позову, оскільки позивачем не доведено,
що заповіт ОСОБА_4 був складений поза її
волею. Нею усвідомлювалось які дії вона
вчиняє, однак внаслідок перенесеного
інсульту вона не могла самостійно
підписати заповіт, а тому доручила це
зробити іншій особі в присутності
свідків.

Третя особа приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вважала, що позов є
безпідставним та пояснила, що перед
посвідченням заповіту нею особисто
проведена співбесіда з ОСОБА_4 та
з'ясовано, що особа, яка бажає скласти
заповіт має слабкий зір, а тому
довірила підписати заповіт від її
імені особі якої довіряла - ОСОБА_5
Перед підписанням заповіту нею
з'ясовано у заповідача чи відповідає
текст заповіту її волі та чи довіряє
підписати заповіт ОСОБА_5, на що була
отримана схвальна відповідь. Перед
підписанням заповіт був прочитаний
вголос кожним свідком, присутнім під
час складання заповіту.

В останнє судове засідання ОСОБА_3
направила заяву про розгляд справи без
її участі.

Представник третьої особи
Надержинщинської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області до суду направив заяву про
розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третьої особи, свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Так, судом встановлено, що згідно
свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого
виконавчим комітетом Надержинщинської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області 27 липня 2012 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.6).

При житті ОСОБА_4 склала заповіт від 30
січня 2008 року, яким все своє майно на
випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1
(а.с.7).

01 грудня 2011 року ОСОБА_4 був складений
новий заповіт, згідно якого все своє
майно на випадок смерті вона
заповідала ОСОБА_2

Вказаний заповіт посвідчений
приватним нотаріусом Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та на прохання ОСОБА_4 підписаний
ОСОБА_5 При складенні заповіту та його
підписанні були присутні два свідка
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які також підписали
заповіт. Даний заповіт зареєстровано у
реєстрі за №2338 (а.с.40).

За клопотанням представника позивача
та за погодженням позивача судом у
даній справі призначена
судово-психіатрична експертизи на
предмет встановлення психічного стану
ОСОБА_4 на час складання заповіту - 02
грудня 2011 року.

Відповідно до акту
судово-психіатричної експертизи №57
від 27 січня 2014 року неможливо
обґрунтовано та однозначно
відповідати на питання стосовно події,
що становить суть даної цивільної
справи, а саме психічного стану ОСОБА_4
на час складання заповіту (а.с.114-177).

У зв'язку з неотриманням відповідей на
поставлені експертам питання, за
клопотанням представника позивача
судом був допитаний експерт ОСОБА_10,
який вказав, що при проведенні
експертизи досліджено всі документи
надані судом, в тому числі медична
документація щодо хворої ОСОБА_4, у
висновку зазначено стан хворої,
вивчено всі записи зроблені при її
лікуванні, однак виявилось неможливим
дати відповіді на поставлені питання.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона
лікувала ОСОБА_4 в листопаді 2011 року у
зв'язку з порушенням кровообігу,
зниженням пам'яті. Разом з тим хвора
пам'ятала своє ім'я, ім'я по батькові,
прізвище, всіх впізнавала, психічних
порушень, які б потребували втручання
психіатра у хворої не виявлено.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 ОСОБА_6 підтвердили, що вони були
присутні при складенні заповіту та
чули як заповідач ОСОБА_4 сказала, що
заповіт бажає скласти на користь
ОСОБА_2, підписати сама вона не могла
заповіт оскільки погано бачила та
трусились руки. Під час складання
заповіту бабушка сиділа в кріслі та на
їх думку розуміла свої дії, оскільки
називала кому бажає заповісти свої
майно. Після складення заповіту вони
кожен окремо прочитали заповіт вголос.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_1,
а більше його мати доглядали ОСОБА_4,
коли вона хворіла, а те, що ОСОБА_4
допомагала ОСОБА_2 він жодного разу не
бачив. Зазначив, що йому не відомо, що
ОСОБА_4 погано бачила.

Допитана свідок ОСОБА_13 показала, що за
ОСОБА_4 доглядала сім'я ОСОБА_1, і більше
мати позивача, зокрема, допомагала
провести газ, воду до будинку, купувала
продукти

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що вона є
дружиною позивача, а її свекрів
доглядала за ОСОБА_4, проводила газ,
світло, купувала продукти. З ОСОБА_2 її
сім'я не спілкувались. Вона з чоловіком
їздила до лікарні провідувати хвору
ОСОБА_4, лікар говорила, що її не треба
хвилювати, хвора їх не впізнавала.

Допитана свідок ОСОБА_15 показала, що
ОСОБА_2 вона не знає та жодного разу у
ОСОБА_4 не бачила

Свідок ОСОБА_16 показала, що вона знала
ОСОБА_4 з 1990 року, ОСОБА_2 вона не знає.
ОСОБА_4 ніколи не скаржилась на поганий
стан здоров'я.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17
пояснила, що позивач є її сином.
Зазначила, що вона дружила з ОСОБА_4,
приходила до неї, допомагала по
господарству, отримувала для неї
пенсію, а коли ОСОБА_4 знаходилась у
лікарні, провідувати хвору їздив
ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона була
сусідкою ОСОБА_4 та знає її онуку ОСОБА_2
В грудні 2012 року за проханням ОСОБА_4
вона підписувала заповіт, оскільки
ОСОБА_4 погано бачила. Коли ОСОБА_4
знаходилась у лікарні, вона її двічі
відвідувала. ОСОБА_4 не раз їй
повідомляла, що хоче своє майно на
випадок смерті заповісти ОСОБА_2

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. У випадках, встановлених
цим Кодексом, нікчемний правочин може
бути визнаний судом дійсним.

Заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті
(ст. 1233 ЦК України).

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК
України, заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо його
форми та посвідчення, є нікчемним. За
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

При цьому, вимоги до форми заповіту
визначені ст. 1247 ЦК України, відповідно
до якої заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення; має бути
особисто підписаний заповідачем. Якщо
особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти,
посвідчені особами, зазначеними у
частині третій цієї статті, підлягають
державній реєстрації у Спадковому
реєстрі в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

За нормою ч. 2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус
може на прохання особи записати
заповіт з її слів власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. У цьому разі заповіт має бути
вголос прочитаний заповідачем і
підписаний.

Відповідно до ст. 1253 ЦК України, на
бажання заповідача його заповіт може
бути посвідчений при свідках. У
випадках, встановлених абзацом третім
частини другої статті 1248 і статтею 1252
цього Кодексу, присутність не менш як
двох свідків при посвідченні заповіту
є обов'язковою. Свідками можуть бути
лише особи з повною цивільною
дієздатністю. Свідками не можуть бути:
нотаріус або інша посадова, службова
особа, яка посвідчує заповіт;
спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та
близькі родичі спадкоємців за
заповітом; особи, які не можуть
прочитати або підписати заповіт.
Свідки, при яких посвідчено заповіт,
зачитують його вголос та ставлять свої
підписи на ньому. У текст заповіту
заносяться відомості про особу
свідків.

Як вбачається зі змісту оспорюваного
заповіту, заповіт нотаріусом записаний
зі слів заповідачки. У зв'язку з тим, що
заповідачка не могла сама прочитати і
підписати текст заповіту з причин
поганого зору, за її особистим
проханням, заповіт підписаний ОСОБА_5 в
присутності свідків ОСОБА_7 ОСОБА_6

' Вказані свідки не входять в
перелік осіб, що виключає можливість їх
бути свідками; в заповіті також
вказано, що він прочитаний вголос
особисто заповідачці до його
підписання, заповіт прочитаний вголос
свідками ОСОБА_7 ОСОБА_6, про що мають
місце відповідні підписи. В тексті
заповіту також зазначено повні ім'я та
по батькові свідків, місце та час
складення заповіту.

На час посвідчення заповіту була чинна
Інструкція про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року
№ 20/5 зі змінами, відповідно до пунктів
157, 158 якої було визначено те, що заповіт
має бути складений у письмовій
формі, із зазначенням місця і часу
складення заповіту, дати та місця
народження заповідача та підписаний
особисто заповідачем. Нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним, про що зазначається ним перед його
підписом. Якщо заповідач унаслідок
фізичної вади, хвороби або з будь-яких
інших причин не може власноручно
підписати заповіт, за дорученням
заповідача він може бути підписаний
іншою фізичною особою за правилами,
викладеними в пункті 16 цієї Інструкції.
На бажання заповідача, а також у
випадках, якщо заповідач через фізичні
вади не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватись
при свідках. Присутність не менш як
двох свідків при посвідченні заповіту
є обов'язковою. Свідками можуть бути
особи з повною цивільною дієздатністю.
Свідками не можуть бути: нотаріус;
особи, на користь яких складено
заповіт; члени сім'ї та близькі родичі
спадкоємців за заповітом;заповітом;
особи, які не можуть прочитати або
підписати заповіт. Текст заповіту має
містити відомості про особу свідків,
а саме: прізвище, ім'я, по батькові
кожного з них, дату народження, місце
проживання, реквізити паспорта чи
іншого документа, на підставі якого
було встановлено особу свідка. Свідки,
при яких посвідчено заповіт, зачитують
його вголос та ставлять свої підписи на
ньому.

Посилання представника позивача на те,
що заповіт не відповідає встановленим
вимогам щодо форми заповіту, а саме
складений друкованим та рукописним
текстом та те, що текст заповіту не
відповідає волі заповідача, як на
підстави для визнання заповіту
недійсним суд до уваги прийняти не може
з наступних підстав.

Показами осіб, допитаних у судовому
засіданні, які зазначені у заповіті у
якості свідків ОСОБА_7 ОСОБА_6, а також
особи, якою було здійснено підписання
даного заповіту ОСОБА_5 підтверджено
факт вільного волевиявлення
заповідачки ОСОБА_4 на складання
заповіту на користь відповідачки
ОСОБА_2, а також дотримання вимог закону
нотаріусом при посвідченні заповіту.

Отже, враховуючи вищевикладене, позов
задоволенню не підлягає, так як не
знайшов свого підтвердження в судовому
засіданні, суду не доведено обставин
відсутності волевиявлення заповідачки
ОСОБА_4 щодо складання заповіту на
користь відповідачки ОСОБА_2

Разом з тим не зазначення у заповіті
дати народжень свідків та реквізитів
їхніх паспортів не є безумовною
підставою для визнання заповіту
недійсним, так як спірний заповіт
відповідає вимогам закону, а також
посвідчений з дотриманням форми №47, що
була встановлена Правилами ведення
нотаріального діловодства,
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України від 22 грудня 2010 зі
змінами, якою визначалась форма та
зміст посвідчувального напису на
заповіті від імені особи, яка не може
підписатись власноручно внаслідок
фізичної вади, хвороби тощо.

Питання щодо судових витрат судом
вирішуються відповідно до положень
ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, ст. ст. 1233, 1247, 1248 ЦК України,
Закону України «Про нотаріат»,
Інструкцією «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: приватний нотаріус
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, Надержинщинська
сільська рада Полтавського району
Полтавської області про визнання
заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд в
десятиденний строк з дня його
проголошення, а у разі якщо рішення
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду

Л.В.Шелудяков