Ухвала іменем україни 18 червня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної
Т.О., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк», про
визнання недійсним договору
страхування фінансового ризику,
пов'язаного з втратою права власності
на нерухомість з моменту його
укладення; за позовом Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
ОСОБА_6, третя особа −? ОСОБА_7, про
стягнення страхового відшкодування та
визнання вимоги такою, що не підлягає
виконанню, за касаційною скаргою
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
на рішення Вінницького міськрайонного
суду Вінницької області від 10 січня 2014
року та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 11 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА
Страхування») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору від 28 травня 2010 року
№ 003-фро/10(кп) страхування фінансового
ризику, пов'язаного з втратою права
власності на нерухомість з моменту
його укладення та просило визнати
даний договір недійсним, мотивуючи
свої вимоги тим, що ухвалою
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 01 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 21 листопада 2012 року, скасовано
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації «Розвитку та
правозахисту підприємств», ухвалене 08
травня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про розв'язання спору
згідно з договором купівлі-продажу від
30 квітня 2008 року щодо остаточного
виконання умов договору та стягнення
коштів у повному обсязі, а також
зустрічного позову про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на
будівлю-гараж літ. «А» загальною площею
736,8 кв. м, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, тобто оспорюваним правочином
було застраховано незаконний майновий
інтерес ОСОБА_6

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 травня 2013 року
було залучено до участі у справі як
третіх осіб Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП
Банк») та

ОСОБА_6

У подальшому ПАТ «ОТП Банк» звернулося
до суду з позовом, в якому просило
стягнути з ПрАТ «СК «АХА Страхування»
суму страхового відшкодування у
розмірі 904 428 грн 96 коп.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 23 липня 2013 року
вищевказані позовні вимоги були
об'єднані в одне провадження.

ОСОБА_8 відповідно до положень ст. 36 ЦПК
України не надав згоду на участь у
справі як третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 10 січня 2014 року
у задоволенні позову ПрАТ «СК «АХА
Страхування» відмовлено.

У задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 06 березня

2014 року рішення Вінницького міського
суду Вінницької області

від 10 січня 2014 року в частині відмови у
задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк»
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено
частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування»
на користь ПАТ «ОТП Банк» страхове
відшкодування в розмірі 904 428 грн 96 коп.,
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У решті позову відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «АХА
Страхування» просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, ухвалити нове рішення, яким
позов ПрАТ «СК «АХА Страхування»
задовольнити, а у задоволенні позову
ПАТ «ОТП Банк» відмовити,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позову ПрАТ
СК «АХА Страхування», суд першої
інстанції, з висновком якого в цій
частині погодився і апеляційний суд,
виходив із того, що посилання позивача
на вимоги ч. ч. 1, 5 ст. 203, ст. 215 ЦК України
як на підставу для визнання недійсним
договору страхування фінансового
ризику є необґрунтованими, оскільки на
момент укладення зазначеного договору,
тобто на 28 травня 2010 року, він
відповідав вимогам закону, ОСОБА_6 був
власником застрахованого на законних
підставах майна, а його право власності
припинилося лише 21 листопада 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
«ОТП Банк» про стягнення страхового
відшкодування, суд першої інстанції,
керуючись положеннями п. 1 ч. 1 ст.
28 Закону України «Про страхування»,
виходив із того, що оскільки припинення
права власності ОСОБА_6 на застраховане
майно у судовому порядку (страхова
подія) відбулося лише 21 листопада 2012
року на підставі судового рішення, яке
набрало законної сили, тобто після
закінчення строку дії договору
страхування (з 28 травня 2010 року до 27
травня 2011 року), тому підстави для
виплати вигодонабувачеві страхового
відшкодування відсутні.

Апеляційний суд, скасувавши рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позову ПАТ «ОТП
Банк» та ухваливши в цій частині нове
рішення, яким позов задоволено, виходив
із того, що вигодонабувачем було
дотримано всіх, передбачених договором
страхування, вимог, тому позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Проте повністю погодитись із такими
висновками судів не можна.

Судом установлено, що 30 квітня 2008 року
між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у простій
письмовій формі було укладено договір
купівлі-продажу будівлі - гаража літ «А
загальною площею 736,8 кв. м», що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, (а. с.
59, 60, т. 1)

Рішенням Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації «Розвитку та правозахисту
підприємств» від 08 травня 2008 року
визнано дійсним договір
купівлі-продажу від 30 квітня 2008 року,
укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6
будівлі-гаража літ. «А» загальною
площею 736,8 кв. м., що розташований в
АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_6 провести
остаточний розрахунок за договором в
сумі 505 тис. грн, що становить 100 тис.
доларів США в термін до 19 травня 2008 року
(а. с. 61-63, т.1).

Згідно з реєстраційним
посвідченням на об'єкти нерухомого
майна, які належать юридичним та
фізичним особам, право власності на
будівлю гаража літ «А», зальною площею
736,8 кв. м, що розташовано за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації «Розвитку та правозахисту
підприємств» від 08 травня 2008 року,
зареєстровано за ОСОБА_6 за реєстровим
№ 553, записано в реєстрову книгу
№ 85 12 травня 2008 року. ( а.с. 64, т. 1)

14 травня 2008 року між
ОСОБА_6 (позичальником) та ЗАТ «ОТП
Банк» (далі - Банк) було укладено
кредитний договір, згідно з умовами
якого ОСОБА_6 отримав кредит на
придбання нерухомого майна в розмірі 100
тис. доларів США зі сплатою за
користування кредитом у розмірі 5,99 %
річних строком до 12 травня 2023 року
(а.с.76-81, т.1).

У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 14 травня 2008 року між банком
та ОСОБА_6 було укладено договір поруки
(а. с. 82-83). Крім того, 14 травня 2008 року між
банком та ОСОБА_6 було укладено договір
іпотеки нерухомого майна, а саме:
гаража літ «А», що розташований по
АДРЕСА_1 (а. с. 84-88, т.1).

28 травня 2010 року між
ПрAT «СК «АХА Страхування» (страховик),
ОСОБА_6 (страхувальник) та банком
(вигодонабувач) було укладено договір
страхування фінансового ризику,
пов'язаного з втратою права власності
на нерухомість, об'єктом якого є
майновий інтерес страхувальника,
пов'язаний з володінням, користуванням,
розпорядженням нерухомим майном -
гаражем літ. «А» , що розташований по
АДРЕСА_1, яке, належить страхувальнику
на праві приватної власності, згідно з
рішенням третейського суду від 08
травня 2008 року, зареєстрованим
Жмеринським районним структурним
підрозділом КП «ВООБТІ» 12 травня 2008
року, копія якого є невід'ємною
частиною даного договору. Вказане
майно було передано вигодонабувачеві у
заставу, в забезпечення зобов'язань
страхувальника за кредитним договором
від 14 травня 2008 року (а. с. 47,
т.1).

Ухвалою Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 01 червня 2012 року, яка
залишена без змін ухвалою апеляційного
суду Вінницької області від 21
листопада 2012 року, рішення Постійно
діючого третейського суду при
асоціації «Розвитку та правозахисту
підприємств», ухвалене 08 травня 2008
року, скасовано.

Відповідно до витягів
з Державного реєстру прав власності на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 03 квітня 2013 року
нежитлова будівля - гараж, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1
Вінницької області, належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 на підставі заочного рішення
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 07 лютого 2013 року
(а. с. 6-7, т. 3).

Суд першої інстанції, з
висновком якого в цій частині
погодився і апеляційний суд, як на
підставу відмови у позові ПрАТ СК «АХА
Страхування» про визнання недійсним
договору страхування фінансового
ризику посилався на те, що на момент
укладення зазначеного договору, тобто
на 28 травня 2010 року, він відповідав
вимогам закону, а ОСОБА_6 на законних
підставах був власником
застрахованого майна та його право
власності припинилося лише 21 листопада
2010 року.

Відповідно до вимог ст.
657 ЦК України договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Судами встановлено, що
при укладанні між ОСОБА_8 та ОСОБА_6
договору купівлі-продажу від 30 квітня
2008 року, будівлі - гаража літ. «А», що
розташований в АДРЕСА_1 сторонами не
було додержано вимоги закону про
нотаріальне посвідчення, тобто в силу
ч. 1 ст. 220 ЦК України такий договір є
нікчемним. Такий договір було визнано
дійсним рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
«Розвитку та правозахисту
підприємств» від 08 травня 2008 року, яке в
подальшому було скасовано ухвалою
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 01 червня 2012
року, яка залишена без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 21 листопада 2012 року.

За таких обставин
судом не встановлено та не перевірено,
чи набув ОСОБА_6 право власності на
майно, що було предметом оспорюваного
договору страхування, а саме: нежитлову
будівлю - гараж, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 Вінницької області, на
підставі скасованого рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації «Розвитку та правозахисту
підприємств» від 08 травня 2008 року,
враховуючи, що підстави набуття такого
права власності визнано судом
незаконними і рішенням суду
встановлено відсутність правомірності
набуття.

Від встановлення
вказаних фактичних обставин у справі
та висновків суду залежить і вирішення
позову ПАТ «ОТП Банк» про стягнення
страхового відшкодування за
оспорюваним договором.

Таким чином, оскільки
суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303 ЦПК
України, не в повному обсязі встановив
обставини у справі, не визначився із
характером спірних правовідносин та
нормою матеріального права, що їх
регулює, висновки суду не можна вважати
законним та обґрунтованими,
апеляційний суд зазначених недоліків
не усунув, ухвалені у справі судові
рішення не можуть вважатись законними
й обґрунтованими, тому відповідно до
ст. 338 ЦПК України вони підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування»
задовольнити частково.

Рішення Вінницького міськрайонного
суду Вінницької області від 10 січня 2014
року та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 11 березня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О.
Писана Г.В. Юровська