АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/7674/2014
Головуючий у 1-ій інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи
О.В.

при секретарі: Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Національної академії
внутрішніх справ Міністерства
внутрішніх справ України до ОСОБА_3 про
стягнення витрат, пов'язаних з
утриманням у вищому навчальному
закладі

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_3

на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 16 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Дарницького
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних
з утриманням у вищому навчальному
закладі. Посилався на те, що відповідач
після звільнення з органів внутрішніх
справ за власним бажанням в порушення
вимог контракту у добровільному
порядку не відшкодувала витрати,
пов'язані з її утриманням у вищому
навчальному закладі, розмір яких
становить 16920,52 грн. та таким чином
порушила права позивача.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Національної академії внутрішніх
справ Міністерства внутрішніх справ
України - 16920 грн. 52 коп. витрат
пов'язаних з утриманням у вищому
навчальному закладі та 229 грн. 40 коп.
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким стягнути з
відповідача 7473 грн. 84 коп. фактично
понесених витрат.

Вказує на недоведеність обставини, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, оскільки
позивачем не надано доказів отримання
ним коштів, речового майна, грошової
компенсації за харчування, а надані
лише довідки, які складені невідомо на
підставі яких документів.

Сторони у судове засідання не з'явились
про день, час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином про
причини своєї неявки суду не
повідомляли.

Тому відповідно до ст.305 ЦПК України
колегія суддів вирішила розглядати
справу за відсутності осіб, що не
з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, звільнившись з органів
внутрішніх справ порушила умови
договору, а відтак, в силу вимог закону,
зобов'язана відшкодувати понесені
позивачем витрати на її навчання та
утримання в Національної академії
внутрішніх справ Міністерства
внутрішніх справ України, з такими
висновками погоджується колегія
суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 29 листопада 2007 року
між Київським національним
університетом внутрішніх справ, ГУ МВС
України в м. Києві в особі Яреми В.Г. та
ОСОБА_3 укладено договір про підготовку
останньої за державним замовленням на
денній формі навчання за напрямом
(спеціальністю) «Правознавство» у
вищому навчальному закладі.

Згідно витягу з наказу 19 червня 2009 року
ОСОБА_3 було присвоєно кваліфікацію
юриста за спеціальністю
«Правознавство» та видано диплом
спеціаліста.

01 липня 2009 року ОСОБА_3 було призначено
оперуповноваженим відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Дарницького РУ ГУ МВС України в м.
Києві, а 28 листопада 2011 року остання
була звільнена за власним бажанням на
підставі рапорту від 06 жовтня 2011 року з
органів внутрішніх справ.

Пунктом 2.1.8 укладеного між сторонами
договору передбачено, затвердження
розрахунку фактичних витрат на її
підготовку за весь термін навчання
після відрахування особи (закінчення
навчання), а згідно п.2.3.6 - у разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченні навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі за підставами
передбаченими п.3 цього договору
(дострокове розірвання договору у
зв'язку з відрахуванням особи з КНУВС
та звільнення з органів внутрішніх
справ: за власним бажанням без поважних
причин; через неуспішність; за
порушення дисципліни, передбачено
відшкодування фактичних витрат
пов'язаних з утриманням у навчальному
закладі згідно із затвердженим
розрахунком.

З наявних в матеріалах справи довідок
вбачається, що фактичні витрати на
підготовку ОСОБА_3 за весь термін
навчання становлять 16920 грн. 52 коп., які
складаються з: грошового утримання за
період навчання з 01 вересня 2005 року по
червень 2009 року у розмірі 7885 грн. 67 коп.;
витрат на оплату комунальних послуг у
загальному розмірі 3428 грн.73 коп.; витрат
на харчування у розмірі 4484 грн. 33 коп.;
витрат на речове утримання у розмірі 1121
грн.79 коп.

Позивач 04 вересня 2012 року направив на
адресу відповідача лист в якому
запропонував добровільно
відшкодувати витрати за навчання у
термін до 05 травня 2012 року, однак
належного реагування з боку
відповідача на даний лист не було.

З доводів апелянта, викладених в
апеляційній скарзі, вбачається, що
заперечуючи проти позову в повному
обсязі, ОСОБА_3 одночасно погоджується
з правомірністю вимоги про
відшкодування витрат, пов'язаних з її
утриманням. Однак, на думку апелянта,
такі витрати повинні стягуватись з
моменту укладання з нею договору, тобто
з 29 листопада 2007 року.

Проте, таке твердження відповідача не
відповідає дійсності та не ґрунтується
на вимогах законодавства з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідно до витягу з наказу № 76дск
від 22 липня 2005 року ОСОБА_3 зараховано з
01 вересня 2005 року на навчання на 1 курс
навчально- наукового інституту
підготовки кадрів кримінальної
міліції Київського національного
університету внутрішніх справ
правонаступником якого є Національна
академія внутрішніх справ.

29 листопада 2007 року відповідно до
чинного законодавства України та
відповідно до наказу МВС України № 150 «
про затвердження Типового договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України» між
Київським національним університетом
внутрішніх справ, ГУ МВС України в м.
Києві в особі Яреми В.Г. та ОСОБА_3
укладено договір про підготовку
останньої за державним замовленням на
денній формі навчання за напрямом
(спеціальністю) «Правознавство» у
вищому навчальному закладі.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 01 березня 2007 року
№ 313 «Про затвердження Порядку
відшкодування курсантами та особами
офіцерського складу витрат, пов'язаних
з їх утриманням у вищих навчальних
закладах» відшкодування здійснюється
у розмірі фактичних витрат, пов'язаних
їх утриманням, а саме, грошове,
продовольче, речове, медичне
забезпечення, перевезення до місця
проведення щорічної основної та
канікулярної відпустки та у зворотному
напрямку, оплату комунальних послуг і
вартість спожитих енергоносіїв. Також
у вищевказаній постанові (п.5),
зазначено, що витрати відшкодовуються
у повному розмірі - особами чоловічої
статі, що вислужили встановлений
законодавством строк строкової
військової служби до вступу у
навчальний заклад та жіночої статі - за
весь період навчання.

Пунктом 4.2 договору № КВ-213 від 29
листопада 2007 року про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС визначено, що у разі дострокового
розірвання договору здійснюється
розрахунок фактичних витрат за
відповідними видами забезпечення
згідно з нормами утримання на день,
який зазначено в наказі про
відрахування з навчального закладу та
звільнення з органів внутрішніх справ.

Доводи відповідача, що нею в період
навчання не було отримано речового
забезпечення та те, що нею не
отримувалось продовольче забезпечення
колегією суддів не приймаються до
уваги, оскільки апелянт не надала
доказів на підтвердження своїх
доводів.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: