Справа № 346/7903/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді
Беркещук Б.Б.

секретаря
Матушевської Г.Д.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломия
справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3
про стягнення заробітної плати,
компенсації за невикористані дні
щорічної відпусти , компенсації
середнього заробітку за весь час
затримки заробітної плати та
невиплаченої неофіційної премії, -

В С
Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
він працював у приватного підприємця
відповідача по справі ОСОБА_3 на посаді
менеджера з логістики, з 01 липня 2011
року. 20 червня 2013 року він, позивач,
звільнений з роботи. Вказує, що у
відповідача ОСОБА_3 виник обов'язок
виплатити йому, позивачу заробітну
плату за травень та червень місяці 2013
року в сумі 2 142,22 грн., грошову
компенсацію за невикористані дні
щорічної відпустки за період з 01 липня
2012 року по 20 червня 2013 року в сумі 917,76
грн. Відповідач ОСОБА_3 не виконав цей
обов'язок, а тому у відповідача виник
обов'язок сплатити позивачу середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку в сумі 7 583,00 грн.,
а також правові витрати в сумі 300,00 грн.

Зазначив, що платіжна відомість на
видачу заробітної плати № 7 в якій не
має його підпису складена 26 липня 2013
року , при тому що він був звільнений 20
червня 2013 року. Враховуючи факт того, що
платіжна відомість була складена
набагато пізніше, він фізично не міг
отримати заробітну плату за червень 20
червня 2013 року, як це було засвідчено у
акті від 21 червня 2013 року. Вважає акт
сфальсифікованим , а свідчення свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завідомо
неправдивими. Крім того, у зв'язку з тим,
що відповідач ОСОБА_3 не веде касову
книгу і не має ліміту каси, єдиним
доказом підтверджуючим виплату йому,
позивачу, заробітної плати може бути
тільки платіжна відомість.

Також, зазначає, що про складення
вищезгаданого акту не було повідомлено
Інспекцію з питань праці, Податкову
інспекцію, Пенсійний фонд та інші
організації. У постанові Коломийського
міськрайонного суду від 24 лютого 2014
року зазначено свідчення інспектора
праці Шестерняка, про те, що під час
перевірки ФОП ОСОБА_3 жодних актів про
відмову підписання у платіжних
відомостях йому надано не було, що
засвідчено також у Акті перевірки

Вказує, що відомість без номера на
видачу зарплати за 2013 рік на його
позивача ім я не відповідає вимогам
первинних бухгалтерських документів,
тому вона не можу розглядатись як
підтвердження виплати заробітної
плати, що на його думку, доводить, те що
кошти занесені у відомість є не
заробітною платою, а премією, яку
відповідач ОСОБА_3 приховував від
контролюючих служб з метою зменшення
сплати податків та зборів .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
подав заяву про збільшення позовних
вимог, та просив стягнути з
відповідача 2 142,22 грн.- невиплаченої
заробітної плати за травень-червень
місяці 2013 року; 917,76 грн.- компенсації за
невикористані дні щорічної відпусти у
період з 01.07.2012 р. по 20.06.2013 р.; 11 462,48
грн. - компенсації середнього заробітку
за весь час затримки заробітної плати
по день фактичного розрахунку; 700 грн.
невиплаченої неофіційної премії та 300
грн. правових витрат.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечуили щодо
задоволення позову, обґрунтовуючи тим,
що з позивачем 20 червня 2013 року було
проведено повний розрахунок, а саме
виплачено всі належні позивачу суми і
жодних претензій позивач не мав до
листопада 2013 року.

Крім того, повідомили суду, що
постановою Коломийського
міськрайонного суду від 24 лютого 2014
року підтверджено, що відповідачем
ОСОБА_3 не було порушено жодних вимог
чинного законодавства при звільненні
ОСОБА_1 із займаної ним посади.

Підтримали подані письмові пояснення
та просили суд в позові відмовити в
повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази, суд дійшов
до висновку, що в задоволенні позову
слід відмовити з таких підстав.

01 липня 2011 року відповідач ОСОБА_3
уклав трудовий договір з позивачем
ОСОБА_1, який зареєстрований в
Коломийському міськрайонному центрі
зайнятості за № 8.

Пунктом 3 трудового договору сторони
передбачили, що відповідач ОСОБА_3
зобов'язується оплачувати працю
працівника позивача по справі ОСОБА_1 у
розмірі мінімальної заробітної плати.

Позивач ОСОБА_1 отримував заробітну
плату двічі на місяць - аванс та
кінцевий розрахунок за місяць.

Після отримання авансу та кінцевого
розрахунку за місяць позивач ОСОБА_1
мав обов'язок підписувати попередню
платіжну відомість, яка велася на нього
протягом кожного календарного року.
Після виплати заробітної плати всім
працівникам з якими відповідач ОСОБА_3
мав укладені трудові договори позивач
ОСОБА_1 підписував разом з іншими
працівниками щомісячну основну
платіжну відомість.

З попередньої платіжної відомості за
2013 рік вбачається, що позивач ОСОБА_1 17
травня 2013 року отримав аванс за травень
в сумі 300 грн., а 07 червня 2013 року залишок
заробітної плати в сумі 700 грн., однак не
підписав основну платіжну відомість №
6 за травень 2013 року, в якій значиться
сума нарахованої заробітної плати за
травень 2013 року в розмірі 1073,39 грн.

Беручи до уваги, що позивач отримав
заробітну плату за квітень 2013 року в
сумі 1073,40 грн. згідно основної
щомісячної платіжної відомості № 5 від
15 травня 2013 року, тоді як в попередній
платіжній відомості за 2013 рік позивач
отримав за квітень 2013 року аванс в сумі
300 грн. та повний розрахунок за квітень
700 грн., суд вважає, що позивач отримав
заробітну плату за травень 2013 року в
сумі 1073,39 коп. на підставі основної
щомісячної платіжної відомості № 6 за
травень 2013 року.

20 червня 2013 року трудовий договір між
сторонами по справі розірвано за
згодою сторін на підставі ст. 38 КзпП
України.

Судом встановлено, що 20 червня 2013 року
відповідач ОСОБА_3 виплатив позивачу
ОСОБА_1 заробітну плату за 14 днів червня
місяця 2013 року та грошову компенсацію
за невикористані дні щорічної
відпустки в загальній сумі 1331,51 грн.,
однак основну щомісячну платіжну
відомість № 7 за червень 2013 року
позивач ОСОБА_1 не підписав.

21 червня 2013 року складено акт, яким
підтверджено, що позивач ОСОБА_1
відмовився підписуватися за отримання
коштів - заробітної плати за 14 днів
червня місяця 2013 року та розрахункові
кошти, котрого засвідченого підписами
відповідача ОСОБА_3, свідків по справі
ОСОБА_5 та ОСОБА_4

20 серпня 2013 року на прохання позивача
ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 видано
довідку про нараховану та виплачену
йому заробітну плату в 2013 році, а саме
за період з 01 січня 2013 року по 31 травня
2013 року.

В листопаді місяці 2013 року позивач
ОСОБА_1 звернувся із заявою до
Коломийської міжрайонної прокуратури
з проханням провести перевірку
дотримання відповідачем ОСОБА_3 вимог
законодавства про працю при його
звільненні 20 червня 2013 року.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду від 24 лютого 2014
року закрито провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно відповідача по даній справі
ОСОБА_3 за ст. 41 ч. 1 КпАП України, за
відсутності в його діях складу
адміністративного правопорушення,
котра вступила в законну силу 06 березня
2014 року.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Будучи допитаною в судовому засіданні
бухгалтер свідок ОСОБА_4 пояснила суду,
що позивач ОСОБА_1 отримав заробітну
плату за червень місяць 2013 року та
розрахункові за невикористані дні
відпустки в день свого звільнення, а
заробітну плату за травень місяць 2013
року отримував двічі в травні та червні
2013 року, про що проставляв свої підписи
в попередній платіжній відомості за 2013
рік, однак з невідомих для неї причин не
підписав необхідних документів, а тому
21 червня 2013 року складено відповідний
акт. Жодних претензій до відповідача
ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 не пред'являв з
дня свого звільнення.

Свідок ОСОБА_5, яка працює бухгалтером у
відповідача, в судовому засіданні
повідомила, що позивачу ОСОБА_1 було
виплачено заробітну плату за травень
2013 року, а 20 червня 2013 року було
проведено повний розрахунок за
відпрацьовані останнім в червні 2013
року дні та виплачено грошову
компенсацію за не використану ним в 2013
році відпустку. В цей день позивача
ОСОБА_1 було звільнено, жодних
претензій він не пред'являв. Всі
відрахування з заробітної плати
позивача ОСОБА_1 були сплачені. В
зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_1
відмовився підписати основні платіжні
відомості по заробітній платі за
травень та червень 2013 року було
складено відповідний акт. В серпні 2013
року відповідач ОСОБА_3 на вимогу
позивача ОСОБА_1 видав довідку про
нараховану та виплачену заробітну
плату за повні місяці в 2013 року.

Щодо ведення попередньої платіжної
відомості за 2013 рік заведеної на
позивача ОСОБА_1, то свідок ОСОБА_5
пояснила, що ведення такої відомості
жодним чином не порушувало прав
позивача та не заборонено чинним
законодавством. Необхідність в її
веденні полягало в тому, що заробітна
плата виплачувалася в два етапи та в
міру поступлення грошових коштів, а
тому дата основної (зведеної)
щомісячної платіжної відомості
проставлялися лише після виплати всім
працівникам заробітної плати, в зв'язку
з чим, дата виплати заробітної плати
могла не збігатися з датою оформлення
основної відомості. Саме попередня
платіжна відомість за 2013 рік, яка
заповнювалася по такій самій формі, як
і основна (зведена) щомісячна платіжна
відомість, була підтвердженням дати та
попереднього розміру заробітної плати,
яку отримували працівники, в тому числі
і позивач ОСОБА_1

Також повідомила, що подавати
звітність до податкового органу та
пенсійного фонду можливо було лише
тільки після того, як було виплачено
всім працівникам заробітну плату і
звітами про суми нарахованої
заробітної плати застрахованих осіб та
суми нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України за
травень-червень 2013 року підтверджено,
що заборгованості по невиплаті
заробітної плати позивачу ОСОБА_1 не
було.

Суд також бере до уваги, що звільнення
позивача ОСОБА_1 відбулося у
відповідності до умов ст. 38 КзУпП, а
саме за згодою сторін, що свідчить про
те, що сторони погодилися на всі умови
щодо проведення розрахунку по виплаті
заробітної плати та грошової
компенсації за невикористану
відпустку при звільненні, отриманню
трудової книжки, довідки про
нараховану та виплачену заробітну
плату, про розірвання умов трудового
договору тощо.

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_1 після свого звільнення не
звертався до відповідача ОСОБА_3 із
заявами щодо повідомлення про
порушення його прав та вжиття заходів
для їх поновлення. Позивачем ОСОБА_1
також не надано суду доказів того, що
він звертався із заявами до
правоохоронних органів, до органів
місцевого самоврядування чи до інших
органів та установ до листопада 2013
року, що свідчить про те, що позивач
ОСОБА_1 не вважав свої права порушеними.

Доводи позивача ОСОБА_1 викладені ним в
письмовому поясненні та запереченні на
пояснення відповідача суд не бере до
уваги, оскільки ОСОБА_1 не надав суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження обґрунтованості
позовних вимог та підстав для
стягнення з відповідача ОСОБА_3
відповідних грошових сум за порушення
вимог законодавства про працю.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3
виплативзаробітну плату за травень та
червень 2013 року, а також виплатив
грошову компенсацію за невикористані
позивачем ОСОБА_1 дні щорічної
відпустки.

Наведене підтверджується даними
трудового договору (а.с. 7), даними
трудової книжки позивача (а.с. 8-9),
даними попередньої платіжної
відомості за 2013 рік (а.с.37), даними акту
від 21 червня 2013 року (а.с. 64), даними
довідки про заробітну плату від 20
серпня 2013 року ( для розрахунку виплат
на випадок безробіття) (а.с.63), даними
звітів про суми нарахованої заробітної
плати застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України за
травень-червень 2013 року (а.с. 48-60), даними
основної (зведеної) щомісячної
відомості № 5 за квітень 2013 року (а.с. 5),
а також постановою Коломийського
міськрайонного суду від 24 лютого 2014
року (а.с.39-40).

На підставі ст.ст.115-117, 232,233 КЗпП
України та керуючись та керуючись
ст.ст.61,214-216,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення 2 142,22 грн. невиплаченої
заробітної плати за травень-червень 2013
року; 917,76 грн. компенсації за
невикористані дні щорічної відпусти у
період 01 .07.2012 р. по 20.06.2013 р.; 11 462,48 грн.
компенсації середнього заробітку за
весь час затримки заробітної плати по
день фактичного розрахунку; 700 грн.
невиплаченої неофіційної премії та 300
грн. правових витрат, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, або отримання його копії.

Суддя
Беркещук Б. Б.