АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Галичанського А.Д.,
Перепелюк І.Б.

секретаря Собчук І.Ю.

за участю представника позивача
Буздуги Н.І., представника третьої
особи, що заявляє самостійні вимоги,
ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, з
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
приватного нотаріуса Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та третьої особи, яка заявляє
самостійні вимого щодо предмету спору
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та за зустрічним
позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору,
ОСОБА_6 до публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»,
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
іпотеки за апеляційними скаргами
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 4 березня 2014 року,

встановила:

У червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

В обґрунтування позову зазначало, що 17
вересня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_7 укладено договір
про відновлювальну кредитну лінію
№167/07-МК-11, відповідно до якого позивач
надав ОСОБА_7 кредит у розмірі 54 000 дол.
США, з кінцевим терміном повернення до
16

№22ц-643/2014 рік
Головуючий у 1 інстанції Піхало Н.В.

Категорія 19/27
Доповідач Чупікова В.В.

вересня 2022 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за зазначеним кредитним
договором між банком та ОСОБА_4 17
вересня 2007 року укладено договір
іпотеки, за умовами якого відповідач
передав в іпотеку позивачу майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира
складається з двох житлових кімнат,
загальною площею 56,20 кв.м., житловою
площею 31,00 кв.м., що підтверджується
договором іпотеки від 17 вересня 2008
року, який посвідчений нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального
округу Чернівецької області ОСОБА_5 та
зареєстрований у реєстрі за №11922.

Квартира, яка є предметом іпотеки,
належить іпотекодавцю ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу від
9 червня 2005 року.

Узгоджена сторонами вартість квартири,
що передається в іпотеку, становить 343
400 грн.

Враховуючи неодноразові порушення
позичальником взятих на себе
зобов'язань щодо своєчасної сплати
суми кредиту та нарахованих відсотків,
банк реалізував своє право на вимогу
від позичальника дострокового
повернення отриманих кредитних коштів
та нарахованих процентів.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 08 серпня 2012 року
задоволено позовні вимоги банку щодо
стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за
кредитним договором в сумі 608 041 грн. 35
коп.

Разом з тим, банк неодноразово
звертався до майнового поручителя
ОСОБА_4 з листами №1310 від 16.09.2009 року,
№257 від 25.03.2010 року, №128 від 15.05.2013 року з
вимогами про сприяння погашенню
наявної заборгованості за кредитами та
відсотками позичальника. Відповідача
було попереджено, що вразі невиконання
зобов'язання щодо сплати
заборгованості за кредитними
договорами в повному обсязі протягом 30
днів, банком буде ініційовано
звернення на предмет іпотеки.

Посилаючись на викладене ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» просив суд в
рахунок погашення кредитної
заборгованості ОСОБА_7 на користь ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним
договором №167/07-МК-11 від 17 вересня 2007
року в сумі 608 041 грн. 35 коп., у тому числі
заборгованість за основним боргом - 52
370,84 дол. США, що згідно офіційного курсу
НБУ станом на 05.06.2012 року становить 418 573
грн. 94 коп., заборгованість по
нарахованих відсотках - 17 357,95 дол. США,
що згідно офіційного курсу НБУ станом
на 06.06.2012 року становить 138 733 грн. 42 коп.
та пені - 50 734 грн., звернути стягнення
на предмет іпотеки - нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1, яка складається
з двох житлових кімнат, загальною
площею 56,20 кв.м., житлової площі - 31,00
кв.м., що належить ОСОБА_4 відповідно до
договору іпотеки від 17 вересня 2007 року,
зареєстрованого в реєстрі за №11922.

Не погоджуючись із вказаним позовом,
третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спроу, ОСОБА_6
звернувся до суду із зустрічним
позовом про визнання договору іпотеки
недійсним, який ухвалою суду прийнятий
до одного провадження із первісним
позовом.

В обґрунтування зустрічного позову
вказував на те, що поданий ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» позов про
звернення стягнення на предмет іпотеки
порушує його права та інтереси,
оскільки він зареєстрований та
проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка є
предметом іпотеки.

Посилається на те, що на момент
укладення між ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_4 договору іпотеки
йому було 14 років, вважає, що вказаний
договір іпотеки укладено всупереч
вимогам ст.203 ЦК України, ч.3 ст. 17 ЗУ
«Про охорону дитинства» без
відповідного на це дозволу Органу
опіки та піклування.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 4 березня 2014 року
позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки задоволено.

Постановлено в рахунок погашення
кредитної заборгованості ОСОБА_7 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
за кредитним договором №167/07-МК-11 від 17
вересня 2007 року в сумі 608 041 грн. 35 коп., у
тому числі заборгованість за основним
боргом - 52 370,84 дол. США, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 05.06.2012
року становить 418 573 грн. 94 коп.
заборгованість по нарахованих
відсотках - 17 357,95 дол. США, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 06.06.2012
року становить 138 733 грн. 42 коп. та пені -
50 734 грн. звернути стягнення на предмет
іпотеки - нерухоме майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
двох житлових кімнат, загальною площею
56,20 кв.м., житловою площею 31,00 кв.м., яка
належить на праві власності ОСОБА_4

Способом реалізації іпотеки визначено
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною реалізації предмета
іпотеки, встановленою на рівні, не
нижчому за звичайні ринкові ціни на цей
вид майна, на підставі оцінки,
проведеної незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору іпотеки
відмовлено.

Вирішено питання відносно розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2 в інетересах ОСОБА_6
подано апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову
ПАТ «Банк «Фінансти та Кредит» до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, та задовольнити
зустрічний позов третьої особи, що
заявляє самостійні вимоги щодо
предмету спору, ОСОБА_6 про визнання
договору іпотеки недійсним.

Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, зокрема норми
ст.177 СК України та ст.17 Закону України
«Про охорону дитинства». Також суд не
взяв до уваги те, що на момент укладення
договору іпотеки ОСОБА_6, як
неповнолітній, мав право на
користування квартирою та проживав
там, а для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності або користування якими
мають діти, потрібна попередня згода
органів опіки та піклування.

В запереченні на апеляційну
скарги позивач просить її відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, як законне та обгрунтоване.

Відповідач ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
постановлення нового рішення про
відмову в задоволенні позову ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Апелянт посилається на те, що
оскаржуване ним рішення суду є
незаконним, порушує норми
матеріального права, не відповідає
встановленим обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_6 підлягає відхиленню, а
апеляційна скарга ОСОБА_4 - задоволенню.

Судом першої інстанції
встановлено, що 17 вересня 2007 року між
ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7
укладено договір про відкриття
відновлювальної кредитної лінії
№167/07-МК-11, відповідно до якого позивач
надав ОСОБА_7 кредит у розмірі 54 000 дол.
США, а з кінцевим терміном повернення
кредиту до 16 вересня 2022 року (а.с.7-9).

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за вищевказаним кредитним
договором, 17 вересня 2007 року між банком
та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки,
яким передав в іпотеку банку нерухоме
майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з двох житлових кімнат,
загальною площею 56,20 кв.м., житловою
площею 31,00 кв.м., яка належить на праві
власності ОСОБА_4 Узгоджена сторонами
вартість квартири, що передається в
іпотеку, становить 343 400 грн. (а.с. 21-22).

Крім того, сторонами договору іпотеки
погоджено, що у разі невиконання, або
неналежного виконання іпотекодавцем
зобов'язань, забезпечених іпотекою,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки.
Іпотекодержатель залишає за собою
право вибору порядку та способу
звернення стягнення на предмет
іпотеки: на підставі рішення суду, на
підставі виконавчого напису нотаріуса,
або згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя (п. 4.2 договору
іпотеки).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також всі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення (ч.3 ст.640 ЦК
України).

Так, при укладенні іпотечного договору
між Банком та відповідачем ОСОБА_4 було
досягнуто згоди з істотних умов
договору, про що свідчать їх підписи в
договорі. Договір нотаріально
посвідчений.

Частина 6 ст.203 ЦК України визначила, що
правочин, який вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх
неповнолітніх дітей.

В свою чергу підставою недійсності
правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК
України, є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,
5-6 ст.203 ЦК України.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Згідно ч.3 ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятись від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти - члени сім'ї
наймача або власника жилого приміщення
мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем. Органи опіки та піклування
зобов'язані здійснювати контроль за
додержанням батьками або особами, які
їх замінюють, майнових та житлових прав
дітей при відчуженні жилих приміщень
та купівлі нового житла.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» органи
опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Таким чином, вищенаведені норми права
зобов'язують нотаріусів при оформленні
правочинів щодо нерухомого майна
аналізувати подані йому документи,
зокрема, на предмет існування прав
користування таким нерухомим майном у
дитини (дітей). Тому нотаріуси для
встановлення факту користування
нерухомим майном витребовують довідку
про реєстрацію місця проживання або
місця перебування дитини за адресою
майна, що відчужується або
заставляється, видану
житлово-експлуатаційною організацією
або іншим відповідним уповноваженим
органом з питань реєстрації.

Тобто право користування майном члена
сім'ї власника житла пов'язано з
моментом здійснення реєстрації за
місцем проживання особи, про що
робиться відповідний запис до
будинкової книги.

Отже, згода органу опіки і піклування
необхідна лише у випадку, якщо дитина є
власником (співвласником), або має
право на користування жилим
приміщенням, що відчужується.

Однак, підписуючи співрний договір
іпотеки ОСОБА_4 у п.2.4. договору
вказував, що на предмет іпотеки не
існує прав та вимог інших осіб, в тому
числі тих, що не зареєстровані у
встановленому законом порядку, а також
те, що на передачу предмету іпотеки в
іпотеку за цим договором є всі належні
повноваження іпотекодавця.

Крім того, при укладенні спірного
договору іпотеки також було отримано
письмову та нотаріально посвідчену
згоду дружини ОСОБА_8, відповідно до
якої остання не заперечувала щодо
передачі її чоловіком квартири
АДРЕСА_1 в іпотеку банку (а.с.23).

Також судом враховано, що отримання
дозволу органу опіки та піклування на
укладення договору іпотеки входить до
обов'язку батьків неповнолітніх дітей,
а не банку.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.44
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5, згідно зі ст.32 ЦК України,
ст.177 СК України та ст.17 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки не
мають права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме довідки від 13 вересня 2007 року
виданої ОСББ «Житлолюкс» на момент
укладення договору іпотеки нотаріусу
було надано відмості про те, що у
спірній квартирі були зареєстровані
ОСОБА_4, ОСОБА_8 - батьки позивача по
зустрічному позову ОСОБА_6 (а.с.126). Дана
обставина також підтверджується
довідкою, яка міститься у матеріалах
нотаріальної справи, та яка була надана
приватним нотаріусом ОСОБА_5 на вимогу
суду першої інстанції (а.с.162, 163).

Колегія вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив обставини
справи, правильно застосував норми
матеріального права до правовідносин,
що виникли між сторонами, не допустив
порушень процесуального
законодавства, а тому дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні зустрічного позову
третьої особи, що заявляє самостійні
вимоги, ОСОБА_6 щодо визнання договору
іпотеки недійсним.

Висновок суду першої інстанції про
задоволення позову публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не відповідає встановленим у справі
обставинам та порушує норми
матеріального права, що відповідно до
п.п.4,3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою
для скасування цього рішення в частині
задоволення вказаної позовної вимоги
та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Так, у справі встановлено, що у вересні
2007 року між публічним акціонерним
товариством «Банк «Фінанси та Кредит»
та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір,
за умовами якого договір укладається
для забезпечення виконання
зобов'язань, що виникають у
позичальника на підставі кредитного
договору №167/07 -МК-11 від 17.09.2008 року про
повернення до 18.09.2022 року кредитних
коштів в сумі 54 000 дол.США та відсотків
в розмірі 15 % річних. Предметом іпотеки
являється квартира АДРЕСА_1 вартістю
343000 грн. Дана квартира складається з
двох житлових кімнат, загальною площею
56,20 кв.м., житловою площею 31,00 кв.м., яка
належить ОСОБА_4 на праві власності
(а.с.21-22).

Відповідно до вимог ст.39 Закону України
«Про іпотеку», п.42 Постанови №5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» в
резолютивній частині рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки
обов'язковому порядку має
зазначатися: загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки, спосіб реалізації предмета
іпотеки, початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації,
тощо.

Позивач просить звернути стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_9 по кредитному
договору в сумі 608 041 грн. 35 коп., у тому
числі заборгованість за основним
боргом - 52 370,84 дол. США, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 05.06.2012
року становить 418 573 грн. 94 коп.,
заборгованість по нарахованих
відсотках - 17 357,95 дол. США, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на 06.06.2012
року становить 138 733 грн. 42 коп. та пені -
50 734 грн.

Рішеннями Першотравневого районногго
суду м.Чернівці від 08.08.2012 року та
апеляційного суду Чернівецької
області від 30.01.2013 року про стягнення з
ОСОБА_9 заборгованості за кредитним
договором встановлено, що
заборгованість в розмірі 608 041 грн. 35
коп. визначена з врахуванням
збільшеної відсоткової ставки до 16 % та
17 % річних(а.с.28-32).

Обставину про нарахування
заборгованості в розмірі 608 041 грн. 35
коп. з врахуванням збільшених
відсоткових ставок до 16 % та 17 % річних
також визнала в судовому засіданні
апеляційної інстанції представник
позивача ОСОБА_1

Укладаючи додаткові угоди з ОСОБА_9 до
кредитного договору №167/07 -МК-11 від
17.09.2008 року про збільшення розмірів
відсоткових ставок, позивач в
порушення вимог ст.19 Закону України
«Про іпотеку» не змінив умов обтяження
нерухомого майна(а.с.20). В договорі
іпотеки також відсутні умови щодо
можливості збільшення відсотків за
основним зобов'язанням.

На підставі наведеного та враховуючи
приписи ст.11 Закону України «Про
іпотеку» колегія суддів вважає, що
відсутні підстави для задоволення
позову публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_4
підлягає до задоволення, а рішення суду
першої інстанції про звернення
стягнення на предмет іпотеки підлягає
скасуванню з постановленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, то відповідно до
ст.ст.316, 88 ЦПК України підлягає також
скасуванню рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» судового збору в розмірі 3434
грн.

Судовий збір, сплачений ОСОБА_4 при
подачі апеляційної скарги в розмірі 1717
грн. підлягає стягненню з позивача ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит».

На підставі ст.ст. 11, 19, 39 Закону України
«Про іпотеку», п.42 Постанови №5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» та керуючись
ст.ст.209, 218, 309, 308,88, 316 ЦПК
України,колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 4 березня 2014 року в
частині задоволення позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та в частині стягнення судового збору
скасувати.

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, з участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
приватного нотаріуса Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та третьої особи, яка заявляє
самостійні вимого щодо предмету спору,
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з двох житлових кімнат,
загальною площею 56,20 кв.м., житловою
площею 31,00 кв.м. відмовити.

В решті рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 4 березня
2014 року залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
на користь ОСОБА_4 судовий збір в
розмірі 1717 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак, може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий - підпис /Чупікова В.В./

Судді - підписи /Галичанський А.Д.,
Перепелюк І.Б./

З оригіналом згідно: