Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі : головуючого
судді Леміш О.М.,

при секретарі
Химинець О.Я.,

з участю позивача
Щербан Н.М

представника відповідача
ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді цивільну
справу за позовом ТзДВ "Ужгородхліб" до
ОСОБА_3 та Чопської міської ради
Закарпатської області про визнання
права власності на нерухоме майно та
зобов"язання звільнити приміщення, -

встановив:

ТзДВ "Ужгородхліб" звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 та Чопської міської
ради Закарпатської області про
визнання права власності на нерухоме
майно та зобов"язання звільнити
приміщення.

Свій позов позивач мотивував тим, що
відповідно до п.5 рішення Чопської
міської ради від 23.09.1998р. «Про виділення
земельної ділянки» відкритому
акціонерному товариству
„Ужгородхліб". правонаступником якого
є товариство з додатковою
відповідальністю ..Ужгородхліб" надано
дозвіл на установку торгівельного
павільйону біля будинку АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 40 м2 на умовах
оренди по продажі хлібобулочних
виробів.

Відповідно до п.5 розпорядження голови
Ужгородської районної державної
адміністрації від 01.10.1998р. №508 «Про
дозвіл на промислове та цивільне
будівництво» ВАТ „Ужгородхліб",
дозволено установити торгівельний
павільйон в АДРЕСА_1 в на земельній
ділянці площею 40 м2.

Позивачем на підставі вищенаведених
документів та тогочасного
законодавства було збудовано нерухоме
майно - торговий павільйон, яке є
завершеним.

В 2003 р. Ужгородським районним
комунальним підприємством (бюро)
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна було виготовлено
інвентаризаційну справу №121.
відповідно до якої загальна площа
торгівельного павільйону 26.5 м2.

З моменту будівництва та по цей час
позивач користувався даним майном
особисто або здавав його в оренду іншим
особам.

Згідно п.1. статуту товариства з
додатковою відповідальністю
„Ужгородхліб" останнє є
правонаступником відкритого
акціонерного товариства
„Ужгородхліб", що було реорганізовано
шляхом перетворення на підставі
рішення загальних зборів акціонерів
відкритого акціонерного товариства
..Ужгородхліб" та створено згідно
рішення Установчих зборів учасників
товариства № І від 27.05.1 1.

Так. 01.09.2013 р. позивач та ОСОБА_3 уклали
договір оренди нерухомого майна, а саме
торгового павільйону за адресою
АДРЕСА_1 строком на 3 три місяці.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Чопської міської ради від
21.11.2013 р. № 115 «Про впорядкування
адресного господарства» торговому
павільйону присвоєно адресу - АДРЕСА_1.

30.11.2013 р. ОСОБА_3 відповідно до п.3.6
договору орснли нерухомого майна від
01.09.2013 р. зобов'язаний був повернути
орендоване приміщення, однак цього не
зробив.

У зв'язку з цим позивачем 01.12.2013 р. на
ім'я ОСОБА_3 надіслано заяву про негайне
звільнення останнім торгового
павільйону.

05.12.2013 р. ОСОБА_3 надав заяву якою
повідомив, що не визнає право власності
позивача на торговий павільйон за
адресою АДРЕСА_1, оскільки у них
відсутні правовстановлюючі документи,
а тому не залишить його.

Тобто, оспорив його право власності на
даний торговий павільйон та
перешкоджає їм користуватися ним. Для
захисту своїх законних прав та
інтересів позивач вимушений був
звернутись до суду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила суд такі задовільнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав , щодо
задоволення позову не заперечив.

Заслухавши представника позивача,
представника відповідача , вивчивши та
перевіривши в судовому засіданні
матеріали справи, суд вважає, що позов
обґрунтований і підлягає до
задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що відповідно до п.5 рішення Чопської
міської ради від 23.09.1998р. «Про виділення
земельної ділянки» відкритому
акціонерному товариству
„Ужгородхліб". правонаступником якого
є товариство з додатковою
відповідальністю ..Ужгородхліб"
надано дозвіл на установку
торгівельного павільйону біля будинку
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 40
м2 на умовах оренди по продажі
хлібобулочних виробів.

Відповідно до п.5 розпорядження голови
Ужгородської районної державної
адміністрації від 01.10.1998р. №508 «Про
дозвіл на промислове та цивільне
будівництво» ВАТ „Ужгородхліб",
дозволено установити торгівельний
павільйон в АДРЕСА_1 в на земельній
ділянці площею 40 м2.

Позивачем на підставі вищенаведених
документів та тогочасного
законодавства було збудовано нерухоме
майно - торговий павільйон, яке є
завершеним.

В 2003 р. Ужгородським районним
комунальним підприємством (бюро)
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна було виготовлено
інвентаризаційну справу №121.
відповідно до якої загальна площа
торгівельного павільйону 26.5 м2.

З моменту будівництва та по цей час
позивач користувався даним майном
особисто або здавав його в оренду іншим
особам.

Згідно п.1. статуту товариства з
додатковою відповідальністю
„Ужгородхліб" останнє є
правонаступником відкритого
акціонерного товариства
„Ужгородхліб", що було реорганізовано
шляхом перетворення на підставі
рішення загальних зборів акціонерів
відкритого акціонерного товариства
..Ужгородхліб" та створено згідно
рішення Установчих зборів учасників
товариства № І від 27.05.1 1.

Так. 01.09.2013 р. позивач та ОСОБА_3 уклали
договір оренди нерухомого майна, а саме
торгового павільйону за адресою
АДРЕСА_1 строком на 3 три місяці.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Чопської міської ради від
21.11.2013 р. № 115 «Про впорядкування
адресного господарства» торговому
павільйону присвоєно адресу - АДРЕСА_1.

30.11.2013 р. ОСОБА_3 відповідно до п.3.6
договору орснли нерухомого майна від
01.09.2013 р. зобов'язаний був повернути
орендоване приміщення, однак цього не
зробив.

У зв'язку з цим позивачем 01.12.2013 р. на
ім'я ОСОБА_3 надіслано заяву про негайне
звільнення останнім торгового
павільйону.

05.12.2013 р. ОСОБА_3 надав заяву якою
повідомив, що не визнає право власності
позивача на торговий павільйон за
адресою АДРЕСА_1, оскільки у позивача
відсутні правовстановлюючі документи,
а тому не залишить його.

Тобто, оспорив право власності
позивача на вказаний торговий
павільйон та перешкоджає їм
користуватися ним.

Згідно ст.41 Конституції України право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можугь бути визнання
права.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права » власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 13.04.2011 р. "Про дотримання
правових позицій при перегляді судових
рішень судами касаційної інстанції" з
урахуванням положень ч.І ст.15, ст.392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За змістом наведених норм права
потреба в такому способі захисту права
власності виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється.

Згідно сг.331 ЦК України право власності
на нову річ. яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею. якщо інше не
встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Відповідно до ч.2 ст. 1 18 ЦПК України
позивач має право об'єднати в одній
позовній заяві кілька вимог, пов'язаних
між собою.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2002 №15-рп/2002 визначено, що
положення частини другої статті 124
Конституції України стосовно
поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
необхідно розуміти так. що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

На підставі наведеного, керуючись
вимогами ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ТзДВ "Ужгородхліб" до
ОСОБА_3 та Чопської міської ради
Закарпатської області про визнання
права власності на нерухоме майно та
зобов"язання звільнити приміщення -
задоволити.

Визнати за Товариством з додатковою
відповідальністю «Ужгородхліб» () право власності на
нерухоме майно - торгівельний
павільйон, загальною площею 26.5 кв.м.. що
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 звільнити
торгівельний павільйон, загальною
площею 26.5 кв.м.. що знаходиться за
адресою - АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з
моменту його проголошення.

З повним рішенням суду сторони можуть
ознайомитись 19.05.2014 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.