Справа № 177/103/14-ц
Провадження № 2/177/303/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я.
З.,

позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16.01.2014 року звернулася до
суду з позовною заявою та уточнюючи
позовні вимоги 05.03.2014 року просила
розірвати шлюб укладений 01.09.1984 року
між нею та відповідачем по справі,
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану
Ленінградського району м. Києва,
актовий запис № 1324, від якого сторони
мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу просила
залишити прізвище «ОСОБА_1».

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказувала, що з вересня 2009 року шлюбні
відносини між подружжям погіршилися,
оскільки з відповідачем по справі були
неодноразові суперечки, сварки
стосовно різних поглядів на життя та
виховання сина, його утримання. На
початку 2013 року сторони намагалися
примиритися, але зберегти сім»ю не
виявилося можливим.

Позивач вказувала, що всі її зусилля
направлені на повернення чоловіка в
родину на протязі останніх років
результатів не дали, оскільки останній
свої погляди на життя змінювати не має
наміру та своєю поведінкою травмує
психіку сина.

Сторони проживають в одному будинку,
але спільного господарства не ведуть
та єдиного бюджету не мають.

Спір щодо проживання дитини після
розлучення будуть намагатися вирішити
мирним шляхом.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечував проти розірвання шлюбу.
Також вказував, що дійсно між ними
постійні непорозуміння, що проживають
в одному будинку, але з вересня 2009 року
ніяких стосунків як чоловік та жінка
не підтримують, що у них різні бюджети.
Також зазначав, що між ними існує спір з
приводу проживання дитини, який вони
будуть вирішувати мирним шляхом.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 1984 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Ленінградського району м. Києва,
між сторонами по справі був укладений
шлюб, актовий запис за № 1324, від якого
сторони мають одну малолітню дитину,
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6)

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1 від 01.09.1984 року вбачається, що
під час державної реєстрації шлюбу
позивач змінила своє дошлюбне
прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.5).

Шлюбно-сімейні стосунки сторони не
підтримують з вересня 2009 року,
проживають в одному будинку, але
єдиного господарства не ведуть,
спільного бюджету не мають, позивач
наполягає на розірванні шлюбу,
оскільки збереження шлюбу суперечить
її інтересам, відповідач не
заперечував, про що вказував в ході
судового засідання.

Спір щодо проживання дитини після
розірвання шлюбу будуть намагатися
вирішити мирним шляхом. Майновий спір
будуть вирішувати окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам хоча б одного із них,
інтересам їхніх дітей, що мають істотне
значення.

Суд не застосовує положення ст.111 СК
України, оскільки в судовому засіданні
було зібрано достатньо доказів, які
підтверджують, що подальше спільне
життя подружжя і збереження сім'ї стали
неможливими, подальше спільне
проживання суперечить інтересам
сторін.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги те, що шлюб між подружжям існує
лише формально, шлюбні відносини та
ведення спільного господарства між
ними припинено, зберегти їх сім'ю на
майбутнє неможливо, а подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу буде
суперечити їх інтересам, суд вважає за
необхідне шлюб, зареєстрований 01
вересня 1984 року відділом реєстрації
актів цивільного стану
Ленінградського району м. Києва,
актовий запис за № 1324, від якого
сторони мають одну малолітню дитину,
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - розірвати
та після розірвання шлюбу залишити
позивачу прізвище «ОСОБА_1».

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.
ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2
зареєстрований 01 вересня 1984 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Ленінградського району м. Києва,
актовий запис за № 1324, від якого
сторони мають одну малолітню дитину,
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,- розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити
ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_1», яке вона
змінила під час державної реєстрації
шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: