Справа № 406/828/14
Провадження № 22ц/782/1772/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Туренка С.І., Єрмакова Ю.В.

при секретарі - Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції на рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 25 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції, за участю третьої особи
ОСОБА_2, про звільнення майна з-під
арешту,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка 05 лютого 2014 року
звернулась до суду з вказаним позовом,
в якому просила виключити з акта опису
та звільнити з-під арешту квартиру. В
обґрунтування позову послалась на те,
що боржником у виконавчому провадженні
є її мати, яка оформила договір іпотеки
на квартиру, співвласником якої є
позивачка.

Рішенням, що оскаржується суд
задовольнив позов. Звільнив з-під
арешту квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язав
Відділ державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції зняти заборону на відчуження
вказаної квартири (реєстраційний номер
обтяження в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна -
12).

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі
в судове засідання не з'явились; про час
та місце розгляду справи повідомлялись
шляхом надіслання судових повісток
рекомендованими листами з
повідомленням про вручення. Відповідно
ч.2 ст.305 ЦПК України їх не перешкоджає
розглядові справи, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає можливим
розглянути справу за відсутністю осіб,
що беруть участь у справі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити рішення його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК
України підставами для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам
процесуального права рішення суду
першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

Позивачці ОСОБА_1 та третій особі
ОСОБА_2 в порядку приватизації на праві
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1.

22 червня 2011 року державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції на
підставі виконавчого листа №2-676,
виданого 07 квітня 2011 року Алчевським
міським судом Луганської області
відкрито виконавче провадження №27393010
відносно боржниці ОСОБА_2 про стягнення
з неї на користь стягувача ВАТ КБ
"Надра" боргу в розмірі 54531,95 грн.

Вказаною постановою накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику та заборонено боржнику
здійснювати відчуження будь-якого
належного їй майна.

На підставі вказаної постанови
внесено запис до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна про заборону відчуження вказаної
квартири (реєстраційний номер
обтяження - 12).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
позивачка не є боржником у виконавчому
провадженні, належне їй на праві
власності майно підлягає звільненню
з-під арешту.

Проте, до такого висновку суд
дійшов з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Правовідносини сторін
врегульовані Законом України «Про
виконавче провадження», а також
нормами цивільного законодавства, що
регулюють право власності і його
захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до
суду з позовом з позовом про визнання
права власності на це майно і зняття з
нього арешту.

Пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27 серпня
1976 року « Про судову практику в справах
про виключення майна з опису»
роз'яснено, що позивачем у такому спорі
є власник майна, а також особа, яка
володіє майном на відповідній правовій
підставі, а відповідачами є боржник, а
також особа, в інтересах якої
накладений арешт, і в необхідних
випадках - особа, якій передано майно,
якщо воно було реалізоване.

Однак, позивачкою до стягувача та
боржника позов не заявлявся і в
установленому законом порядку питання
про притягнення їх до участі у справі
як співвідповідачів судом першої
інстанції не вирішувалось. Натомість
позов предявлений до неналежного
відповідача

Пред'явлення позову до
неналежного відповідача є самостійною
підставою для відмови в позові,
оскільки відмова в задоволенні позову
з вказаної підстави не перешкоджає
позивачу повторно звернутись до суду з
вказаними позовними вимогами,
пред'явивши їх до всіх належних
відповідачів. А без залучення до
участі у справі всіх належних
відповідачів суд не вправі був робити
висновки щодо обґрунтованості
позовних вимог.

З вказаних вище підстав рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позову про звільнення
майна від арешту підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову з зазначених вище
підстав. При цьому колегія суддів не
дає оцінки обґрунтованості позовних
вимог, оскільки це може бути зроблено
під час розгляду справи з належними
відповідачами.

Рішення суду в частині задоволення
позову про зобов'язання зняти заборону
на відчуження квартири підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі, відповідно до вимог ст.310 ЦПК
України, якою передбачено, що рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишення
заяви без розгляду з підстав,
визначених ст.ст.205,207 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо: 1) захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; 2) інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Пред'явлення вимоги до державного
виконавця передбачено в окремих
випадках в порядку адміністративного
судочинства з огляду на те, що орган
державної виконавчої служби є
суб'єктом владних повноважень (п.5 ч.1
ст.18, ст.181 КАС України), або в
спеціальному порядку, передбаченому
ст.383 ЦПК України, якою визначено, що
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до ЦПК
України, порушено їх права чи свободи.

В даному випадку, оскільки арешт був
накладений державним виконавцем у
зв'язку з виконанням рішення суду
цивільної юрисдикції, така вимога
підлягала б розгляду в не в позовному
провадженні, а у порядку, передбаченому
ст.383 ЦПК України шляхом подання
відповідної скарги на бездіяльність
державного виконавця та зобов'язання
вчинити певні дії, у випадку, якщо після
ухвалення судом рішення про звільнення
майна від арешту та набрання ним
законної сили державний виконавець не
вжив заходів для зняття заборони
відчуження звільненого від арешту
майна.

Керуючись ст.ст. 205 ч.1 п.1, 307 ч.1 п.2,
309 ч.1 п.4, 313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Відділу
державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції задовольнити.

Рішення Алчевського міського
суду Луганської області від 25 березня
2014 року скасувати і ухвалити нове
рішення.

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту.

Закрити провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції про
зобов'язання зняти заборону на
відчуження квартири.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Рішення апеляційного суду може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)
Згідно з оригіналом

Судді: (підписи)
Суддя-доповідач:
Авалян Н.М.