Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Панька В.Ф.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хустського районного суду від 9 квітня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зобов'язання виконати умову
договору ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про зобов'язання останнього
виконати умову договору
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 від 17 березня 2008 р. відповідно
до якої відповідач зобов'язаний надати
їй заяву із нотаріально завіреним
підписом про повний розрахунок за
будинок.

Позовні вимоги мотивовано тим, що нею,
позивачкою, в день укладення договору
купівлі-продажу будинку було проведено
повний розрахунок з продавцем будинку,
відповідачем по справі. Пунктом 4 цього
договору зазначено, що факт повного
розрахунку підтверджується заявою
продавця, підпис на якій засвідчується
нотаріально. Однак відповідач
відмовляється від надання такої заяви.

Рішенням суду в задоволенні позову
відмовлено.

З цим рішенням не погодилась позивачка,
порушила питання про його скасування
та ухвалення нового рішення про
задоволення її позову.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судове засідання апелянтка не
явилась, про причину неявки не
повідомила. Враховуючи наведене та те,
що вона належним чином повідомлена про
час та місце розгляду справи, що
підтверджено відповідними розписками
та її клопотанням про відкладення
розгляду справи, у задоволенні якого
відмовлено, суд вважав за можливе
розглянути справу у її відсутності
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник відповідача вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши представника відповідача
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи апелянтом
мотивується неправильним відліком
строку позовної давності, що, на думку
апелянта, було єдиною підставою для
відмови у задоволенні позову: всі
доводи апеляційної скарги зводяться до
твердження того, що початком відліку
строку позовної давності слід рахувати
не з часу укладення договору
купівлі-продажу будинку - 17 березня 2008
року -, а час звернення відповідача до
суду з позовом про розірвання
вказаного договору купівлі-продажу, що
мало місце 9 березня 2011 року.

Однак ці мотиви апеляційної скарги не
можуть бути підставою для задоволення
позову, оскільки рішення суду першої
інстанції підлягає лише скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у задоволенні
позову. Застосування цієї норми закону
можливе лише у випадку доведеності
порушеного матеріального права, за
захистом якого особа звернулась до
суду.

Суд першої інстанції свій висновок про
відмову в задоволенні позову мотивував
як відсутністю порушення
матеріального права позивача в
частині, що стосується суті позову - суд
констатував, що позовні вимоги є
недоведеними - , так і пропуском строку
позовної давності. Таке поєднання
обґрунтування рішення суду є
неприпустимим і саме по цій причині
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, відповідно до п.4 ч.1 ст.309
ЦПК України.

Разом з цим в задоволенні позову слід
відмовити, оскільки дійсно позивачем
не доведено жодним об'єктивним доказом
факт передачі грошей по договору
купівлі-продажу будинку відповідачеві,
що є необхідним відповідно до ч.3 ст.10,
ч.1 ст.60 ЦПК України: укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки між
позивачкою та відповідачем, розірвання
якого останній не вимагає, не є
підтвердженням передачі грошей
позивачкою відповідачеві по договору
купівлі-продажу будинку; підтвердження
факту розрахунку колишньою дружиною
відповідача до уваги також не може бути
прийнято по причині знаходження її з
відповідачем в неприязних стосунках;
звернення до працівників БТІ з
проханням про швидку реєстрацію
договору купівлі-продажу будинку також
не підтверджує факт передачі грошей.

А тому, керуючись ст.ст.307,309, 314 ЦПК
України, судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Хустського районного суду від 9
квітня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про зобов'язання виконати умову
договору відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :