Справа № 219/1231/2014-ц
Артемівський міськрайонний суд
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2014 р.Артемівський
міськрайонний суд Донецької області у
судді
за участю: позивача: ОСОБА_1
,представника позивача: адвоката
ОСОБА_2, , представника відповідача :
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Артемівської міської ради та ОСОБА_5
про визнання рішення комісії по
питанням захисту прав дитини при
виконкомі Артемівської міської ради
«про визначення місця проживання
дитини за місцем проживання батька від
03.09.2013р. неправомірним та визначення
місця проживання дитини за місцем
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Артемівської міської ради
та ОСОБА_5 про визнання рішення комісії
по питанням захисту прав дитини при
виконкомі Артемівської міської ради
про визначення місця проживання
дитини за місцем проживання батька від
03.09.2013р. неправомірним та визначення
місця проживання їхньої дочки -
малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року
за місцем проживання матері.В
обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказала, що з відповідачем ОСОБА_5 вона
знаходилась у зареєстрованому шлюбі з
30.03.2001 року. 20.05.2004 р. рішенням
Київського районного суду м. Донецька,
яке набуло законної сили 20.02.2004 року,
шлюб укладений з відповідачем був
розірваний. Від шлюбу вони з
відповідачем мають дочку - ОСОБА_6,яка
після розірвання шлюбу проживала у
сім'ї позивачки . Позивач вказує, що за
час її проживання разом із дочкою на
протязі 9 років відповідач декілька
разів приїжджав до дочки і вона не
перешкоджала його спілкуванню з
дитиною. 23 липня 2013 року відповідач
забрав дочку до себе в м.Донецьк для
відпочинку на морі. Але через декілька
днів зателефонував та повідомив, що
вона віднині не побачить дочки ,бо
дочка залишиться мешкати з ним у м.
Донецьку і він подав заяву до органу
опіки та піклування з питання
визначення місця проживання дитини..
Рішення комісії по питанням захисту
прав дитини при виконкомі
Артемівської міської ради від 03.09.2013р.
за №9 місцем мешкання дитини - дочки
ОСОБА_6 було визначено місце мешкання
батька у АДРЕСА_1. Позивач вважає
вказане рішення незаконним, таким що
протиричить інтересам дитини,оскільки
яких-небудь об'єктивних підстав для
зміни місця проживання дитини не
було,вона добросовісно виконувала свої
батьківські обов'язки по вихованню
дочки,створила усі необхідні умови для
її життя та виховання, має нормальний
образ життя, що підтверджується
відомостями з ОШ-5 м. Артемівська за
місцем навчання дитини, актом
обстеження житлово-побутових умов від
09.08.2013 р. ,характеристикою голови
квартального комітету. На засіданні
комісії був врахований висновок
спеціаліста -психолога ,який вона
вважає непрофесійним, абсурдним та не
об'єктивним,оскільки дочка 12 років
мешкала з матір 'ю ,участь батька в
вихованні дитини була епізодичною. В
зв'язку з вказаним, позивачка просила
суд: визнати рішення комісії по
питанням захисту прав дитини при
виконкомі Артемівської міської ради
від 03.09. 2013 року за № 9 неправомірним та
визначити місце проживання
малолітньої дитини - дочки ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3 року за місцем проживання
позивачки ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, суду пояснила, що відповідач
забрав дитину і на теперішній час вона
позбавлена можливості спілкуватися з
дочкою. На дитину здійснюється
негативний вплив. При прийнятті
рішення орган опіки та піклування не
дав їй можливості вирішити питання та
захистити свої права. Малолітня дочка
зареєстрована за місцем проживання
матері та є співвласницею будинку у м.
Артемівську по вул..Кооперативна,103,де
вона і проживала та мала усі необхідні
умови для мешкання та розвитку.Просила
вимоги задовольнити.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_2.у судовому засідання підтримала
позовні вимоги та суду вказала, що
дочка мешкав разом із матір'ю , вітчимом
та братом. Місце мешкання дитини було
фактично визначено відповідачем при
розірванні шлюбу- дочка залишилась
мешкати з матір 'ю і підстав для зміни
місця проживання не було. Більше того
батько дитини не є власником будинку,
де в теперішній час мешкає дитина , він
не отримує доходів та не працює у
встановленому законом порядку,в той
час як позивачка мешкає у сім 'ї та
отримує державну допомогу на утримання
малолітньої дитини. Висновок психолога
не є об'єктивним, оскільки психолог
школи не надавав даних при обстеженні,
висновок було зроблено психологами
інших шкіл без врахування даних
психолога ОШ ,у якого була на обліку
дочка та у відсутності матері та за
присутності батька,що також вплинуло
на дочку. В теперішній час батько ховає
дочку від позивачки, не дозволяє їм
спілкуватись,чим порушує їх законні
права. Рішення комісії є неправомірним,
бо комісія не врахували доводи
,характеристики та акти обстеження за
місцем проживання позивачки. Окрім
того ,як видно із протоколу №9 від
03.09.2013 року- він містить недостовірні
дані про те, що голосували за 17 членів
комісії, в були присутні лише 14 членів
,бо в самому протоколі вказано 15 осіб, а
фактично був відсутній ще і голова
комісії Рева О.О. - міський голова, якого
в обличчя знає і позивачка, як і інші
члени громади. За таких обставин не
можна визнати рішення комісії
правомірним ,бо воно має у собі
недостовірні дані. Просила
задовольнити позов у повному обсязі
,вважаючи ,що саме таке рішення буде
відповідати інтересам дитини.

У судовому засіданні представник
відповідача Артемівської міської ради
позовні вимоги не визнала, суду
пояснила, що до них звернувся батько з
питанням про перелік документів, які
необхідно надати для вирішення питання
щодо визначення місця мешкання дитини.
Для надання висновку на комісію,
службою була проведена повна
перевірка: були вивчені матеріально -
побутові умови, зібрані характеризуючи
матеріали. Обидвій стороні була надана
можливість надати і пояснення, і
документи. Рекомендації психолога
приймалися до уваги при прийнятті
рішення. Вважає,що підстав для
скасування рішення не має,бо це рішення
має рекомендувальний характер. Просила
відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 неодноразово
викликався до суду разом із донькою,
якій вже виповнилося більше десяти
років з метою врахування думки дитини.
Але відповідач до суду не з ' явився
жодного разу, письмових заперечень
суду не надав,не надав суду можливості
вияснити думку малолітньої дочки. За
таких обставин суд ухвалив слухати
справу заочно на підставі наявних
доказів, оскільки відповідач не
побажав надати суду свої письмові
заперечення проти позову і створив
тяганину по справі.

Суд, заслухавши пояснення з'явившихся
сторін та їхніх представників,свідків,
дослідивши матеріали справи
встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням
Київського районного суду м. Донецька
від 20.05.2004 року розірвано шлюб між
позивачкою та відповідачем,який був
укладений 30.01.2001 року (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження
ОСОБА_6 вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3
року та її батьком є ОСОБА_5 та ОСОБА_1
,яка 07.08.2010 року уклала шлюб з ОСОБА_7 та
їй було присвоєно його прізвище (а.с.5,
зворот,а.с. 6).

Згідно сімейного законодавства при
спільному проживанні батьків
здійснення батьківських прав складає
невід'ємну частину життя сім'ї. Коли
батьки проживають окремо, вони
самостійно визначають, з ким з них
повинна проживати дитина. Головне тут
не те, де дитина юридично
зареєстрована, а те, з ким фактично вона
проживає. Факт окремого проживання
батьків неминуче веде до фактичного
обмеження батьківських прав того з
батьків, хто живе окремо від дитини. При
розв'язанні цього спору суду належить
визначити, кому з батьків надати
перевагу, хто стане безпосереднім
вихователем дитини. При цьому інший з
батьків не втрачає своїх прав та
обов'язків. Він стає носієм права на
спілкування з дитиною та права брати
участь у її вихованні (ч. 2 ст. 157 СК).

Судом встановлено, та не оспорюється
сторонами по справі, що після
розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_6
мешкала разом із матір'ю до 25.07.2013 року.
В подальшому дитина стала мешкати
разом із батьком.

Згідно ст.. 161 Сімейного Кодексу України
- якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати дитина, спір між
ними може вирішуватися органом опіки
та піклування або судом.

З тексту оглянутої судом заяви ОСОБА_5
на ім'я начальника служби по справам
дітей Артемівської міської ради,
вбачається, що він просить визначити
місце .

Судом встановлено, та підтверджено
належними доказами, що при прийнятті
рішення за вказаними заявами органом
опіки та піклування було проведено
перевірку та зібрано певний
матеріал,який був також оглянутий у
судовому засіданні :

За місцем проживання позивачка ОСОБА_1
характеризується добре (а.с.11).

Згідно характеристик малолітньої
ОСОБА_6 вона характеризується за час
проживання з матірю добре, мати та
вітчим приділяють велику увагу
вихованню дочки.,батько ОСОБА_5 за час
навчання дитини школу не
відвідував.(а.с.19,20).

Як видно із довідки ОСОБА_5 мешкає за
адресою : АДРЕСА_1, склад сім 'ї-
дружинаОСОБА_8 (а.с.17).

Відповідно до Акту обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї
відповідача від 15.08.2013 року за адресою:
АДРЕСА_1, будинок двоповерховий та
належить на праві власності ОСОБА_9. У
будинку 4 кімнати. В будинку проживає
відповідач ОСОБА_5 та його дружина
ОСОБА_8 та без реєстрації проживає
малолітня ОСОБА_6 . Зареєстрована, але
не проживає ОСОБА_9.ІНФОРМАЦІЯ_2- сестра.
ОСОБА_6 проживає на другому поверсі . У
кімнаті є двоспальне ліжко
,шафа,комп'ютерний
стіл,ноутбук,комп'ютерне
крісло,книжкова шафа ,крісло, туалетний
столик,тумба під телевізор, телевізор.
Обстежений будинок має задовільний
санітарно-технічний стан,та у ньому
створені належні умови для проживання
та виховання дитини. (а.с.18).

Як вбачається з Акту обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї
позивачки від 09.08.2013 року за адресою :
АДРЕСА_2 , сім'я в складі чотирьох
чоловік проживає в одноповерховому
будинку, який складається з двох жилих
кімнат, кухні,ванни та туалету.
Власниками житла є позивачка та
малолітня ОСОБА_6 по ? частині будинку.
Санітарно-гігієнічний стан житла
задовільний . Для дитини є окрема
кімната, в якій вона проживає разом з
молодшим братом. В кімнаті є спальне
ліжко окреме, стіл з комп'ютером , шафа
для одягу. Висновки комісії щодо умов
проживання дитини відсутні ,є
посилання на те ,що слід внести це
питання на розгляд комісії що не
відповідає вимогам закону, оскільки
фактично не зроблено такий висновок
(а.с.22).

Довідки про доходи позивачки та
відповідача під час розгляду питання
про визначення місця проживання
малолітньої дочки комісією по питанням
захисту прав дитини при виконкомі
Артемівської міської ради не
витренувались та не брались до уваги.

Заяви від дружини відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_8,яка мешкає з ним за вказаною ним
адресою та власниці будинку проживання
по АДРЕСА_1 , - повнолітньої ОСОБА_9 щодо
згоди на сумісне проживання з ними у
вказаному будинку малолітньої ОСОБА_6
відсутні та під час розгляду питання
про визначення місця проживання
малолітньої дитини дане питання не
обстежувалось.

В матеріалах комісії також відсутні
дані щодо висновків психіатра та
нарколога по відношенню до сторін ,як
позивачки так і відповідача,з яким в
теперішній час мешкає неповнолітня
дитина.

Судом заслухані свідки ОСОБА_10 -
класний керівник малолітньої ОСОБА_6 та
ОСОБА_11 - психолог ОШ №5 ,де навчалась та
була на обліку малолітня ОСОБА_6 і
встановлено, що дитина мала добрі
відносини з матір ' ю та вітчимом , які
турбувались про неї та постійно
займались її вихованням,батько дитини
ОСОБА_5 дитиною не цікавився.

При вирішенні спору суд виходить з
принципу рівності прав і обов'язків
обох батьків (ст. 141 СК), надаючи
перевагу тому з них, хто може
забезпечити найбільш сприятливі умови
виховання дитини.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, може своєю аморальною
поведінкою зашкодити розвиткові
дитини.

До матеріалів справи додані копії
Протоколу № 9 засідання комісії з
питань захисту прав дитини
Артемівської райдержадміністрації від
03.09.2013 року (а.с.12-13).

Згідно витягу з цього протоколу
комісією по питанням захисту прав
дитини при виконкомі Артемівської
міської ради визначено місце
проживання малолітньої ОСОБА_6 за
місцем проживання батька дитини ОСОБА_5
(а.с. 8).

Порядок провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної з
захистом прав дитини затверджений
Постановою КМУ від 24.09.2008 р. N866. Зокрема
відповідно до п. 72. для розв'язання
спору, що виник між батьками, щодо
визначення місця проживання дитини,
один з батьків подає службі у справах
дітей за місцем проживання дитини
заяву, копію паспорта, довідку з місця
реєстрації (проживання), копію
свідоцтва про укладення або розірвання
шлюбу (у разі наявності), копію
свідоцтва про народження дитини,
довідку з місця навчання, виховання
дитини, довідку про сплату аліментів (у
разі наявності). Під час розв'язання
спорів між батьками щодо визначення
місця проживання дитини служба у
справах дітей має захищати інтереси
дитини з урахуванням рівних прав та
обов'язків матері та батька щодо
дитини. Працівник служби у справах
дітей проводить бесіду з батьками та
відвідує їх за місцем проживання, про
що складає акт обстеження
житлово-побутових умов. Під час
вирішення питання щодо визначення
місця проживання дитини береться до
уваги ставлення батьків до виконання
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
стан здоров'я дитини та інші обставини,
що мають істотне значення. Місце
проживання дитини не може бути
визначене з тим із батьків, який не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або вживає
наркотичні засоби, своєю поведінкою
може зашкодити здоров'ю та розвитку
дитини. Після обстеження
житлово-побутових умов, проведення
бесіди з батьками та дитиною служба у
справах дітей складає висновок про
визначення місця проживання дитини і
подає його органу опіки та піклування
для прийняття відповідного рішення.

Суд вважає, що оскаржуване рішення було
постановлено з урахуванням рішення
комісії з питань захисту прав дитини,
складеного за результатами документів
наданих батьками, але при прийнятті
рішення не в повній мірі були вивчені
доводи позивачки щодо ставлення
батьків до виконання батьківських
обов'язків, не були з'ясовані обставини,
що призвели до виникнення спору між
батьками щодо місця проживання дитини,
не достатньо вивчені умови життя
батьків . При цьому не були витребувані
довідки від психіатра та нарколога
щодо батьків, не були витребувані заяви
від власниці будинку та дружини
відповідача щодо їх згоди на постійне
чи тимчасове мешкання у будинку за
місцем проживання батька, який йому не
належить. Комісією всупереч вимог ст.161
СК України не було враховано , що
відповідач не має самостійного
доходу,що підтверджує відсутність
будь-яких відомостей про такий дохід .
Не витребувані такі відомості щодо
доходу і у позивачки.

Суд змушений погодитися з доводами
представника позивачки про те, що сам
протокол № 9 від 03.09.2013 року містить
недостовірні дані про те, що
голосували «за» прийняття рішення 17
членів комісії, в той час як у ньому
вказано,що були присутні лише 15
осіб.(а.с.12-13).

За таких обставин прийняте рішення
комісії не може бути визнаним
правомірним, оскільки ґрунтується на
неповно вивчених та недостовірних
даних.

Враховуючи викладене, з урахуванням
досліджених в судовому засіданні
обставин справи суд доходить висновку,
що позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому суд також враховує ,що згідно
ст.. 160 Сімейного Кодексу України - місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

З досягненням віку 10 років у дитини
з'являється право не тільки бути
вислуханою і почутою, але й право брати
активну участь у вирішенні своєї долі,
зокрема, у визначенні місця проживання.
Якщо воля дитини не буде врахована,
дитина має можливість сама звернутись
за захистом своїх прав до органів опіки
та піклування.

Судом встановлено ,що під час розгляду
питання щодо визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_6 комісія,
незважаючи на відсутність згоди між
батьками не заслухала та не врахувала
думку малолітньої ОСОБА_6 щодо
визначення її місця проживання,
порушивши таким чином її права.

Разом з тим на пропозицію суду
забезпечити явку малолітньої дитини
ОСОБА_6 до суду відповідач не
відреагував жодним чином. За таких
обставин суд не має можливості
врахувати її думку і при прийнятті
рішення судом.

Декларація прав дитини від 20 листопада
1959 р. містить принцип 6, за яким дитина
може бути розлучена з матір'ю лише у
винятковій ситуації.

Тому суд приходить до висновку ,що
проживання дитини, яка є малолітньою,
разом з своєю матір'ю не зашкодить
нормальному розвиткові дитини та буде
відповідати розумності проживання
дитини з своєю матір'ю.

Сам по собі факт проживання дитини на
даний період часу з відповідачем по
справі не є достатньою підставою для
визначення в судовому порядку місця
проживання дитини з батьком, бо
виключних обставин для закріплення
такого проживання дитини з батьком та
розлучення з своєю матір'ю на даний час
не існує.

Судові витрати по справі слід
розподілити у відповідності з вимогами
ст.88 ЦПК України.

Керуючись Декларацією прав дитини від
20 листопада 1959 р. ,ст.ст. 3, 9 Конвенції
про права дитини, ст. 15 Закону України
«Про охорону дитинства», ст.ст.3,4,5,11,60,88,
212, 214, 215, 367 ЦПК України ,ст.ст. 19, 141, 153, 157,
159, 160, 161, 162, 163, 180-184, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до
Артемівської міської ради та ОСОБА_5
визнання рішення комісії по питанням
захисту прав дитини при виконкомі
Артемівської міської ради «про
визначення місця проживання дитини за
місцем проживання батька від 03.09.2013р.
неправомірним та визначення місця
проживання дитини за місцем
проживання матері» - задовольнити
повністю.

Визнати рішення комісії по питанням
захисту прав дитини при виконкомі
Артемівської міської ради «про
визначення місця проживання дитини
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження за
місцем проживання батька від 03.09.2013р.
за №9 - неправомірним.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження за місцем проживання
матері - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене
позивачем та першим відповідачем,
представник якого був присутнім під
час судового розгляду в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Артемівський
міськрайонний суд Донецької області в
10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача ОСОБА_5, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий суддя
О.П.Харченко