Справа № 199/1908/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

при секретарі Голубніченко В.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

представника відповідача Борсук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської ради, де треті особи Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та дружини без
реєстрації шлюбу, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до
Дніпропетровської міської ради, де
треті особи Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та дружини без
реєстрації шлюбу, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, посилаючись на те, що її батько
ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5 з 30.04.1982. Спільних дітей
останні не мали. Вони разом, як подружжя
мешкали за адресою: АДРЕСА_1. Вказана
квартира була спільною сумісною
власністю подружжя, тобто ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 належало по ? частині вказаної
квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого Амур-Нижньодніпровським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис №1715.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її
чоловік ОСОБА_4, який фактично прийняв
спадщину, оскільки постійно проживав у
спірній квартирі, користувався нею.

24 квітня 2001 року ОСОБА_4 склав заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі під № 1681,
відповідно до якого на випадок своєї
смерті заповідав позивачу ОСОБА_1
належне йому на час смерті майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Позивачу 11.12.2012 було видано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті батька на частину
квартири АДРЕСА_1. З 14 липня 2013 року
позивач зареєструвалася за вказаною
адресою, де до теперішнього часу і
проживає.

11 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася з
відповідною заявою та надала документи
до Четвертої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори для
отримання Свідоцтва про право на
спадщину за законом бо вважала, що вона
отримала в спадщину від свого батька
ОСОБА_4 - 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за
законом, бо ОСОБА_4 раніше отримав ?
частку вказаної квартири у спадщину за
законом від померлої дружини ОСОБА_5,
але право власності не переоформив.

11.03.2014 державним нотаріусом Четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори була винесена
постанова про відмову у вчиненні
нотаріальної дії в якій зазначено, що
свідоцтво про право на спадщину за
законом на частину квартири АДРЕСА_1
після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, не
може бути видано в зв'язку з тим, що
позивачем не подано документи, які
підтверджують родинні відносини між
померлою ОСОБА_5 та ОСОБА_4, оскільки між
ними було розірвано шлюб, що
підтверджується актовим записом про
розірвання шлюбу № 340 від 11.08.1999.

З 30.04.1982 по 11.08.1999 ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проживали однією сімє'ю, як чоловік та
жінка та їх шлюб було зареєстровано
відповідно до норм діючого
законодавства України. З 11.08.1999 по 29.09.2004
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали однією
сімє'ю, як чоловік та жінка без
реєстрації шлюбу.

Таким чином позивач з урахуванням
уточнених позовних вимог, просить
встановити факт проживання з 11.08.1999 по
29.09.2004 однією сімє'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу;
визнати за нею ОСОБА_1 право на спадщину
за законом від свого батька ОСОБА_4 на ?
частину квартири АДРЕСА_1, яку він -
ОСОБА_4 раніше отримав у спадщину за
законом від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5; визнати, що позивач ОСОБА_1
отримала за законом в спадщину від
свого батька ОСОБА_4 - ? частину квартири
АДРЕСА_1, яку він - ОСОБА_4 раніше отримав
у спадщину за законом від ОСОБА_5;
визнати за ОСОБА_1 право власності на
вище вказану ? частину квартири
АДРЕСА_1, яку ОСОБА_1 отримала за законом
в спадщину від свого батька ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача - адвокат ОСОБА_2
надали пояснення аналогічні змісту
позовних вимог, на задоволенні позову
наполягали.

Представник відповідача -
Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3
у судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала та просила
відмовити позивачу у його задоволенні.

Представник третьої особи Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи повідомлений належним
чином, надавши суду заяву про розгляд
справи у відсутність їх представника
та винести рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи -
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради у
судове засідання не з'явився, про день
та час слухання справи повідомлений
належним чином, про причини не явки
суду не повідомили.

Суд, вислухавши сторони, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі
дублікату свідоцтва про право
власності від 25.09.2012, виданого КП
«ДМБТІ» ДОР, зареєстрованого в реєстрі
прав власності на нерухоме майно від
28.09.2012, реєстровий номер 37748487 квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що
підтверджується відповіддю
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» ДОР, від
22.05.2014 №5441, наявною в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого Амур-Нижньодніпровським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис №1715.

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді частини квартири АДРЕСА_1.

З заявами про прийняття спадщини до
нотаріальної контори ніхто не
звертався, спадкова справа не
відкривалася, свідоцтво про право на
спадщину не видавалося, що
підтверджується відповіддю Четвертої
дніпропетровської нотаріальної
контори від 14.05.2014 за Вх. № 1767/01-16.

Судом також встановлено, що після
смерті ОСОБА_5 спадщина відумерлою не
визнавалася, що не заперечував і
представник відповідача.

Після смерті ОСОБА_5 в квартирі
залишився проживати її чоловік ОСОБА_4,
що підтверджується довідкою КП «ЖЕП №2
ДМР.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив та батьки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданого Амур-Нижньодніпровським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області, актовий
запис № 441.

За життя він склав заповіт, яким все
своє майно заповідав доньці ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем і посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у ст.
ст. 1251 -1252 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина у вигляді частини квартири
АДРЕСА_1.

В установлений законом шестимісячний
строк позивач звернулася до Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, однак свідоцтво
про право на спадщину не отримала,
оскільки в документах існували
розбіжності в тому числі і в складеному
ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1 заповіті, щодо
написання прізвища, ім'я та по батькові
позивача ОСОБА_1 та її померлого батька
ОСОБА_4 Для усунення розбіжностей
ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 08 грудня 2011 року
було встановлено, що заповіт,
посвідчений Приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 24 квітня
2001 року та зареєстрованого в реєстрі
під №1681, від імені ОСОБА_4 на ім'я
ОСОБА_1, належить - ОСОБА_1.

Після чого позивач ОСОБА_1 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, яка складається з права в
спільній сумісній власності на
квартиру АДРЕСА_1.

11 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за законом на ?
частину квартири АДРЕСА_1 після смерті
батька ОСОБА_4, яку він успадкував після
смерті дружини ОСОБА_5

Постановою державного нотаріуса
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори від 11 березня 2014
року відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії у зв'язку з тим, що
позивачем не подано документи, які
підтверджують родинні відносини між
померлою ОСОБА_5 та ОСОБА_4, оскільки між
ними було розірвано шлюб, що
підтверджується актовим записом про
розірвання шлюбу № 340 від 11.08.1999.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується письмовими доказами
та показами допитаних свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, як
чоловік та жінка без шлюбу до самої
смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі
АДРЕСА_1, вели спільний бюджет. Догляд
за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та їх поховання
здійснювала позивач.

Судом також встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК
України у разі виділу частки, поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом, право спільної сумісної
власності припиняється.

Тобто частки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 складають по 1/2 частці
кожного.

Таким чином після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина на ? частину
вищезазначеної квартири, яку фактично
прийняв ОСОБА_4

Оскільки позивач використала
позасудовий шлях оформлення спадкових
прав на ? частину квартири і отримала
відмову, вона вимушена була звернутися
до суду.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню, а саме слід
встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з 11 серпня 1999 року по 29 вересня
2004 року; визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
загальною площею 39,1 кв.м., житловою
площею 18,3 кв.м., в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4. В іншій частині позову слід
відмовити.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України питання щодо розподілу судових
витрат, суд приходить до висновку
судові витрати з відповідача не
стягувати, оскільки вимога про
розподіл судових витрат позивачем не
заявлялася.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218,
222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради, де
треті особи Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та дружини без
реєстрації шлюбу, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з 11 серпня 1999 року по 29 вересня
2004 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
загальною площею 39,1 кв.м., житловою
площею 18,3 кв.м., в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4.

В іншій частині позову - відмовити.

Судові витрати компенсуванню не
підлягають та відносяться на позивача.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 10 червня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець