Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1665/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

18.06.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів: Чельник О.І.,
Белінської І.М.,

при секретарі: Крисановій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 20 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
шляхом знесення самочинно побудованої
споруди.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И
Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

Зазначав, що він є власником 51/100
частини житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 а відповідачі є
відповідно власниками кожний 49/200
частини вказаного житлового будинку з
надвірними будівлями. Рішенням
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 02 жовтня 2012 року
визначено порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 на якій
розміщено належний йому та
відповідачам житловий будинок з
надвірними будівлями. Проте
відповідачі рішення суду не виконують,
відмовляються добровільно встановити
межі земельної ділянки згідно рішення
суду та схеми користування земельною
ділянкою, графічно зображеною у
висновку експертизи від 26 жовтня 2011
року.

Просив суд зобов'язати відповідачів
усунути перешкоди в користуванні
частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1
шляхом встановлення межових знаків
земельних ділянок, відведених у
користування згідно рішення суду від 02
жовтня 2012 року. Просив надати йому
дозвіл на приватизацію частки
земельної ділянки без згоди
відповідача ОСОБА_2 (а.с.2-4).

В ході розгляду справи уточнив
позовні вимоги і просив суд зобов'язати
відповідачів усунути перешкоди в
користуванні наданою йому земельною
ділянкою шляхом знесення дощатої
споруди самовільно побудованої на цій
земельній ділянці (а.с.59).

Ухвалою суду від 20 січня 2014 року
позов в частині надання дозволу на
приватизацію частини земельної
ділянки без згоди ОСОБА_2, за заявою
позивача залишено без розгляду
(а.с.112,130).

Рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 20 січня 2014 року
позов до ОСОБА_2 задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди
ОСОБА_3 в користуванні частиною
земельної ділянки загальною площею 176,30
кв.м. по АДРЕСА_1 виділеної ОСОБА_3 в
користування, шляхом знесення
самочинно побудованої на ній
дерев'яної споруди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 114 грн.70 коп.

В задоволенні позову до ОСОБА_4
відмовлено (а.с.132-136).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову (а.с.142-143).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та її представник
підтримали доводи апеляційної скарги,
а представники позивача - ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, заперечили проти них і просили
рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не прибула, надала письмове клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України її
неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює,
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316
ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК
України власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, яке він
реалізує на власний розсуд.

Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено, що позивачу на
підставі нотаріально посвідченого
договору дарування частини житлового
будинку від 16 квітня 2004 року на праві
власності належить 51/100 частини
житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1 Договір
зареєстровано в реєстрі за № 1848(а.с.96-97).
Право власності зареєстровано 20 квітня
2004 року в обласному комунальному
підприємстві «Кіровоградське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» (а.с.98).

Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві
спільної часткової власності 49/200
частини вказаного житлового будинку
згідно рішення Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 31 березня 2004
року, а відповідачу ОСОБА_4 49/200 частин
цього ж житлового будинку на підставі
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 04 квітня 2008 року.

Житловий будинок АДРЕСА_1
розташований на земельній ділянці
розміром 358,65 кв.м..

Рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 02 жовтня 2012 року, яке
набр.ало законної сили, визначено
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4: ОСОБА_3 з
часткою 51/100 виділено ізольовану
земельну ділянку площею 176,30 кв.м. з
входом черех хвіртку, яка розташована
вздовж лівої бокової межі (на
графічному додатку 4 судової
будівельно-технічної експертизи КВ
ОНДІСЕ № 2584/23 від 26.10.2011 року, виділено
синім кольором) та частку земельної
ділянку площею 8,40 кв.м. всім
співвласникам в спільне користування
для можливості обслуговування
зовнішньої стіни житлового будинку (на
графічному додатку 4 судової
будівельно-технічної експертизи ,
виділено білим кольором).

ОСОБА_2 з часткою 49/200 та ОСОБА_4 з
часткою 49/200 виділено ізольовану
земельну ділянку площею 173,95 кв.м. з
в'їздом через ворота, яка розташована
вздовж правої бокової межі (на
графічному додатку 4 тієї ж судової
будівельно -технічної експертизи,
виділено жовтим кольором) та частку
земельної ділянки площею 8,40 кв.м. всім
співвласникам у спільне користування
для можливості обслуговування
зовнішньої стіни житлового будинку
(графічний додаток 4 висновку
експертизи, виділено білим кольором)
(а.с.6-8, 89-91,82-83).

Площа земельної ділянки позивача
збільшилась за рахунок частини
земельної ділянки площею 24,6 кв.м., яка
знаходилась у спільному користуванні
співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

На вказаній земельній ділянці
розташована самовільно побудована
дерев'яна споруда, яка знаходиться в
незадовільному стані (фото № 12 додатку
№ 1, додаток 4 висновку судової
будівельно-технічної експертизи
(а.с.6-8, 62-75).

Та обставина, що ця самочинна дерев
яна споруда знаходиться на земельній
ділянці, виділеній у відокремлене
користування позивачу,
підтверджується також довідкою
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Кіровоградській області від 12 вересня
2012 року, показами свідків, допитаних
судом першої інстанції (а.с.128), які
підтвердили, що вказану споруду
побудувала саме ОСОБА_2, користувалась
і користується нею для утримання
домашніх тварин та птиці, а також
актами, затвердженими головою
квартального комітету № 12 м.
Кіровограда від 14 березня 2013 року, 18
липня 2013 року, в яких зазначено про
наявність самочинної споруди та
відмову ОСОБА_2 у добровільному
порядку знести її на пропозицію ОСОБА_3
(а.с.13, 15,16).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_8 підтвердила, що
спірна споруда побудована нею, вона
користується нею вже тривалий час,
спочатку тримала в ній корову, а на
даний час утримує курей. Уточнила, що на
місці споруди також нею облаштована
зливна яма, яка їй необхідна. Пояснила,
що не згодна з рішенням суду про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, вважає, що спірна
земельна ділянка належить саме їй,
щодо знесення спірної споруди
категорично заперечує.

Матеріалами справи
підтверджується, що тимчасова споруда,
самочинно облаштована ОСОБА_2,
знаходиться на земельній ділянці,
переданій в користування позивачу.
Відповідач створює позивачу перешкоди
в користуванні цією земельною
ділянкою, тому суд першої інстанції
правомірно задовольнив позов про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та зобов'язав
відповідача знести спірну споруду.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Порушення норм процесуального права,
на які посилається відповідач, а саме
на те, що справа була розглянута в її
відсутність, суд не надав їй уточнення
позовних вимог, не призвели до
неправильного вирішення справи.

Як свідчить журнал судового
засідання від 20 листопада 2013 року,
ОСОБА_2 була особисто присутня в
судовому засіданні, в якому суд
оголосив заяву позивача про уточнення
позовних вимог, вирішив заявлені
представниками позивача клопотання та
оголосив у справі перерву до 20 січня 2014
року (а.с.104-106).

В судове засідання 20 січня 2014 року,
про яке відповідач була повідомлена
під розписку, в якому було ухвалено
рішення (а.с.107), ОСОБА_2 не прибула, про
причини неявки суд не повідомила.

В суді апеляційної інстанції
відповідач та її представник
відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК
України не надали доказів, які б
спростовували позовні вимоги, висновки
суду першої інстанції.

Доводи ОСОБА_2, надані в її
поясненнях в суді апеляційної
інстанції та в письмовій заяві від 10
червня 2014 року щодо недійсності
заповіту, складеного її чоловіком
ОСОБА_9 на ім'я ОСОБА_4, були предметом
розгляду в іншій цивільної справи, в
якій вирішено спір і відмовлено в
задоволенні позову та не стосуються
предмету розгляду спору про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення споруди.

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального
права,тому відповідно до ст.308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишається
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.308, ст.ст313-315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 20 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: