Справа № 683/1006/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 травня 2014 року
Старокостянтинівський районний суд в
складі :

головуючої - судді Бондарчук Л.А.

при секретарі Борикіній Л.В.

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду в м. Старокостянтинові справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики в сумі 4520 доларів
США, що еквівалентно 36128,36 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог вказує, що 14 лютого 2012 року
позичив відповідачу грошові кошти в
сумі 4520 доларів США, які він
зобов»язувався повернути до 30 липня 2012
року. Зазначає, що він неодноразово
вимагав від відповідача повернення
коштів, однак в добровільному порядку
він гроші йому не повертає.

Позивач подав до суду заяву про
розгляд справи за його відсутності,
наполягає на задоволені заявлених
позовних вимог, проти заочного рішення
не заперечує.

Відповідач, незважаючи на те, що був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з`явився, про причини
неявки не повідомив.

Дослідивши надані докази, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що 14
лютого 2012 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3
4520 доларів США, які останній
зобов'язувався повернути до 30 липня 2012
року. Повернення вказаної позики
відповідач гарантував належним йому
будинком, що знаходиться по вул. Леніна,
50 с. Пашківці.

Дані обставини підтверджуються:
розпискою відповідача про одержання
грошових коштів, довідкою АТ
«Державний Ощадний банк України» про
співвідношення курсу української
гривні до Доллара США.

Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов`язання повинно виконуватися
належним чином та у відповідності до
умов договору, вимог Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної суми.

Згідно ст.1049 цього Кодексу
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_2 не
виконав зобов'язання з повернення
позики, а тому з нього на користь ОСОБА_3
слід стягнути позичені кошти в сумі 36128,
36 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 просить стягнути
на його користь 40 грн. витрат, однак
вони нічим документально не
підтверджені, тому у цій частині
позовних вимог слід відмовити.

При розподілі судових витрат, суд
виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст.ст.526, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 борг в сумі 36128 (тридцять шість
тисяч сто двадцять вісім) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави 361 грн.28 коп. судового збору.

На рішення через суд першої
інстанції, який його ухвалив, позивачем
може бути подана апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Лише у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя