У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

4 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 24 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 25 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що їй на праві приватної
власності належала квартира АДРЕСА_1.

28 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було укладено договір купівлі-продажу
зазначеної квартири.

Вказуючи, що даний договір вона
підписала у зв'язку з введенням її в
оману, оскільки вона є людиною похилого
віку, є самотньою, має ряд хронічних
захворювань, на підставі ст. 230 ЦК
України, позивачка просила визнати
укладений договір недійсним.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 24 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 25 березня 2014 року, позов було
задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 28
травня 2012 року, який посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований в реєстрі за № 2025.

Скасовано попередню реєстрацію прав
власності за ОСОБА_5 на зазначену
квартиру від 04 липня 2012 року, номер
запису 37866 в книзі 268.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 24 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 25 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.В. Ступак С.П. Штелик