Справа № 209/2155/14-ц
Провадження № 6/209/160/14
У Х В А Л А

22 квітня 2014 року
м.
Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

при секретарі Драгунцевій С.М.,

у відкритому судовому засіданні
розглянувши подання начальника
Дніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
МУЮ Дніпропетровської області
Кабаченко І.М. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржнику ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

Начальник Дніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області Кабаченко
І.М. звернулася до суду з поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України боржнику
ОСОБА_2.

В обґрунтування свого подання
начальник Дніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області Кабаченко
І.М. вказує, що на виконанні у
Дніпровському відділі державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 13-199 від 11.07.1997 р., виданого
Дніпровським районним судом м.
Дніпродзержинська про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у
розмірі 1/4 частини його доходів, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, на утримання
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з
01.07.1997 і до повноліття дитини.

10.02.2011 року державним виконавцем
відкрито виконавче провадження з
виконання вищевказаного рішення суду,
про що винесено відповідну постанову,
копію якої направлено сторонам. У
встановлений державним виконавцем
строк для самостійного виконання
рішення суду, боржник ОСОБА_2 рішення не
виконує. Враховуючи значну суму боргу
за виконавчим документом та
відсутності реального погашення боргу,
а також приймаючи до уваги, що боржник
приховує від державного виконавця дані
стосовно отримання доходів, є підстави
вважати, що боржник може виїжджати за
межі України і в даному праві боржника
можливо обмежити останнього до повного
виконання ним цивільних зобов'язань.
Про рішення суду боржнику відомо, проте
небажання виконувати, покладеного
судом обов'язку щодо виплати коштів
стягувачеві, виконувати законні вимоги
державного виконавця та рішення суду в
цілому, з боку боржника є очевидним.

Як вбачається з подання, сам по собі
виїзд за межі України не зумовлює
неможливість виконання рішення суду,
та докази щодо наміру боржника виїхати
за межі України начальником
Дніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
МУЮ Дніпропетровської області
Кабаченко І.М. не зазначені і не надані.

Будь-які докази, які б підтверджували
факт навмисного ухилення боржника від
виконання зобов'язання, суду не надані.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», громадянину
України може бути тимчасово відмовлено
у видачі паспорта, а громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або особа
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішення іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України, до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод» встановлено, що
кожен є вільним залишати свою країну,
на здійснення цього права не можуть
бути встановлені жодні обмеження, крім
тих, що є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб. Забезпечення
майнових прав не може здійснюватись
шляхом обмеження основоположних
свобод.

Згідно ст. 33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
право вільно залишати територію
України, за винятком обмежень, які
встановлюються законом. Громадянин
України не може бути позбавлений права
в будь-який час повернутися в Україну.

Таким чином, у разі задоволення
подання, боржник буде обмежений у
свободі пересування, яка гарантується
Конвенцією «Про захист прав людини і
основоположних свобод» і Конституцією
України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

На підставі ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод», ст.ст. 22, 33
Конституції України, ст. 6 Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», п. 18
ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст. 377-1 ЦПК
України, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання начальника
Дніпровського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
МУЮ Дніпропетровської області
Кабаченко І.М. про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржнику ОСОБА_2, -
відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
5-денний строк з дня її проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Дніпропетровської області, у разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
К.Л. Шендрик