У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Умнової
О.В., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Бердянської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Запорізької області Державної
податкової служби до ОСОБА_4 про
стягнення коштів на користь державного
бюджету, за касаційною скаргою
Бердянської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Запорізькій області на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 12 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У черні 2013 року Бердянська об'єднана
Державна податкова інспекція
Запорізької області Державної
податкової служби звернулася до суду
із указаним позовом, в обґрунтування
якого зазначила, що ухвалою
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 12 червня
2013 року ОСОБА_4 звільнено від
кримінальної відповідальності за ч.
1 ст. 212 КК України на підставі ст. 49 КК
України у зв'язку із закінченням строку
давності притягнення до кримінальної
відповідальності. В процесі розгляду
кримінальної справи було встановлено,
що ОСОБА_4, будучи службовою особою ТОВ
«Глобус-К», при здійсненні
підприємством фінансово-господарської
діяльності за червень та серпень 2010
року, з метою ухилення від сплати
податку, завищив податковий кредит з
податку на додану вартість від
операцій по придбанню товару у ТОВ
«Абсолют АМ» у розмірі 585901,70 грн, в
результаті чого до державного бюджету
фактично не надійшли кошти на
зазначену суму.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 12 лютого 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
Бердянської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Запорізькій області просить скасувати
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 12 лютого 2014
року, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року та ухвали апеляційного суду
Запорізької області від 12 лютого 2014
року, оскільки судові рішення законні
та обґрунтовані.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, правильно застосувавши
положення Податкового кодексу України,
Кодексу законів про працю України та
Цивільного кодексу України, виходив з
того, що донарахування та стягнення
коштів, які не надійшли до державного
бюджету в результаті скоєння злочину,
передбаченого ст. 212 КК України, повинні
здійснюватися не з особи, винної у
скоєнні цього злочину у формі
відшкодування шкоди, а винятково з
платника податків, податкові
зобов'язання якого не були сплачені.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процессуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Бердянської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів у Запорізькій
області відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 12
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Кафідова

О.С. Ткачук

О.В. Умнова