Справа № 761/4515/14-ц
Провадження №2/761/2714/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Грищенко
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у справах дітей
Шевченківської районної у місті Києві
державної адміністрації та ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба у
справах дітей Шевченківської районної
у місті Києві державної адміністрації,
в якому просить визнати об'єктами
спільної сумісної власності:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_4;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2;

- паркомісце НОМЕР_3 на підземній
стоянці, яка розташована на першому
поверсі в будинку АДРЕСА_2;

- паркомісце НОМЕР_4 на підземній
стоянці, яка розташована на першому
поверсі в будинку АДРЕСА_2;

- автомобіль марки «PEUGEOT 206», 2010
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1;

- автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2;

визнати за нею в порядку поділу майна
подружжя право власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_4,
загальною площею 43,30 кв.м., жилою площею
18,00 кв.м.; на 2/3 частки трикімнатної
квартири АДРЕСА_2, загальною площею 120.00
кв.м., жилою площею 108,00 кв.м.; на
автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, вартістю 125 000,00 грн. 00 коп.; на
паркомісце НОМЕР_3 на підземній
стоянці, яка розташована на першому
поверсі в будинку АДРЕСА_2, загальною
площею 16,24 квадратних метри;

визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу
майна подружжя право власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 32,50 кв.м., жилою площею
18,50 кв.м.; на 1/3 частки трикімнатної
квартири №89 в будинку АДРЕСА_2,
загальною площею 120,00 кв.м., жилою площею
108,00 кв.м.; на автомобіль марки «PEUGEOT 206»,
2010 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 125
000,00 грн. 00 коп.; на паркомісце НОМЕР_4 на
підземній стоянці, яка розташована на
першому поверсі в будинку АДРЕСА_2,
загальною площею 16,24 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що з 27 липня 2002 року
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2

За період шлюбу ними, як подружжям, за
рахунок спільних коштів було набуто у
спільну сумісну власність, наступне
майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1;
однокімнатну квартиру АДРЕСА_4;
трикімнатну квартиру АДРЕСА_2;
паркомісце НОМЕР_3 на підземній
стоянці, яка розташована на першому
поверсі в будинку АДРЕСА_2; паркомісце
НОМЕР_4 на підземній стоянці, яка
розташована на першому поверсі в
будинку АДРЕСА_2; автомобіль марки «PEUGEOT
206», 2010 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль
марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказане майно є обґєктом спільної
сумісної власності подружжя та
підлягає поділу.

У зв'язку з тим, що від шлюбу вони мають
малолітню доньку ОСОБА_4, яка фактично
проживає з нею та перебуває на її
повному утриманні, з урахуванням
інтересів дитини, просить відступити
від засад рівності часток подружжя та
збільшити її частку у спірній квартирі
АДРЕСА_2 на 1/3 частку та визнати за нею
право власності на 2/3 частки квартири, а
за відповідачем на 1/3 частку
вищезазначеної квартири.

В судовому засіданні позивачка та
її представник позов підтримали та
просили його задовольнити.

Відповідач та його представник
позов визнали частково та пояснили, що
ні позивачка, ні відповідач не є
власниками паркомісць НОМЕР_3 та НОМЕР_4
у будинку АДРЕСА_2, оскільки не було
внесено 100 % оплати вартості вказаного
майна, ними вони користуються на
підставі Договору на обслуговування
автостоянки, а відтак вони не можуть
бути предметом поділу. Крім цього, для
придбання квартири АДРЕСА_2 він брав в
борг кошти у його батьків у сумі 30 000
доларів США, які станом на день
розгляду справи їм не повернув. Також,
1/3 частина квартири АДРЕСА_2 належить на
праві власності їх спільній дитині
ОСОБА_4, а тому не є спільною сумісною
власністю подружжя та не підлягає
поділу. У порядку поділу майна просив
визнати за ним право власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_4,
автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2; в той же час визнати право
власності за позивачкою на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
автомобіль марки «PEUGEOT 206», 2010 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Представник третьої особи Служби
у справах дітей Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації проти задоволення
позову не заперечувала та просила його
задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_3 - проти
задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши осіб, які беруть
участь у справі, допитавши свідка,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Судом встановлено, що 27 липня 2002 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
зареєстрований шлюб, про що в книзі
реєстрації актів про одруження
зроблено запис № 457 від 27.07.2002 року, що
підтверджується Свідоцтвом про
одруження серія НОМЕР_5, видане
Відділом РАГСу Шевченківського РУЮ в м.
Києві.

Згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 02 квітня 2014
року, яке набрало законної сили 28
квітня 2014 року, шлюб розірваний.

За період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
придбане наступне майно: однокімнатна
квартира АДРЕСА_1 вартістю 484 010 грн., що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 16.07.2008 р.,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в
реєстрі нотаріальних дій за № 2812;
однокімнатна квартира АДРЕСА_4
вартістю 434 190,75 грн., що підтверджується
свідоцтвом про право власності від
19.12.2012 р. серії САЕ №850873, виданим
Головним управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради «Київської
міської державної адміністрації);
договором №МС/05/АМ купівлі-продажу
майнових прав; довідкою до даного
договору; квартира АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 19 жовтня
2012 року вартістю 1 35 454 грн., що
підтверджується також витягом про
державну реєстрацію прав; автомобіль
марки «PEUGEOT 206», 2010 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований 26.07.2013 р. за ОСОБА_2,
вартістю 82000 грн., що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_6;
довідкою-рахунком №501828 від 25 липня 2013
року; автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2008
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, зареєстрований 27.02.2010 р.
за ОСОБА_1, вартістю 170127 грн., що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_7, договором купівлі-продажу від 28
листопада 2009 року.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Відповідно до ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Статтею 71 СК України передбачено,
що майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

У Постанові Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у п.22
зазначено, що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди, виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України,
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. У
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку про те, що
придбане подружжям в період шлюбу
майно є їхньою спільною сумісною
власністю, а тому воно підлягає поділу
між ними в рівних частках.

За таких обставин, з урахуванням
заявлених позовних вимог, вартості
майна, вимог закону щодо рівності
часток подружжя у майні, а також
враховуючи те, що рішенням
Шевченківського районного суду міста
Києва від 2 квітня 2014 року було
визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з її матірґю (позивачкою в
даній справі) за адресою: АДРЕСА_1, та ту
обставину, що спірні автомобілі
фактично розподілені між сторонами,
суд вважає можливим здійснити поділ
майна між сторонами, наступним чином,
визнавши за ОСОБА_1 право власності на ?
частину майна подружжя, яке
складається з: однокімнатної квартири
АДРЕСА_1; автомобіля марки "HYUNDAI TUCSON", 2008
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2; за ОСОБА_2 право власності
на ? частину майна подружжя, яке
складається з: однокімнатної квартири
АДРЕСА_4; автомобіля марки "PEUGEOT 206", 2010
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, та стягнути при цьому
грошову компенсацію з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2, що становить різницю в
вартості розподіленого майна, в
розмірі 68 973 гривень 13 копійок.

Суд вважає, що квартира АДРЕСА_2,
придбана на підставі договору
купівлі-продажу від 19.10.2012 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрованого в
реєстрі нотаріальних дій за №6856,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діяли в своїх
інтересах та інтересах малолітньої
доньки ОСОБА_4 є їх спільною частковою
власністю, що підтверджується витягом
про державну реєстрацію прав від 05.11.2012
р. №36122325, відповідно до якого право
власності на вищевказану квартиру
зареєстроване за ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2
по 1/3 частини за кожним, а тому не
підлягає поділу, оскільки це
суперечить вимогам закону, зокрема,
ст.41 Конституції України, та інтересам
дитини.

Крім цього, позивачкою не
доведено, що за період шлюбу ними були
придбані паркомісця НОМЕР_3 та НОМЕР_4
на підземній стоянці, яка розташована
на першому поверсі в будинку АДРЕСА_2.

Отже, ОСОБА_1 всупереч вимог ч.3 ст.
10, ст. 60 ЦПК України не були доведені ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК
України особи, які беруть участь у
справі мають право подавати докази,
брати участь у дослідженні доказів,
заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10
ЦПК України суд сприяє здійсненню
процесуальних прав сторін,
встановлених цим Кодексом.

Тобто процесуальними нормами
передбачено як право на участь у
дослідженні доказів, так і обов'язок із
доказування обставин при невизнанні їх
сторонами (ст. 60 ЦПК України).

При цьому суд безпосередньо не
повинен брати участь у зборі
доказового матеріалу.

Таким чином, виходячи із
встановлених фактичних обставин
справи, приймаючи до уваги
вищенаведені норми чинного
законодавства, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову.

При цьому суд не приймає до уваги
показання свідка ОСОБА_3 відносно того,
що ОСОБА_2 позичив у нього на придбання
квартири АДРЕСА_2 грошові кошти в сумі
30000 доларів США, що еквівалентно 240 000
грн., оскільки вони не впливають на
сутність вирішення спору.

У відповідності до ЗУ «Про судовий
збір», з урахуванням обсягу
задоволених позовних вимог, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судовий збір в
сумі 1827 гривень.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Служба
у справах дітей Шевченківської
районної у місті Києві державної
адміністрації та ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя задовольнити частково.

Визнати обґєктом спільної сумісної
власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

однокімнатну квартиру АДРЕСА_1;

однокімнатну квартиру АДРЕСА_4;

автомобіль марки "PEUGEOT 206", 2010 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1;

автомобіль марки "HYUNDAI TUCSON", 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Поділити майно подружжя, яке належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, припинивши їх право
спільної сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину майна подружжя, яке
складається з:

однокімнатної квартири АДРЕСА_1;

автомобіля марки "HYUNDAI TUCSON", 2008 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину майна подружжя, яке
складається з:

однокімнатної квартири АДРЕСА_4;

автомобіля марки "PEUGEOT 206", 2010 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за
перевищення частки у виділеному майні
грошову компенсацію в сумі 68973 гривень
13 копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 1827 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: