Справа №585/779/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Очиргораєва Номер
провадження 22-ц/788/1076/14 Суддя-доповідач -
Собина Ольга. Іванівна. Категорія - 57
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
представника Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області

на ухвалу Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 30 квітня 2014
року

у цивільній справі за скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
заінтересовані особи: Відділ
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області, ОСОБА_2

на постанову державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

27 лютого 2014 року представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 звернувся до суду з
вищезазначеною скаргою, яку уточнив в
ході судового розгляду справи і,
посилаючись на допущені державним
виконавцем порушення вимог Закону
України «Про виконавче провадження»,
при виконанні рішення суду про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
грошових коштів та її прав, як боржника
у виконавчому провадженні, просив суд:

- визнати неправомірними дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Сумській області Кубракова
К.П. щодо стягнння та передачі ОСОБА_2 в
рахунок часткового погашення боргу 3/4
квартири за АДРЕСА_1;

- скасувати постанову державного
виконавця від 08.01.2014 року про передачу
3/4 квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язати відділ примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Сумській області провести повторно
оцінку майна та звернути стягнення на
автомобіль Geely реєстраційний номепр
НОМЕР_1.

- зобов'язати відділ примусового
виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у
Сумській області виділити в натурі 3/4
частини квартири АДРЕСА_1.

При цьому скаржник посилався на те, що
оцінка частини квартири, яка передана
стягувачу за виконавчим провадженням
не є діючою, оскільки від дня
підписання звіту про оцінку майна до
дня передачі цього майна стягувачу
пройшло більше шести місяців. Також
державним виконавцем не було
здійснено жодних дій щодо звернення
стягнення на автомобіль належний
боржниці ОСОБА_3 Крім того зазначає, що
частка в квартирі не набуває статусу
об'єкта нерухомості в передбаченому
законом порядку, а тому без вирішення
питання щодо технічної можливості
виділу в натурі цієї частки з об'єкта
нерухомого майна неможлива передача її
стягувачу в рахунок погашення
заборгованості боржниці перед ним.

Ухвалою суду від 30 квітня 2014 року
скарга задоволена частково і скасовано
постанову головного державного
виконавця Кубракова К.П. від 8 січня 2014
року про передачу ОСОБА_2 в рахунок
часткового погашення боргу за
виконавчими листами № 2/1815/287/2012 від
10.05.2012 року і № 2/1815/286/2012 Роменського
міськрайонного суду Сумської області
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 боргу в загальній сумі 224432 грн. 52
коп. нереалізованого майна: 3/4 частини
квартири АДРЕСА_1 ринковою вартістю 173
985 грн. 00 коп. згідно звіту про незалежну
оцінку майна від 23.08.2012 року. В
задоволенні іншої частини скарги
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування ухвали суду в
частині задоволення скарги та
постановлення нової ухвали про відмову
в задоволенні скарги з тих підстав, що
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, що у справі
не були доведені обставини, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, що висновки суду не
відповідають обставинам справи та що
судом були порушені норми
матеріального і процесуального права
.Вважає, що державним виконавцем при
винесенні постанови від 8.01.2014 року
було дотримано вимог встановлених
ч.ч.ч.6-9 ст.62 Закону України «Про
виконавче провадження». Також вважає,
що частка у майні, що є у спільній
частковій власності може бути
відчужена або на неї може бути звернуто
стягнення на підставі ст.ст. 362, 366 ЦК
України.

Головний державний виконавець
Управління ДВС ГУЮ у Сумській області
Кубраков К.П. також не погодився з
ухвалою місцевого суду і звернувся з
апеляційною скаргою в якій зазначав, що
усі дії державного виконавця проведено
згідно Закону України «Про виконавче
провадження», Інструкції про
проведення виконавчих дій, а також
чинного законодавства України, що
регулюють дані питання. Просить
скасувати ухвалу місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

1 жовтня 2013 року відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Сумській
області прийнято від ВДВС Роменського
міськрайоннного управління юстиції
зведене виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
документів про стягнення з ОСОБА_3 на
користь фізичних та юридичних осіб
заборгованості в загальній сумі 595629
грн. 48 коп. до складу якого входило 19
виконавчих проваджень.

З матеріалів зведеного виконавчого
провадження вбачалось, що 19.06.2012 року
державним виконавцем проведено опис та
арешт 3/4 частини квартири № 4 загальною
площею 69,3 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на
праві власності боржниці та призначено
експерта для участі у виконавчому
провадженні.

30.08.2012 року до відділу ДВС Роменського
МРУЮ надійшов звіт про незалежну
оцінку нерухомого майна, але після
задоволення клопотання боржниці
ОСОБА_3 про проведення рецензування
було призначено рецензування звіту про
незалежну оцінку зазначеного
нерухомого майна і після усунення
недоліків рецензії 16.11.2012 року до ВДВС
Роменського МРУЮ надійшов звіт про
незалежну оцінку цього майна .

Вподальшому, двічі (11.01.2013 року та 30.05.2013
року), у зв'язку із оскарженням
боржницею ОСОБА_3 звітів про незалежну
оцінку майна та рецензії на звіти
ухвалами Роменського міськрайонного
суду заборонялось ВДВС Роменського МУЮ
проводити будь-які дії по реалізації
належної боржниці частки в квартирі і
на підставі цього державним виконавцем
виносились постанови про зупинення
виконавчих проваджень на підставі п.7
ст.37 Закону України «Про виконавче
провадження».

Після відновлення виконавчого
провадження, за повідомленням Сумської
філії ТОВ «Укрспецторггрупп» торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна боржника призначені на 25.09.2013
року не відбулись, у зв'язку із
відсутністю покупців, а тому державним
виконавцем відповідно до п.62 Закону
України «Про виконавче провадженя» та
п.4.5.10 Інструкції з організації
примусового виконання рішень
проведено уцінку майна на 30%.
Вподальшому торги призначались на
23.10.2013 року та на 06.12.2013 року і навіть з
урахуванням уцінки майна на 50% торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна боржника не відбулися у зв'язку з
відсутністю покупців. Тому 09.12.2013 року
державним виконавцем на підставі ст.62
Закону України «Про виконавче
провадження» було запропоновано
стягувачам по зведеному виконавчому
провадженню залишити за собою не
реалізоване майно боржника ОСОБА_3 і
16.12.2013 року стягувач ОСОБА_2 звернувся
із заявою про залишення за собою
вищезазначеного не реалізованого
майна.

08.01.2012 року головним державним
виконавцем Кубраковим К.П. було
винесено постанову про передачу ОСОБА_2
в рахунок часткового погашення боргу
за виконавчими листами на загальн суму
192402 грн.82 коп. не реалізоване майно 3/4
частини квартири АДРЕСА_1 області
ринковою вартістю 173985 грн .00 коп. згідно
звіту про незалежну оцінку майна від
23.08.2012 року та виданий акт передачі
майна в рахунок погашення боргу від
16.01.2014 року (а.с.20).

На підставі акта про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
04.02.2014 року приватним нотаріусом
Роменського міського нотаріального
округу Сумської області було видане
ОСОБА_2 Свідоцтво про право власності
на зазначене нерухоме майно (а.с.54).

Задовольняючи скаргу представника
боржниці ОСОБА_3 - ОСОБА_4 і скасовуючи
постанову головного державного
виконавця Кубракова К.П. місцевий суд
виходив з того, що передача державним
виконавцем 3/4 частини квартири АДРЕСА_1
Сумської області стягувачу ОСОБА_2 без
вирішення питання щодо технічної
можливості виділу в натурі цієї
частини квартири не відповідає вимогам
закону і є неправомірною.

Проте з такими висновками погодитись
не можна, оскільки вони зроблені без
повного та всебічного з'ясування
дійсних обставин справи та належної
оцінки доказів. При цьому колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
державну виконавчу службу" завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

За статтею 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню .

Згідно ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про виконавче
провадження" визначений порядок
реалізації майна, на яке звернено
стягнення: 1. Реалізація арештованого
майна, крім майна, вилученого з обігу
згідно із законом, та майна,
зазначеного в частині восьмій статті 57
цього Закону, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах. 2. Нерухоме
майно, транспортні засоби, повітряні,
морські та річкові судна реалізуються
виключно на прилюдних торгах
(аукціонах). 3. Майно передається на
реалізацію за ціною та в порядку,
визначеними статтею 58 цього Закону. 5.
Не реалізоване на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах
протягом двох місяців майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з дня
визнання прилюдних торгів чи аукціону
такими, що не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна. 6. У разі
якщо в місячний строк з дня проведення
повторної уцінки майно не реалізовано
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, державний
виконавець повідомляє про це стягувачу
і пропонує йому вирішити питання про
залишення за собою нереалізованого
майна, крім майна, конфіскованого за
рішенням суду. 7. У разі якщо стягувач у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання повідомлення державного
виконавця письмово не заявив про своє
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, арешт з майна
знімається і воно повертається
боржникові. У разі відсутності в
боржника іншого майна, на яке може бути
звернено стягнення, виконавчий
документ повертається стягувачу без
виконання. 9. Майно передається
стягувачу за ціною, що дорівнює
початковій вартості майна, за якою воно
передавалося на реалізацію. Про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем права власності
на це майно.

Аналогічні положення містяться у
"Інструкції з організації примусового
виконання рішень", затв. наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 N
512/5 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 02 квітня 2012 р. за N 489/20802.

Відповідно до ст. 14 ЦІПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Постановлюючи нову ухвалу у даній
справі, колегія суддів виходить з того,
що перш за все при розгляді скарги на
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця суд має
враховувати те, що принципом
цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду, а у статті
14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості
судових рішень. Крім того, виконання
рішення суду є елементом справедливого
судового розгляду, передбаченого
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод.

Колегія суддів не може погодитися з
висновком місцевого суду щодо
неможливості передачі стягувачу
ОСОБА_2 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 без
вирішення питання щодо технічної
можливості виділу в натурі цієї
частини квартири з таких підстав:

Статтею 356 ЦК України визначено, що
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю і можливість продажу частки
у праві спільної часткової власності з
публічних торгів передбачено також і
ч.1 ст.362 ЦК України.

У випадку, коли боржник є
співвласником речі, державний
виконавець може звернути на неї
стягнення тільки після визначення
судом частки боржника і право на
звернення з такою вимогою до суду має
державний виконавець на підставі ст.379
ЦПК України.

Оскільки судом встановлено, що частка
боржника ОСОБА_3 в спільній частковій
власності на квартиру АДРЕСА_1
визначена і становить 3/4 частини, тому
державний виконавець, з метою
виконання рішення суду, мав право
звертати стягнення на частку боржника
у спільному майні шляхом продажу з
публічних торгів, а у випадку не
проведення торгів, мав право передати
зазначене нерухоме майно стягувачу
ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення
боргу за виконавчими листами.

Норми Закону України «Про виконавче
провадження» не пов'язують звернення
стягнення на частку у майні, що є у
спільній частковій власності з
технічною можливістю виділу її в
натурі і не покладаються на державного
виконавця обов'язку вирішення питання
щодо технічної можливості виділу її в
натурі.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та
представника Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
необхідно задовольнити, а ухвалу
місцевого суду скасувати в частині
задоволення скарги представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування
постанови головного державного
виконавця Кубракова К.П. від 8 січня 2014
року та постановити нову ухвалу про
відмову в задоволенні скарги в цій
частині.

В іншій частині ухвалу місцевого суду
залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.2 ст. 307, ст.ст. 312,
313-315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
представника Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 30 квітня 2014
року скасувати в частині задоволення
скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про
скасування постанови головного
державного виконавця Кубракова
Костянтина Петровича від 8 січня 2014
року та постановити нову ухвалу про
відмову в задоволенні скарги в цій
частині.

В іншій частині ухвалу місцевого суду
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий -

Судді -