РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Нора Н.В.

при секретарі - Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_3
про продовження строків прийняття
спадщини, суд

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори в якому
просить визначити їй додатковий строк
у два місяці для подання заяви про
прийняття спадщини померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її баба
ОСОБА_4 20 травня 2003 року остання склала
заповіт, яким усе своє майно заповіла
позивачці. Позивачкою пропущено
шестимісячний строк для подачі заяви
про прийняття спадщини після смерті
останньої. Причинами пропуску строку
позивачка вказує те, що про складення
заповіту ОСОБА_4 позивачці не
повідомляла. Про наявність заповіту
позивачка дізналася вже поза межами
строку, встановленого законом для
прийняття спадщини, а саме в листопаді
2012 року. Оскільки єдиним спадкоємцем
першої черги після смерті ОСОБА_4 був її
син та тато позивачки ОСОБА_3, позивачка
не могла претендувати на спадкування
за законом. Тому жодних дій щодо
прийняття спадщини не вчиняла. ОСОБА_3
подав до нотаріуса заяву про прийняття
спадщини. Оскільки останній згоди на
встановлення позивачці додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини не дає, даний спір повинен
вирішуватися в судовому порядку. Окрім
того вказує, що в порушення п.3.2 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року №296/5, Зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 року за №282/20595, нотаріус не роз'яснив
їй, як спадкоємцю за заповітом, право
подачі заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали дали
пояснення аналогічні позовній заяві та
заяві від 10.02.2014. Позивачка додатково
зазначила, що за життя ОСОБА_4 давала
останній грошові кошти на спорудження
пам'ятника. Отримати назад грошові
кошти позивачка відмовилася, тоді
ОСОБА_4 поклала такі кошти на
депозитний рахунок у банку. Документи,
що стосувалися депозиту знаходилися в
окремій папці переважно у квартирі
позивачки. ОСОБА_4 неодноразово
забирала та віддавала такі документи,
позивачка їх не переглядала. Викладене
відбувалося в 2008 - 2009 роках. В листопаді
2012 року їй зателефонував ОСОБА_3, який
вимагав з'явитися до нотаріуса та
відмовитися від спадщини після смерті
ОСОБА_4 При цьому ОСОБА_3 розказав про
наявність заповіту. Після чого
позивачка почала пошуки відомостей про
заповіт та заповіту. Заповіт позивачка
знайшла в папці із документами по
банківському депозиту. Відразу після
цього подала позов до суду.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
проти задоволення позову заперечили.
Покликаються на неналежне
обґрунтування та доведення підстав для
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини. Зокрема
зазначають, що позивачкою не
обґрунтовано яким чином заповіт ОСОБА_4
опинився у квартирі позивачки та за
яких обставин остання дізналася про
заповіт.

Відповідач Четверта Львівська
державна нотаріальна контора явки
повноваженого представника в судове
засідання не забезпечила. Причини
неявки представника до суду не
повідомила. Від Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори
надійшла письмова заява про розгляд
справи без участі їхнього
представника, у вирішенні спору
покладається на розсуд суду.

Враховуючи, що Четверта Львівська
державна нотаріальна контора належним
чином повідомлена про день, час та
місце розгляду справи, суд вважає за
можливе розглядати справу у її
відсутності.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, які з'явились, дослідивши
зібрані по справі докази в сукупності,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 та татом
позивачки - ОСОБА_1 Викладене
підтверджується матеріалами справи,
зокрема свідоцтвом про народження від
24 січня 1953 року, актовий запис №99,
свідоцтвом про народження від 08 червня
1979 року, актовий запис №4143, свідоцтвом
про одруження від 27 липня 2002 року,
актовий запис №1602 та свідоцтвом про
шлюб від 02 березня 2007 року, актовий
запис №1.

20 травня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт,
актовий запис №1-1545, згідно якого все
своє майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалося і взагалі все те, що
буде належати їй на день смерті і на що
вона за законом буде мати право
заповіла ОСОБА_1

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 06 березня 2012 року, актовий запис
№114.

Згідно приписів ч.1 ст.1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.2 ст.1220 ЦК України,
часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

Оскільки позивачка на час відкриття
спадщини проживала окремо від
спадкодавця - ОСОБА_4 то для прийняття
спадщини повинна була подати
відповідну заяву. Така заява повинна
була бути подана до 05 вересня 2012 року.

Позивачка у встановлений строк заяву
про прийняття спадщини не подала.
Звернулася до суду із позовом про
встановлення їй додаткового строку для
прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України,
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Проте, у відповідності до ч.2 вказаної
статті, за письмовою згодою
спадкоємців, які прийняли спадщину,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може подати заяву
про прийняття спадщини нотаріусу за
місцем відкриття спадщини. Згідно ч.3,
за позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 по
закону є ОСОБА_3, який прийняв спадщину,
що підтверджується матеріалами
спадкової справи, що відкрилася після
смерті ОСОБА_4 Зокрема ОСОБА_3 подав
заяву про прийняття спадщини від 11
квітня 2012 року.

Як встановлено в судових засіданнях
ОСОБА_3 не дає згоди позивачці для
встановлення додаткового строку для
прийняття спадщини, тому даний спір має
вирішуватися в судовому порядку.

Даючи оцінку причинам пропуску
позивачкою строку для прийняття
спадщини судом враховано, що нормами
діючого на момент посвідчення
заповіту, актовий запис 1-1545, а саме
станом на 20 травня 2003 року ЦК
Української РСР 1963 року непередбачено
обов'язкової участі спадкоємця при
посвідченні заповіту в його користь, а
також інформування спадкоємця про
складення заповіту.

ЦК України передбачено таємницю
заповіту (ст.1255), згідно якої нотаріус,
інша посадова, службова особа, яка
посвідчує заповіт, свідки, а також
фізична особа, яка підписує заповіт
замість заповідача, не мають права до
відкриття спадщини розголошувати
відомості щодо факту складення
заповіту, його змісту, скасування або
зміни заповіту.

Інструкціями про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
що затверджені наказами Міністерства
юстиції України від 18 червня 1994 року N18/5
та від 03 березня 2004 року N20/5
встановлено, що виписки (довідки) з
реєстрів нотаріальних дій про заповіти
видаються тільки після смерті
заповідача. Така інформація становить
нотаріальну таємницю.

Таким чином дізнатися про заповіт, а
відповідно і про право на спадкування
спадкоємець може від спадкодавця або
інших осіб, яким відома така обставина.
Тобто така обізнаність залежить від
волі третіх осіб.

Як вказала позивачка про заповіт
ОСОБА_4 її не повідомила заповіту їй не
передала. Ще за життя ОСОБА_4, приблизно
2008 - 2009 роках, остання зберігала у
позивачки документи щодо банківського
депозиту. Повернення грошових коштів
із депозитного рахунку тривало значний
період часу у зв'язку із
неплатоспроможністю банку. ОСОБА_4
неодноразово забирала та залишала
папку із банківськими документами у
квартирі позивачки.

У листопаді 2012 року про наявність
заповіту ОСОБА_4 в користь позивачки
останній повідомив ОСОБА_3, який
вимагав від позивачки написати заяву
про відмову від спадщини.

Після цього заповіт було віднайдено
позивачкою в папці із документами щодо
банківського депозиту.

Суд приймає до уваги вказані пояснення
позивачки, оскільки такі узгоджуються
із показаннями, допитаного в якості
свідка чоловіка позивачки - ОСОБА_5,
який дав аналогічні покази - поясненням
позивача стосовно пропуску строку на
прийняття спадщини.

Судом також враховано приписи Глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року №296/5,
Зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 року за
№282/20595.

Зокрема, при заведенні спадкової
справи нотаріус за даними Спадкового
реєстру перевіряє наявність заведеної
спадкової справи, спадкового договору,
заповіту (п.2.2). Для того, щоб не
допустити пропуску шестимісячного
строку для прийняття спадщини,
нотаріус роз'яснює спадкоємцям право
подачі заяви про прийняття спадщини чи
про відмову від її прийняття (п.3.2).

Позивачка відповідного повідомлення
від нотаріуса не отримувала. В
матеріалах справи відсутні будь які
інші письмові докази, які би
спростували цей факт.

Відповідач, обов'язку по доказуванню
заперечень проти позову не виконав. Не
навів жодного обґрунтування та жодного
доказу на доведення факту обізнаності
позивачки про заповіт в межах строку,
встановленого законом для прийняття
спадщини.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування» вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

На переконання суду причина пропуску
позивачкою строку прийняття спадщини є
поважною, оскільки не залежала від її
волі. Назнаючи про наявність заповіту в
її користь позивачка правомірно та
добросовісно вважала про відсутність у
неї права на спадкування, а тому й не
вчиняла дій щодо прийняття спадщини.
Судом також враховано, що позивачка до
кола спадкоємців першої черги, яким є
ОСОБА_3 не входила. За відсутності
заповіту позивачка не могла
претендувати на спадкування.

Вказаний позивачкою додатковий строк
для подачі заяви про прийняття
спадщини суд вважає достатнім для
прийняття спадщини, а тому прийшов до
висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Керуючись ст.534 ЦК Української РСР,
ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1235, 1255, 1258, 1261,
1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 20, п.п. 82 - 88-1
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
що затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 18 червня 1994 року
N18/5, п. 7 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
що затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року
№20/5, зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 03 березня 2004 року за N
283/8882, п.п. 2.2, 3.2 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року
№296/5, Зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 лютого 2012 року за
№282/20595, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Четвертої Львівської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_3
про продовження строків прийняття
спадщини - задоволити в повному
обсязі.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_1
додатковий строк на прийняття спадщини
для подачі в Четверту Львівську
державну нотаріальну контору заяви про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4 терміном на два місяці

Даний строк рахувати з часу вступу
рішення в законну силу.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через Личаківський
районний суд м. Львова шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, або в
порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Нор Н. В.