Справа № 1305/1614/12
Головуючий у 1 інстанції:
Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/4158/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: позивачки
ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,
третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 29 березня 2013
року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 29 березня 2013
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2 до Городоцької міської ради
Львівської області, ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_9, ОСОБА_5, приватний
нотаріус Городоцького нотаріального
округу ОСОБА_7, КП "Городоцьке РБТІ" про
визнання незаконним рішення № 538 від
19.11.2009 року виконавчого комітету
Городоцької міської ради Львівської
області "Про оформлення права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
на ОСОБА_4.".

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 12 березня 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 29 березня 2013
року задоволено.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 29 березня 2013
року скасувано та ухвалено нове
рішення, яким позов ОСОБА_2 до
Городоцької міської ради Львівської
області, ОСОБА_4, третіх осіб: ОСОБА_9,
ОСОБА_5, приватного нотаріуса
Городоцького нотаріального округу
ОСОБА_7, КП "Городоцьке РБТІ" про
визнання рішення незаконним
задоволено.

Визнано незаконним рішення
виконавчого комітету Городоцької
міської ради Львівської області №538
від 19.11.2009 року "Про оформлення права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
на ОСОБА_4".

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Львівської
області від 12 вересня 2013 року
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до цього суду.

В апеляційній скарзі на рішення
Городоцького районного суду
Львівської області від 29 березня 2013
року апелянт зазначає, що висновки суду
не відповідають дійсним обставинам
справи. Вказує на те, що спірний
житловий будинок був збудований за час
перебування у зареєстрованому шлюбі
ОСОБА_4 та ОСОБА_8, а тому виконавчий
комітет Городоцької міської ради
Львівської області, оформляючи право
власності на спірний будинок, повинен
був зареєструвати право власності на
обох з колишнього подружжя. Крім того,
суд першої інстанції не дав жодної
правової оцінки тій обставині, що
згідно Розпорядження Городоцької
районної державної адміністрації №1280
від 30.12.2008 року, а також рішення
Державної приймальної комісії від
20.12.2008 року та акту Державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію спірного будинку,
загальна площа останнього становить 86
м.кв, а в оскаржуваному рішенні
виконавчого комітету Городоцької
міської ради Львівської області
загальна площа спірного будинку
зазначена 207,1 м.кв.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
суд, встановивши фактичні обставини
справи, для вирішення спору повинен
застосувати правову норму, яка регулює
виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивач
просила визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Городоцької
міської ради Львівської області.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
оскаржуване рішення №538 від 19.11.2009 року
"Про оформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_4"
прийняте виконавчим комітетом
Городоцької міської ради в межах його
компетенції і даним рішенням не
порушено законних прав позивачки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, так
як він дійшов до них з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено, що 14 січня
1997 року було зареєстровано шлюб між
позивачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_8. До цього, з
1973 року по 1993 рік ОСОБА_8 перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, що
стверджується свідоцтвом про смерть
від 23 вересня 2010 року.

До дня смерті ОСОБА_8 був
зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1.
За вказаною адресою, починаючи з часу
укладення шлюбу з ОСОБА_8 проживає
позивачка у справі.

Як вбачається із копій технічних
паспортів на спірний будинок за лютий
1993 року та січень 2009 року, такі складено
на замовлення власника будинку -
ОСОБА_4

Рішенням Державної приймальної
комісії від 20 грудня 2008 року прийнято в
експлуатацію одноквартирний
одноповерховий житловий будинок з
цокольним поверхом, що по АДРЕСА_1,
забудовником якого є ОСОБА_4, що видно
із Акту про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_4
від 29 грудня 2008 року, розпорядженням
голови Городоцької районної Державної
адміністрації №1280 від 30 грудня 2008 року
затверджено акт Державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту -
будинку АДРЕСА_1.

19 листопада 2009 року виконавчим
комітетом Городоцької міської ради
Львівської області прийнято рішення №
538 "Про оформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4.",
згідно з яким ОСОБА_4 оформлено право
власності з видачею відповідного
свідоцтва на житловий будинок
загальною площею 207,1 кв.м. та житловою
площею 64,0 кв.м. по АДРЕСА_1, яке 10 лютого
2010 року було зареєстровано КП
"Городоцьке районне бюро технічної
інвентаризації".

Підставами для визнання недійсним
рішення органу місцевого
самоврядування є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції
органу, який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання акта
недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача у справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно п.11 постанови Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009 р. №14
«Про судове рішення у цивільній
справі» оскільки правом на звернення
до суду за захистом наділена особа в
разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб або державні та
суспільні інтереси (частини перша та
друга статті 3 ЦПК), то суд повинен
встановити, чи були порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси цих осіб, а якщо були, то
вказати, чи є залучений у справі
відповідач відповідальним за це.

В рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 р. в справі
№1-10/2004 Конституційний суд України
визначив, що поняття «охоронюваний
законом інтерес», що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним
матеріальним та/або нематеріальним
благом, як зумовлений загальним
змістом об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового
захисту та інших засобів правової
охорони з метою задоволення
індивідуальних і колективних потреб,
які не суперечать Конституції і
законам України, суспільним інтересам,
справедливості, добросовісності,
розумності та іншим загальноправовим
засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС України
майно, яке належало кожному з подружжя
до одруження, а також одержане ним під
час шлюбу в дар або в порядку
успадкування, є власністю кожного з
них.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу.

Районним судом безспірно встановлено,
що житловий будинок АДРЕСА_1
побудований у 1980 році ОСОБА_8 та ОСОБА_4
під час перебування у зареєстрованому
шлюбі, а відтак право на одну другу
частку у спільній сумісній власності
на спірний будинок набуте померлим
ОСОБА_8 до шлюбу з позивачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що прийняттям 19
листопада 2009 року виконавчим комітетом
Городоцької міської ради Львівської
області рішення №538 "Про оформлення
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4." жодні законні
права та інтереси позивача не порушені,
дане рішення прийняте в межах
компетенції виконкому міської ради,
визначеної ст.30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Твердження апелянта про те, що суд не
дав належної оцінки усім доказам по
справі колегія суддів вважає
безпідставним, так як оцінюючи зібрані
по справі докази, суд дотримався
встановленого ст.212 ЦПК України
принципу оцінки доказів, відповідно до
якого суд на підставі всебічного,
повного й об'єктивного розгляду
обставин справи аналізує і оцінює
докази як кожен окремо, так і в їх
сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і
протиріччі, і ця оцінка повинна
спрямовуватися на встановлення
достовірності чи відсутності обставин,
які обґрунтовують доводи і заперечення
сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 29 березня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: