Справа № 161/6056/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/1044/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк
З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1-
ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення
розміру стягуваних аліментів за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Луцького міськрайонного суду
від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулась в суд з вказаним
позовом покликаючись на такі
обставини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 24 жовтня 2006 року постановлено
стягувати з ОСОБА_3 на користь позивача
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по
300 грн. щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 28 серпня
2006 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням того ж суду від 23 листопада 2009
року постановлено стягувати з
відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти
на утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки
від усіх видів доходів, але не менше ніж
30 % від прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 01
жовтня 2009 року і до досягнення дитиною
повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_6 в неї народилася дочка
ОСОБА_7 у зв'язку з чим вона перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, що
позбавляє її можливості отримувати
стабільний дохід. Також має місце зміна
її сімейного стану, що потребує
додаткових витрат. Суттєво зросли
витрати на утримання дітей пов'язані з
відвідуванням школи, ДНЗ та різного
дитячого дозвілля.

Відповідач є працездатним, має
щомісячний дохід, інших дітей на своєму
утриманні не має, а тому може
сплачувати аліменти у більшому
розмірі.

Тому просила збільшити розмір
аліментів на утримання сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, з 300 грн. до 800 грн. та на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/4
частки від усіх видів доходів до 1/3
частки від усіх видів доходів
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 22 травня 2014 року в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подала апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на
порушення судом норм матеріального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, шлюб між якими
розірвано 15.11.2011 року, є батьками
малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,

Відповідно до рішення Луцького
міськрайонного суду від 24 жовтня 2006
року з відповідача стягуються аліменти
в її користь на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі - 300 грн.
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку починаючи з 28.08.2006
року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття
(а.с. 3-4).

Також відповідно до рішення Луцького
міськрайонного суду від 23 листопада 2009
року з відповідача стягуються аліменти
в її користь на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі - 1/4 частини всіх
видів доходів щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку починаючи з
01.10.2009 року і до досягнення ОСОБА_6
повноліття (а.с. 56).Тобто, визначений
зазначеними рішеннями суду розмір
аліментів на час розгляду даної справи
є не меншим 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку. Цей
розмір визначений судом з врахуванням
дійсних обставин справи та
вищенаведених положень законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Всупереч наведеним правовим нормам
позивач не надала суду доказів того, що
після ухвалення рішення про стягнення
з відповідача аліментів у сторін
змінився матеріальний стан або
сімейний стан, погіршилося або
поліпшилося здоров'я когось із них.

Свій позов у частині збільшення
розміру аліментів ОСОБА_1 обґрунтувала
тим, що відповідач дуже рідко сплачує
аліменти, визначений судом розмір
аліментів є недостатнім для
повноцінного та гармонійного розвитку
дітей, збільшилася вартість життя та
прожитковий мінімум для утримання
дитини, а також у неї народилась третя
дитина.

Однак сімейне законодавство не
пов'язує можливість збільшення розміру
аліментів з наведеними обставинами.

Виходячи з викладеного, давши вірну
правову оцінку обставинам справи, суд
вірно відмовив у задоволенні позову
про збільшення розміру аліментів.

Знецінення гривні, збільшення витрат
на харчування, проживання, придбання
одягу, оплату житлово-комунальних
послуг однаковою мірою вплинуло на
матеріальний стан обох сторін, а відтак
не може бути підставою для збільшення
розміру аліментів у відповідності зі
ст. 192 СК України. Крім того, з пояснень
представника позивача вбачається, що у
зв'язку з народженням третьої дитини,
відомості про батька у свідоцтво про
народження якої внесені зі слів матері,
одержує допомогу як одинока мати.

Що стосується витрат, необхідних та
понесених для всестороннього розвитку
дітей, то позивач не позбавлена права
звернутися до суду з відповідним
позовом про стягнення з відповідача
додаткових витрат на утримання дітей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не
містять встановленим законом підстав
для скасування оскарженого рішення,
яке постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 22 травня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: