Справа № 369/777/14-ц
провадження 2/369/961/14
РІШЕННЯ

Іменем України

12.06.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділ
Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3, управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про скасування постанови,
визнання недійсним акту державного
виконавця, свідоцтва про право
власності, державного акту на право
власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з даним позовом. Свої вимоги
мотивував тим, що 01 червня 2009 року між
ним та ОСОБА_4 був укладений договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,8673 га, розташованої на
території Білогородської сільської
ради. Реєстрація права власності
проведена лише 12 липня 2011 року
управлінням Держкомзему
Києво-Святошинського району Київської
області та внесені зміни в Поземельну
книгу державного реєстру земель. В
проміжок часу між укладенням договору
та проведення державної реєстрації
права власності державним виконавцем
було відкрито виконавче провадження
про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 При проведення виконавчих дій
державним виконавцем 23 лютого 2012 року
було винесено постанову та акт про
передачу в рахунок боргу земельну
ділянку площею 0,8673 га, розташованої на
території Білогородської сільської
ради, стягувачеві ОСОБА_2 На підставі
постанови та акту приватним нотаріусом
видане свідоцтво про право власності
на земельну ділянку та виданий
державний акт на право власності на
земельну ділянку. Таким чином
відповідачеві передано у власність
земельну ділянку, яка належить йому на
праві власності.

Просив суд скасувати як незаконну
постанову старшого державного
виконавця ВДВС Києво-Святошинського
РУЮ Київської області від 23 лютого 2012
року про передачу в рахунок погашення
боргу ОСОБА_4 стягувачеві ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,8673 га,
розташованої на території
Білогородської сільської ради; визнати
недійсним акт державного виконавця від
23 лютого 2012 року про передачу земельної
ділянки площею 0,8673 га, розташованої на
території Білогородської сільської
ради в рахунок погашення боргу
стягувачеві ОСОБА_2; визнати недійсним
свідоцтво про право власності №352 від 27
лютого 2012 року, видане приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,8673 га, розташованої на
території Білогородської сільської
ради; визнати недійсним державний акт
серії ЯМ №543327 від 23 квітня 2012 року на
право власності на земельну ділянку
площею 0,8673 га, розташованої на
території Білогородської сільської
ради, виданий на ім'я ОСОБА_2

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 проти позову
заперечував. Просив відмовити в
задоволенні позову.

У судове засідання представники
відділу Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3, управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області не з'явилися. Про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено,
що 01 червня 2009 року за договором
купівлі-продажу, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_1
придбав у ОСОБА_4, яка діяла через
повіреного ОСОБА_7, земельну ділянку
площею 0,8673 га, кадастровий номер
:06:002:0088, розташовану на території
Білогородської сільської ради Києво-
Святошинського району Київської
області. Вказана земельна ділянка
належала ОСОБА_4 на підставі державного
акта на право власності серії ЯД № 660094,
виданого 04 жовтня 2006 року управлінням
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області.

Таким чином, спірна земельна ділянка
набута позивачем за цивільно-правовою
угодою.

Договір купівлі-продажу від 01 червня 2009
р. позивач зареєстрував 12 липня 2011 року,
реєстрація проведена за реєстровим
номер 060020088:3:002 Управлінням
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області, що
підтверджується витягом з Поземельної
книги від 30 березня 2012 року №
ВТ-12012.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Києво-Святошинського
РУЮ Київської області від 23 лютого 2012
року Євко В.В., затвердженою 23 лютого 2012
року начальником ВДВС РУЮ
Київської області, було передано в
рахунок погашення боргу за оцінкою, за
якою воно було передано на реалізацію
(762 195.00 грн.), стягувачеві ОСОБА_2 майно:
земельну ділянку площею 0.8673 га,
кадастровий номер :06:002:0088,
розташовану на території
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

Відповідно до акту про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
від 23 лютого 2012 року державний
виконавець Євко В.В. спірну земельну
ділянку площею 0,8673 га, кадастровий
номер :06:002:0088 (Державний акт на
право власності Я1 № 660094 від 4 жовтня ІЬ
р.) було передано в рахунок погашення
боргу сгягувачу ОСОБА_2

На підставі вказаного акту про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу від 23 лютого 2012 року
було приватним нотаріусом
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 видано
Свідоцтво про право власності надану
земельну ділянку № 352 від 27 лютого 2012
року на ім'я ОСОБА_2

На підставі цього Свідоцтва
Управлінням Держкомзему у
Києво-Святошинському районі Київської
області 23 квітня 2012 року було видано
Державний акт на право власності на
спірну земельну ділянку Серії ЯМ № 543327
на ім'я ОСОБА_2, який зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №
02030.

З листа Управління Держкомзему в
Києво-Святошинському районі Київської
області за № 19529 від 07 грудня 2012 року
відповідно до даних АС ДЗК земельна
ділянка з кадастровим номером
:06:002:0088. цільове призначення для
ведення особистого селянського
господарства обліковується за ОСОБА_2.

Вироком Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 17
лютого 2012 року ОСОБА_4 визнано винною у
вчиненні злочину, передбаченого ч.4
ст.190 КК України.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
грудня 2012 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 22
лютого 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1

Вказані судові рішення на час розгляду
справи набрали законної сили.

Частиною 3 ст. 72 Закону України «Про
нотаріат» передбачено, що свідоцтва
про придбання жилого будинку (квартири)
з прилюдних торгів видаються на
підставі акта про продаж (квартири) з
прилюдних торгів чи акта про те, що
будинок (квартира) залишено за
стягувачем у зв'язку з тим, що торги не
відбулися.

За ч.ч. 8, 9 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі якщо
стягувач виявив бажання залишити за
собою нереалізоване майно, він
зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк
з дня надходження до державного
виконавця відповідного повідомлення і
внести на відповідний рахунок для
обліку депозитних сум органу державної
виконавчої служби цю між початковою
вартістю нереалізованого майна та
сумою коштів, що підлягають стягненню
на його користь, якщо початкова
вартість нереалізованого майна
перевищує суму боргу, яка підлягає
стягненню за виконавчим документом. За
рахунок перерахованих стягувачем
коштів оплачуються витрати, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій задовольняються вимоги
інших стягувачів та стягується
виконавчий збір і штрафи, а залишок
коштів повертається боржникові. Майно
передається стягувачу за ціною, що
дорівнює початковій вартості майна, за
якою воно передавалося на реалізацію.
Про передачу майна стягувану в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. За
фактом такої передачі державний
виконавець складає акт. Постанова та
акт є підставами для подальшого
оформлення стягувачем власності на це
майно.

У відповідності до абз. 2 п. 24 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Мін'юсту України № 20/5 від 03
березня 2004 року (чинної на час видачі
спірного свідоцтва) на підтвердження
права на спадщину, права власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя,
повноважень виконавця заповіту, про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціону), про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
а також посвідчення фактів, що фізична
особа є живою, про перебування її у
певному місці, про прийняття на
зберігання документів видаються
відповідні свідоцтва, форми яких
установлені Правилами ведення
нотаріального діловодства.

Так, Правилами ведення нотаріального
діловодства, затвердженого Наказом
Мін'юсту України 3253/5 лід 22 грудня 2010
року (у редакції чинній на час видачі
спірного свідоцтва) передбачено Форму
28 Свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціону), якщо
прилюдні торги (аукціон) не
відбулися(вся).

Відповідно до п. 1.16 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди земельної
ділянкою, затвердженої наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04 травня 1999 року
№ 43, державний акт на право власності
на земельну ділянку виготовлюється, в
тому числі, і на підставі
цивільно-правової угоди відчуження
земельної ділянки.

На підставі наведеного, наданих суду
доказів, дослідження матеріалів
виконавчого провадження, суд приходить
до висновку, що приватним нотаріусом
дотримано вимоги чинного
законодавства, тому підстав для
визнання недійсним свідоцтва та
державного акту, що виданий на підставі
даного свідоцтва.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 ЗК України (у
редакції на день укладення договору
купівлі-продажу) угоди про перехід
права власності на земельну ділянку
підлягають нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації. За п. «з» ч. 2
цієї статті угоди повинні містити
момент переходу права власності на
земельну ділянку.

За ч. 2 ст. 131 ЗК України укладення таких
угод здійснюється відповідно до ЦК
України з урахуванням вимог ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (у
редакції, чинній на час укладання
договору купівлі-продажу) право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної реєстрації.

Оскільки на час відкриття виконавчого
провадження позивач не набув права
власності на земельну ділянку, тому
державним виконавцем правомірно, у
межах вимог Закону України «Про
виконавче провадження», вчинені
виконавчі дії та звернуто стягнення на
земельну ділянку, яка належала
боржнику ОСОБА_4

Із витягу з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
вбачається, що 23 квітня 2010 року
накладено арешт на земельну ділянку
площею 0,8673 га, кадастровий №
:06:002:0088, розташовану на території
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області. Підставою обтяження вказано
ухвалу Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 15 квітня 2010
року.

Накладення арешту унеможливлює
будь-які дії, у тому числі і державну
реєстрацію земельної ділянки за іншою
особою, такий висновок можна зробити з
аналізу п. 5.6.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року за
№ 74/5, де надано визначення, що арешт
майна полягає у проведенні його опису,
оголошенні заборони розпоряджатися
ним, а у разі потреби - в обмеженні права
користування майном або його вилученні
в боржника та передачі на зберігання
іншим особам. Про вказані обмеження
повідомлено ДП «Центр державного
земельного кадастру».

14 грудня 2010 року державним виконавцем
направлявся запит до Київської
обласної філії ДП - Центр державного
земельного кадастру» щодо інформації
про реєстрацію за боржником ОСОБА_4
права власності на земельну ділянку.
Згідно з витягом ДП «Центр державного
земельного кадастру» від 27 грудня 2010
року за ОСОБА_4 зареєстровано право
власності на земельну ділянку площею
0,8673 га, кадастровий № :06:002:0088,
розташовану на території
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області на підставі державного акта на
право власності від 04 жовтня 2006 року.

Даних, що ДП «Центр державного
земельного кадастру» повідомляло
державну виконавчу службу про
реєстрацію земельної ділянки за іншою
особою матеріали справи не містять і на
час реалізації земельної ділянки
державний виконавець діяв відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК
України майно не може бути витребувано
від добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

ОСОБА_2 набута земельна ділянка у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Вищевикладені обставини
підтверджуються і оглянутими в
судовому засідання цивільними
справами №2-2104/12 та №2-4212/12. Нових
доказів та обґрунтувань позивачем суду
не надано.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність відмови в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
відділ Державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3, управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про скасування постанови,
визнання недійсним акту державного
виконавця, свідоцтва про право
власності, державного акту на право
власності на земельну ділянку -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич