Справа № 367/636/14 Головуючий у І
інстанції Оладько С.І.Провадження №
22-ц/780/3009/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Суханової Є.М.,при
секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 07 лютого 2014 року за завою
ОСОБА_8 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8Г подав до суду заяву, відповідно
до якої просив забезпечити його позов
до ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики та накласти арешт на
АДРЕСА_1 та автомобіль «Додж
Рам»,1996р.в,чорного кольору д.н. НОМЕР_2.

В обґрунтування заяви послався на те,
що відповідач вирішити питання в
добровільному порядку відмовляється.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 07 лютого 2014
року заяву задоволено.

Накладено арешт на АДРЕСА_2,
співвласником якої є ОСОБА_6,
заборонено дану квартиру продавати,
дарувати та проводити будь-які дії по
її відчуженню.

Накладено арешт на автомобіль «Додж
Рам», 1996 року випуску, чорного кольору
д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_6
заборонено даний автомобіль продавати,
дарувати та проводити будь-які дії по
його відчуженню.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, в порядку ч. 1 ст. 292 ЦПК
України, подали апеляційну скаргу, в
якій просять скасувати ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 07 лютого 2014 року в частині,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та
постановити нову ухвалу, якою
відмовити в накладені арешту на
квартиру.

Також не погоджуючись з ухвалою,
ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи просить скасувати
ухвалу суду в повному обсязі та
постановити нову, якою відмовити в
задоволені заяви про забезпечення
позову.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підлягають до
задоволення, а апеляційна скарга
ОСОБА_6 підлягає до задоволення
частково.

Положенням ч. 1 ст. 292 ЦПК України
визначено, що особа, яка не брала участь
у справі, якщо суд вирішив питання про
її права та обов'язки, має право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Забезпечуючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття
своєчасних заходів для забезпечення
виконання позову може утруднити
виконання рішення або зробити його
виконання неможливим. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_6, відповідно до реєстраційних
документів є власником спірного
автомобіля та співвласником квартири.

Проте, погодитися з таким висновком
суду в повній мірі не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; у разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачами вимогами.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р.
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Проте зі змісту заяви про забезпечення
позову, висновок про наявність
вищезазначених обставин зробити не
можна.

Крім того, постановляючи ухвалу в
частині накладення арешту на спірну
квартиру, суд першої інстанції, в
порушення норм матеріального та
процесуального права, не залучивши
інших співвласників квартири (маючи
при цьому витяг з реєстру речових прав
а.с.11-15) до розгляду справи, вирішив їх
права та обов»язки щодо можливості
розпорядження належними їм частками
спірної квартири, оскільки
безпідставно наклав арешт на всю
квартиру, а не лише на ту частину, яка
належить безпосередньо відповідачу,
чим порушив права апелянтів.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги ОСОБА_6 про те, що автомобіль є
спільною власністю подружжя, і тому на
нього не може бути накладено арешт, то
вони колегією суддів розцінюються
критично і до уваги не приймаються,
оскільки вказаний спірний автомобіль
зареєстровано саме на ОСОБА_6, а
будь-яких доказів існування
зареєстрованого права власності (як це
передбачено діючим законодавством) у
його дружини на цей автомобіль надано
не було.

Отже, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд, у порушення
норм матеріального і процесуального
права, в повній мірі не з»ясував
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам та наданим доказам і
своїм судовим рішенням порушив права
інших співвласників.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до
суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його
вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про скасування оскаржуваної
ухвали в частині накладення арешту на
АДРЕСА_2, з передачею питання, в цій
частині на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої
інстанції, слід більш ретельно
з»ясувати обсяг прав боржника на майно
(квартиру), на яке заявник просить
накласти арешт і в залежності від
встановленого ухвалити законне та
обгрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 07 лютого 2014
року в частині накладення арешту на
АДРЕСА_2 - скасувати, передати питання в
цій частині на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
С.М.Верланов

Є.М.Суханова