Справа № 259/2947/14-ц
Провадження № 4-с/259/22/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р.
м.Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька
в складі:

головуючого - судді:
Добнєва С.С.,

при секретарі:
Юркіній Ю.Є.,

за участю представника заявника -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії

державного виконавця відділу ДВС
Кіровського районного управління
юстиції у м. Донецьку, -

в с т а н о в и в :

18 квітня 2014 року заявник звернувся до
суду із вищезазначеною скаргою в якій
просить визнати рішення державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Кіровського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Писарєвої Наталії
Володимирівни, щодо арешту майна, яке
належить йому, та оголошення заборони
на його відчуження - неправомірним та
зобов'язати державного виконавця
усунути порушення викладенні у скарзі.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
в провадженні відділу державної
виконавчої служби Кіровського РУЮ м.
Донецька перебуває виконавчий лист №
2-3464 від 27.10.2006, виданий Куйбишевським
районним судом м. Донецька про
стягнення з нього на користь ОСОБА_4
аліментів у розмірі ? частини від
заробітної плати на утримання
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.04.2014 на адресу позивача надійшла
постанова від 14.03.2014 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. З зазначеної
постанови вбачається, що
заборгованість заявника по аліментам
станом на 01.03.2014 складає 54469,04грн., а
також те, що ним, як боржником не вжито
заходів щодо сплати вказаного боргу.

Зазначену постанову заявник вважає
незаконною та такою, що порушує його
права, оскільки він не був ознайомлений
з розрахунком заборгованості
зазначеної у постанові від 14.03.2014, з
моменту відкриття виконавчого
провадження, жодних повідомлень про
існування заборгованості заявник не
отримував. Також, заявник вважає, що він
взагалі не повинен сплачувати аліменти
на користь ОСОБА_4, оскільки остання
позбавлена батьківських прав відносно
неповнолітнього ОСОБА_5 Звертає, увагу
суду, на те, що оскаржувану постанову
від 14.03.2014 він отримав лише 08.04.2014, тобто
ВДВС Кіровського РУЮ м. Донецька було
порушено строки направлення копії
постанови боржнику.

За захистом своїх порушених прав
ОСОБА_2 вимушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник
заявника - ОСОБА_1, яка діє на підставі
договору про надання правової
допомоги, вимоги викладенні у скарзі
підтримала, просила їх задовольнити
посилаючись на обставини викладені у
скарзі.

Представник відділу ДВС Кіровського
РУЮ м. Донецька до судового засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, надав до суду заяву в якій просив
суд перенести слухання справи на іншу
дату у зв'язку з тим, що представник не
має можливості з'явитися до суду у
зв'язку із приймальним днем, при цьому
жодних доказів в підтвердження заяви
суду не надано, у зв'язку з чим суд не
буре до уваги викладене у заяві про
перенесенні розгляду справи та вважає,
що представник ВДВС не з'явився до суду
без поважних причин.

Заслухавши представника заявника,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів » судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами так їх
об'єднаннями на всій території України.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, судом встановлено, проти чого не
заперечує і сам заявник у своїй заяві,
що рішенням куйбишевського районного
суду м. Донецька від 27.10.2006 з заявника
ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4
аліменти у розмірі ? частини від
заробітної плати на утримання
неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначене рішення набуло
законної сили, у зв'язку з чим було
відкрито виконавче провадження.

Згідно з постановою державного
виконавця про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 14.03.2014 вбачається, що станом на
01.03.2014 складає 54469,04грн., а також те, що
ним, як боржником не вжито заходів щодо
сплати вказаного боргу.

Крім того, заявник у своїй заяві не
заперечує факт наявності
заборгованості за виконавчим листом №
2-3464 від 27.10.2006 на користь ОСОБА_4, хоча не
згоден з її розміром.

Посилання заявника на, те що рішенням
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 16.11.2007 його та ОСОБА_4 було
позбавлено батьківських прав відносно
неповнолітнього ОСОБА_5, у зв'язку з чим
він не повинен сплачувати аліменти на
корить останньої, суд не бере до уваги,
як підставу для скасування
оскаржуваної постанови, оскільки суду
не надано жодних доказів того, що
заявник звертався до ВДВС Кіровського
районного суду м. Донецька із заявою
про закінчення виконавчого
провадження про стягнення з нього на
користь ОСОБА_4 аліментів на дитину на
підставі рішення суду від 16.11.2007 про
позбавлення заявника та останньої
батьківських прав, заявник не довів, що
він приймав якісь заходи щодо
закінчення виконання рішення суду про
стягнення з нього аліментів на користь
ОСОБА_4, тобто в даному випадку заявник
сам проявив бездіяльність.

Крім того, суду не надано, жодних
доказів, що заявник до набрання
рішенням суду від 16.11.2007 про
позбавлення батьківських прав,
сплачував аліменти та не має
заборгованості до вказаного часу.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що дії державного
виконавця при винесенні оскаржуваної
постанови від 14.03.2014 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження є правомірними, тому в
задоволенні скарги ОСОБА_2 на зазначену
постанову слід відмовити.

На підставі ст.124 Конституції України,
ст.13 Закону України «Про судоустрій
України», ст.ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», керуючись
ст.ст. 383-389 ЦПК України , суд -

у х
в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
державного виконавця відділу ДВС
Кіровського районного управління
юстиції у м. Донецьку - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя :