Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/3107/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів
Матюшенка І.В., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 17 березня 2014 року

по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулося до суду з
даним позовом, в якому, просило
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором б/н від 28.11.2007
року в сумі 20823,38 грн..

Позовні вимоги позивач мотивував тим,
що між Банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, згідно умов якого,
остання отримала кредит в розмірі 3000,00
грн.. Умови договору відповідачка не
виконувала належним чином, щомісячно
кредит не погашала, таким чином станом
на 23.01.2014 рік утворилася заборгованість
в сумі 20823,38 грн..

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 17 березня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати судове
рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалено з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Суд першої
інстанції не встановив усіх обставин,
що мають значення для справи, не
дослідив та не надав належної оцінки
доказам у справі, висновки суду не
відповідають обставинам справи.
Апелянт зазначає, що у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
відмови у задоволенні позову, оскільки
сам по собі факт видачі судового наказу
не припиняє дію кредитного договору та
не позбавляє позивача права на
отримання коштів, нарахованих після
його видачі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір, на підставі якого відповідач
отримала 3 тис грн. під 24 % річних.

Як вбачається з матеріалів
справи, судовим наказом Богунського
районного суду м. Житомира від 26
листопада 2008 року стягнуто з ОСОБА_2
на користь ЗАТ КБ „ПриватБанк"
заборгованість станом на 21.10.2008 року у
сумі - 3 тис. грн. за кредитом, 1291,94 грн.
заборгованість по відсоткам, а всього
4291,94 грн. (а.с. 5).

Наказ боржником не оскаржений,
направлений до виконання, провадження
по якому було не закінчено, що
вбачається з долучених в апеляційній
інстанції до справи постанови
державного виконавця від 21.01.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що питання про
стягнення заборгованості, яка виникла
в результаті неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором, вже було предметом розгляду
та заборгованість за вказаним
кредитним договором судом вже була
стягнута.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів
погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено,
що відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як роз'яснено в абз. 1, 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
судове рішення у цивільній справі" від
18 грудня 2009 року №14 відповідно до
положень статей 10 і 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Колегія суддів вважає не
обгрунтованими доводи апеляційної
скарги про неприпинення боргового
зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» за кредитним договором
на підставі стягнення заборгованості
за судовим наказом.

Відповідно до роз'яснення
наданого у п. 17 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів,
що виникають із кредитних
правовідносин» зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК України). Такі підстави,
зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609
ЦК України.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України, оскільки зобов'язання
залишається невиконаним належним
чином відповідно до вимог статей 526,599
ЦК України. Проте, як вбачається з
матеріалів справи, Банк порушує
питання про стягнення не коштів,
передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, а
заборгованості по процентам за
користування кредитом, заборгованості
по комісії та пені за користування
кредитом та штрафів, що можливе до
стягнення, як роз'яснено у цьому ж
пункті вищезазначеної постанови
Пленуму, при наявності виконавчого
напису нотаріуса, вчиненого за
невиконання кредитного договору, за
відсутності реального виконання
боржником свого зобов'язання, а не
судового рішення.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції необхідно залишити без
зміни, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 17 березня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: