Провадження №22-ц/784/923/14
Головуючий у суді 1 інстанції Притуляк
Суддя-доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Леванчука О.М.,

суддів: Кутової Т.З., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання
Шпонарській О.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача - Банку -
Пятакової К.Ю.,

відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 11 лютого 2014 року за
позовом ОСОБА_7 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

20 листопада 2013 року ОСОБА_7 звернувся з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі - Банк), ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договору поруки недійсним.

Позивач зазначав, що 9 січня 2009 року він,
на прохання ОСОБА_5 уклав з відкритим
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит», правонаступником
якого є Банк, договір поруки на
забезпечення кредитного зобов'язання
ОСОБА_6 за кредитним договором №
08-113-aisp-2008 від 10 квітня 2008 року.

На думку позивача, вказаний договір є
недійсним з наступних підстав.

Укладаючи договір він не розумів та не
усвідомлював наслідків його
підписання та обсягу своєї
відповідальності. Договір не
відповідав його дійсному
волевиявленню, оскільки був підписаний
під впливом помилки та тиску зі сторони
ОСОБА_5, внаслідок обману та обіцянки,
що укладення договору не матиме для
нього ніяких негативних наслідків.

Крім того, Банк не повідомив його як
поручителя про наявність будь-яких
інших кредитних зобов'язань у ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 та про укладення додаткових
угод до кредитного договору за яким він
є поручителем.

Посилаючись на викладене, просив
визнати вказаний договір поруки
недійсним.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 11 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив рішення
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
з'ясувавши обставини справи і
перевіривши їх доказами, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Підставою недійсності правочину,
згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами)
наступних вимог, зазначених в ст. 203 ЦК
України. Зокрема, зміст правочину не
може суперечити Цивільному кодексу,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним тощо.

Відповідно до положень ст. 547 ЦК
України, правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Такий правочин,
вчинений із недодержанням письмової
форми, є нікчемним.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 цього ж Кодексу,
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб. У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом 10 квітня 2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір №
08-113-aisp-2008. На забезпечення вказаного
кредитного зобов'язання 9 січня 2009 року
між Банком, позичальником та ОСОБА_7 був
укладений письмовий договір поруки,
який набирав чинності з 10 квітня 2013
року (п. 6.2 Договору).

З п. 1.3 цього договору також вбачається,
що поручитель засвідчив факт свого
ознайомлення з умовами кредитного
договору (зобов'язання яке він
забезпечує) та погодився з його
умовами.

Виходячи з положень ст. ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Водночас суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку, згідно зі ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За такого, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив обставини
справи, встановив права і обов'язки
сторін та дійшов вірного висновку, що
спірний договір сторони уклали в
письмовій формі, з дотриманням вимог
ст. ст. 547, 553, 554 ЦК України, узгодили всі
його істотні умови. У зв'язку з чим,
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

З огляду на це, не заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції дійшов невірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову та відповідність
спірного договору вимогам ЦК, оскільки
докази, наявні в матеріалах справи
підтверджують, що уклавши спірний
договір ОСОБА_7 своїм підписом
засвідчив згоду з його умовами та
підтвердив здатність їх виконувати.

Тому, безпідставними є і доводи
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції не прийняв до уваги
посилання позивача на відсутність його
підпису в кредитному договорі.

До того ж, не знайшли підтвердження ні в
суді першої інстанції, ні під час
апеляційного розгляду і твердження
ОСОБА_7 про невідповідність його
волевиявлення при укладенні договору
поруки його внутрішній волі та факт
вчинення договору внаслідок обману.

Судом першої інстанції достовірно
встановлено, що додатковими угодами до
кредитного договору, укладеними між
Банком і ОСОБА_6 не було внесено змін та
доповнень до основного договору, за
якими б збільшувався обсяг
відповідальності ОСОБА_7

В ході апеляційного розгляду
відповідач ОСОБА_5 пояснив, що будь-яких
дій, направлених на обман позивача при
укладенні оспорюваного договору
поруки, а також тиску на нього, він не
вчиняв. ОСОБА_6 пояснила, що вона сама
має намір виконувати зобов'язання за
кредитним договором і не має наміру
перекладати свій обов'язок на ОСОБА_7

Інші доводи апеляційної скарги також
не заслуговують на увагу, оскільки не
спростовують докази, наявні в
матеріалах справи та не мають
правового підґрунтя.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного суду підстав для
скасування оскаржуваного рішення не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 11 лютого 2014року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий
Судді