Справа № 525/314/14-ц
Провадження № 2/525/163/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого -
судді Хоролець В.В.

при секретарі
Сидоренко О.Г.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника
третьої особи Романенка О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Велика Багачка
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1, що надійшов до суду
12.03.2014 року вбачається, що їй на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_4 належить житловий будинок
АДРЕСА_2. В даному домоволодінні ОСОБА_1,
як вказує, проживає разом зі своєю
іншою дочкою ОСОБА_5 та внуком ОСОБА_6 До
2000 року з ними в цьому домоволодінні як
член сім'ї проживала дочка позивачки -
ОСОБА_3, яка після 2001 року вийшла заміж
та переїхала в інше місце проживання і
зв'язок з нею припинився. Де зараз
знаходиться дочка позивачки у справі
ОСОБА_1 - ОСОБА_3, їй невідомо.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що вона має
намір отримати субсидію, оскільки
житлова площа будинку велика і вона не
може оплачувати комунальні послуги,
ОСОБА_3 не проживає у її домоволодінні,
не бере участь в його утриманні. У
позовній заяві вказано, що останнє
відоме фактичне місце проживання
ОСОБА_3 було АДРЕСА_1.

Посилаючись на вищевикладені обставин,
позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом, в якому просила суд визнати
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - житловим будинком
АДРЕСА_2 та зобов'язати сектор ВГІРФО
Великобагачанського РВ УМВС України в
Полтавській області (в даний час
правильна назва Великобагачанський РС
УДМС України у Полтавській області)
зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3
за адресою АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 09.04.2014 року до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору залучено
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області (а.с.27).

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 заявлений позов підтримала в
повному обсязі, в своїх поясненнях
посилалась на обставини, що викладені в
позові і просила його задовольнити.

Представник третьої особи
Великобагачанського РС УДМС України в
Полтавській області Романенко О.Г.
просив розглянути справу на підставі
наявних у справі доказів.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що відповідач
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно адресної
довідки Великобагачанського РС УДМС
України у Полтавській області від
15.03.2014 року зареєстрована у
встановленому законом порядку на
проживання в АДРЕСА_2 (а.с.16). З поштових
повідомлень вбачається, що відповідач
у справі ОСОБА_3 за місцем своєї
реєстрації в селі Балаклія
Великобагачанського району
Полтавської області не проживає,
судові повістки не отримує. Також, за
місцем фактичного проживання ОСОБА_3
(яке вказано позивачем у справі)
АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_3 також не
отримує судові повістки, з поштових
повідомлень вбачається, що і за
вказаною адресою дана особа не
проживає
(а.с.а.с.23-25,33-34,42-43,46-47,53-54,56-57,58-59). Отже,
теперішнє місце знаходження
(проживання, перебування) відповідача
ні позивачу ОСОБА_1, ні суду невідоме.

Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України
відповідач, зареєстроване місце
проживання (перебування),
місцезнаходження чи місце роботи якого
невідоме, викликається в суд через
оголошення у пресі. З опублікуванням
оголошення про виклик відповідач
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 05.06.2014 року
вирішено викликати відповідача ОСОБА_3
через оголошення у пресі в порядку ч.9
ст.74 ЦПК України (а.с.62).

В газеті «Урядовий кур'єр» №104 за
12 червня 2014 року опубліковане
оголошення Великобагачанського
районного суду Полтавської області про
виклик в судове засідання відповідача
ОСОБА_3 на 09 год. 24.06.2014 року (а.с.67). При
цьому, відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, причин неявки
суду не повідомила, згідно ч.9 ст.74 ЦПК
України вважається такою, що належним
чином сповіщена про день і час розгляду
справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, представника третьої особи
Великобагачанського РС УДМС України в
Полтавській області Романенка О.Г.,
вивчивши та проаналізувавши матеріали
справи і давши їм належну оцінку,
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
до ОСОБА_3, третя особа
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 47 Конституції України
кожен має право на житло. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК
України).

Судом встановлено, що згідно
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 21.11.2006 року, реєстровий
№2219, виданого державним нотаріусом
Великобагачанської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_1 є
спадкоємницею майна померлої ОСОБА_4 і
прийняла у спадщину житловий будинок
АДРЕСА_2 (а.с.4). Дане домоволодіння
згідно реєстрового напису від 21.11.2006
року та витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 19.01.2007
року зареєстровано на праві особистої
приватної власності за ОСОБА_1
(а.с.а.с.5-6,9-11).

З довідки про склад сім'ї ОСОБА_1 від
06.03.2014 року, виданої Балакліївською
сільською радою Великобагачанського
району Полтавської області вбачається,
що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована
про АДРЕСА_2, однак за вказаною адресою
вона не проживає (а.с.8).

З Акту комісії від 06.03.2014 року, який
складений з участю сільського голови
Балакліївської сільської ради,
секретаря даної сільської ради та
депутата цієї сільської ради
вбачається, що громадянка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає з 2001 року в
будинку АДРЕСА_2 (а.с.7).

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

З пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні та матеріалів цивільної
справи (позовної заяви та судових
повісток) вбачається, що ОСОБА_3
зареєстрована у встановленому законом
порядку в АДРЕСА_2, однак за даною
адресою ОСОБА_3 не проживає; так само
ОСОБА_3 не проживає за останнім відомим
фактичним місцем проживання в АДРЕСА_1
та судових повісток не отримує, місце
її перебування (знаходження) в даний
час невідоме. Витрат на утримання
житлового будинку АДРЕСА_2, що належить
ОСОБА_1, ОСОБА_3 не несе.

Згідно норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК
України громадянин, які мають у
приватній власності будинок (квартиру)
і користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати та укладати інші
не заборонені законом угоди. При цьому,
обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними і
власником житла або законом.

Об'єктом права власності особи може
бути, зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

У відповідності до ст.3 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
місце проживання - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік. Місце перебування - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає менше шести місяців на рік.
Реєстрація - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.
Норми ст.6 цього Закону зобов'язують
особу протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Частина друга цієї статті
визначає способи захист цивільних прав
та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України,
а також з урахуванням положень ч.1 ст. 405
ЦК України члени сім'ї власника житла,
які проживають разом з ним в будинку, що
йому належить, користуються жилими
приміщеннями в обсязі визначеному
відповідно до угоди з власником.

У ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17.07.1997 року відповідно до
закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені
принципи непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею незалежно від
волі інших осіб.

Зі змісту ст.71 ЖК України (на яку
мається посилання у позові) та ст.156
цього Кодексу вбачається, що члени
сім'ї власника, які проживають разом з
ним у будинку, що йому належить,
користуються приміщенням нарівні з
власником (власниками) будинку
(квартири) та втрачають право
користування жилим приміщенням при
відсутності (не проживанні) в ньому
понад шість місяців без поважної
причини.

Отже, виходячи з системного аналізу
матеріалів справи вбачається, що
відповідач у справі ОСОБА_3, яка
зареєстрована на проживання в
житловому будинку АДРЕСА_2, який
належить на праві власності ОСОБА_1, не
проживає в цьому будинку без поважних
причин з 2001 року, місце її перебування
(проживання) в даний час не відоме, вона
не сплачує комунальні платежі за
проживання у вищевказаному
домоволодінні та не несе інших витрат
щодо утримання цього житлового
будинку, що має юридичні наслідки для
позивача у справі в частині вчинення
юридично значущих дій, пов'язаних з
реалізацією свого права власності на
цей житловий будинок. Отже, в цій
частині позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

Що стосується зобов'язання
Великобагачанського РС УДМС України в
Полтавській області провести зняття з
реєстрації ОСОБА_3, то суд вважає, що з
урахуванням предмету спору та
заявлених позовних вимог, суб'єктного
складу учасників судового розгляду та
виходячи з норм Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», де однією
з підстав для зняття з реєстраційного
обліку є рішення суду, що набрало
законної сили, то підстав зобов'язувати
третю особу по справі, чиї дії не
оскаржуються, вчинити таку дію, у суду
не має, тому в цій частині позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного та
керуючись ст.47 Конституції України,
ст.ст.16,405 ЦК України, ст.ст. 9,71,150,156,158 ЖК
України, ст.ст.3,7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року відповідно до Закону
№475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
першого протоколу та протоколів №2,4,7
та 11 до Конвенції», ст.ст. 3,10,11,60,74,179,212-215
ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
Великобагачанський РС УДМС України в
Полтавській області про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням - житловим
будинком АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складений
26.06.2014 року.

Суддя -