Справа № 212/762/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 червня 2014 року
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу, у складі - головуючого судді -
КУЛІГІНОЇ Т.Д., при секретарі - ХАРЧЕНКО
Є.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні, у залі суду міста
Кривого Рогу, цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
без самостійних вимог щодо предмету
спору - Приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним,-

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу з
позовом до відповідача ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог щодо
предмету спору - Приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним.

Представник позивача за довіреністю -
ОСОБА_5 до судового засідання не
з'явилась, письмово повідомивши про
можливість розгляду справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
причину неявки в судове засідання суду
не повідомив.

Третя особа без самостійних вимог щодо
предмету спору - Приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 до судового засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причину неявки суду не відомо.

Суд, керуючись ст. 169 ЦПК України вважає
за можливе розглянути справу у
відсутність відповідача, заочно.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
у віці 78 років померла мати позивачки -
ОСОБА_6, про що зроблений відповідний
актовий запис в Книзі реєстрації
смертей №811, що підтверджується
свідоцтвом про її смерть, виданим
Жовтневим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького міського управління
юстиції у Дніпропетровській області
16.05.2011 року Серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилось
спадкове майно у вигляді 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 82 роки помер
батько позивачки - ОСОБА_7, про що
зроблено відповідний актовий запис
№830, що підтверджується свідоцтвом про
його смерть, виданим Жовтневим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Криворізького
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області 21.06.2013 року
Серії НОМЕР_2

Після смерті батька позивачки - ОСОБА_7
відкрилось спадкове майно у вигляді
частини квартири АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, заява
про прийняття спадщини подається
особисто спадкоємцем у шестимісячний
строк з моменту відкриття спадщини (що
є моментом смерті спадкодавця - ст. 1220
ЦК України).

Позивачка звернулась до державного
нотаріуса Другої криворізької
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті батька, у встановлений ст. 1220 ЦК
України шестимісячний строк.

Листом від 22.08.2013 року Друга
криворізька державна нотаріальна
контора повідомила її про те, що вона не
має права на спадщину після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька -ОСОБА_7, у
зв'язку з тим, що померлим було складено
заповіт на все належне йому майно, але
не на її користь.

Заповіт посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4, 21 липня 2009
року, зареєстрованого в реєстрі за №1353.

12.11.2013 року позивачка звернулась до
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу із заявою про забезпечення
доказів до подання позовної заяви, в
порядку ст. 133 ЦПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу її заява була задоволена.

З листа наданого Другою криворізькою
державною нотаріальною конторою від
15.11.2013 року на виконання Ухвали
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу позивачка дізналась, що після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року - ОСОБА_6 до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини звернулась донька
ОСОБА_3, на яку померла залишила заповіт
на все майно, посвідчений ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу 21.07.2009
року за реєстровим №1354 та чоловік
померлої ОСОБА_7 з заявою про відмову
від спадщини.

Також з копії заповіту від 21.07.2009 року
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за реєстровим №1353
наданого Другою криворізькою
державною нотаріальною конторою на
запит суду від 15.11.2013 року позивачці
стало відомо, що її батько ОСОБА_7,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року, усе належне
йому майно, де б воно не знаходилось та
з чого б воно не складалось, а також усі
майнові та немайнові права та
обов'язки, які належатимуть йому на
день смерті, заповідав: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на
заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Заповідач може без зазначення причин
позбавити права на спадкування
будь-яку особу з числа спадкоємців за
законом. У цьому разі ця особа не може
одержати право на спадкування.

Заповідач не може позбавити права на
спадкування осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині. Чинність
заповіту щодо осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині,
встановлюється на час відкриття
спадщини.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Позивачка вимушена звернутись до суду
та просить визнати заповіт недійсним,
оскільки заповіт складений її батьком
ОСОБА_7 від 21.07.2009 року на ім'я
відповідачки ОСОБА_3 (її сестри),
складений з порушенням вимог закону,
оскільки волевиявлення заповідача не
було вільним і не відповідало його
волі, заповіт вчинено під
психологічним тиском відповідачки
ОСОБА_3 на їх батька.

В позивачки є достатньо підстав
вважати, що волевиявлення батька та
матері не було вільним, а виражене у
заповіті під психологічним тиском на
них з боку відповідачки.

Відповідачка по справі, не повідомила
позивачку ні про смерть матері, ні про
смерть батька. Про те, що її мати -
ОСОБА_6 померла, позивачка дізналася
від однокласника своєї доньки, який
мешкає у тому ж будинку, де і мешкали її
батьки, з його повідомлення в інтернет
ресурсі.

Про смерть батька - ОСОБА_7, позивачка
дізналася не від своєї рідної сестри, а
від сусідки батька - ОСОБА_8,яка
телефоном повідомила її про те, що
батько помер.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в позивачки
народилася донька - ОСОБА_9. В той час
батько позивачки дуже хворів, в нього
була відкрита форма туберкульозу та
рак шлунку. На життя та лікування
батька витрачались всі їх кошти.
Оскільки батьки потребували
матеріальної допомоги, починаючи з 1994
року, позивачка почала їздити до
Німеччини на заробітки. Всі зароблені
гроші витрачались на лікування батька,
в Києві батькові зробили коштовну
операцію, після якої в нього виник шанс
на життя.

В 2000-2001 році коли позивачка поїхала на
заробітки до Німеччини вона залишила
своїм батькам доручення на продаж
квартири АДРЕСА_2.

Батько продав квартиру позивачки.
Гроші, які були отримані від продажу її
власної квартири зберігались у батьків
в квартирі, у потрібний час батьки мали
вільний доступ до них та користувались
ними для задоволення своїх потреб.

27 жовтня 2000 року надала доручення своїй
матері ОСОБА_6 та своєму батькові
ОСОБА_7 на одержання аліментів, які були
стягнуті з її чоловіка на утримання
неповнолітньої дочки за рішенням
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу. З сплином строку дії довіреності
на отримання коштів позивачка робила
нову довіреність. Отже, таке ж
доручення було надано і 02 червня 2003
року. Батьки завжди отримували ці
кошти, накопичували і зберігали їх в
своїй квартирі.

Потреби в коштах батьки не відчували,
бо вони мали доступ до всіх грошей, які
позивачка накопичувала у них. Ціллю
позивачки було не тільки задоволення
потреб батьків, їх побутовий
благоустрій, а і накопичення коштів на
придбання квартири в м. Київ для своєї
дочки.

Позивачка завжди матеріально
допомагала своїм батькам, окрім тих
грошей, що в них зберігались і вони мали
доступ до них, майже кожного місяця
надсилала їм переказом кошти, щоб вони
ні в чому не мали потреби. Крім грошей
позивачка також купувала в Німеччині
та надсилала батькам якісний одяг. Коли
вона приїжджала в м. Кривий Ріг
обов'язково купувала батькам сучасну
побутову техніку, для поліпшення їх
побутових потреб.

Позивачка намагалась робити все для
того, щоб у її батьків було все найкраще
і щоб вони ні в чому не мали потреби.

Отже; весь час, починаючи з 1994 року
позивачка надсилала батькам гроші, як
на їх власні потреби так і для того щоб
вони накопичували та зберігали кошти
на квартиру в м. Київ. За всі ці роки у
батьків назбиралось більше 70 000 тисяч
євро власно зароблених позивачкою за
все життя грошей.

Крім того, зважаючи на свій поважний
вік та тривалі хвороби, батьки відклали
60 000 тисяч гривень власних коштів, на
поховання, по 30 000 тисяч гривень на
кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати
позивачки ОСОБА_6. Коли позивачка
приїхала на поховання матері, побачила,
що мати була одягнена у старий одяг,
труна була сама дешева, яку можна було
знайти на той час. Навіть сусіди були
здивовані, що поховання її було
найдешевшим не дивлячись на те, що вони
знали, що у батьків завжди були гроші і
у них завжди було все найкраще, і що на
своє поховання вони відклали по 30000 грн.

Батько за станом здоров'я на вулицю
виходити не міг та не міг обійтись без
сторонньої допомоги. До смерті матері,
за батьком доглядала вона, а після її
смерті, у зв'язку із тим, що батько
потребував постійного стороннього
догляду позивачка домовилась із
сусідкою ОСОБА_8, що батька буде
доглядати вона за кошти, які вона буде
надсилати сестрі, а вона буде їх
передавати.

Позивачка була на постійному зв'язку із
доглядальницею батька, по телефону
цікавилась його станом здоров'я та
потребами в коштах на лікування. ОСОБА_8
доглядала за батьком 1 рік 7 місяців. За
весь час поки батька доглядала ОСОБА_8
батько ніколи не казав їй, що залишив
заповіт. Потім сестра відмовилась від
послуг ОСОБА_8 і за батьком почала
доглядати жінка на ім'я ОСОБА_11. З того
часу до батька в квартиру ніхто із
сусідів та тих людей, що опікувались
батьком, не міг потрапити.

Сусідка, ОСОБА_10, у якої телефон
знаходився на блокираторі з батьком
постійно скаржилась ОСОБА_8 на те, що в
неї постійно не працює телефон. Коли
ОСОБА_11 приходила провідати батька
телефон працював, а як тільки вона йшла
телефон вимикала. Все це робилось для
того, щоб до батька ніхто не міг
додзвонитися, та в нього не з ким не
було зв'язку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року батько - ОСОБА_7 помер.
Коли позивачка приїхала на поховання
батька, була дуже здивована тим, що
похорони батька були також самими
дешевими. Куди були потрачені гроші,
які батьки відкладали собі на
поховання було не відомо.

Одразу після похорон батька позивачка
запитала у сестри де гроші, які вона
присилала батькам, щоб вони їх
зберігали у себе. Її сестра ОСОБА_3
сказала, що ніяких грошей не має, та і
взагалі позивачка нічого не отримає.
Таким чином, після смерті батьків
позивачка залишилася без грошей які
збирала весь час, починаючи з 1994 року, а
також сестра зробила все для того, щоб
позбавити її частини у спадщині.

Коли позивачка поїхала, сусіди
розповіли, що відповідачка в той же
день вивозила все з квартири. Через
деякий час позивачка приїхала знову,
але в квартиру її вже не пустили,
сказали, що в квартирі мешкають
квартиранти. Позивачка вимушена була
піти до сусідки, оскільки не було
більше куди йти.

Позивачка впевнена, що сестра ввела в
оману батька і він не розумів значення
своїх дій коли підписував заповіт. Під
час складання мамою заповіту на ім'я
ОСОБА_3 батько також склав заповіт, але
вій вважав, що його заповіт складений
на ім'я позивачки, а не на ім'я ОСОБА_3.
Саме тому після смерті матері батько
звернувся з заявою про відмову від
спадщини, оскільки хотів щоб сестра
одразу отримала свою частку у спадщині,
а після його смерті позивачка отримала
свою частку від спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30.05.2008 р., право на пред'явлення
позову про недійсність заповіту
виникає лише після смерті заповідача.
За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо він був
складений особою під впливом фізичного
або психічного насильства.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р.,
правочин, вчинений під впливом помилки,
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника однієї
сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
вчинення правочину. На відміну від
помилки, ознакою обману є умисел у діях
однієї зі сторін правочину.

Таким чином, аналізуючи надані до
справи докази, в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог щодо предмету спору - Приватний
нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним
підлягають задоволенню, а отже слід
визнати недійсним заповіт від 21 липня
2009 року ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрованого в реєстрі за №1353.

Керуючись ст..ст. 203, 215, 230, 231, 1217, 1233, 1234,
1257 Цивільного кодексу України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р
ст. ст. 10, 11, 60, 169, 212, 214-215, 218, 224
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог щодо предмету спору -
Приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним -
задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 21 липня
2009 року ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрованого в реєстрі за №1353.

Заочне рішення може бути переглянуте
Жовтневим районним судом м. Кривого
Рогу за письмовою заявою відповідача,
яка може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення
відповідачем.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Кривого Рогу протягом десяти днів
після його проголошення.

СУДДЯ:
Т.Д. КУЛІГІНА