АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/1887/14-ц
Провадження № 22-ц /790/4386/14
Головуючий 1 інст. - Сітало А.К.
Категорія: комунальні платежі
Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого
-Гуцал Л.В.,

суддів
-Коростійової В.І., Івах А.П.,

за участю
секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Харкова від 29 квітня 2014 року за
позовом Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за опалення та гарячу
воду, -

ВСТАНОВИЛА:

26 лютого 2014 року Комунальне
підприємство «Харківські теплові
мережі» (далі КП «ХТМ») звернулось до
суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилалось на
те, що надає відповідачам послуги з
теплопостачання у вигляді
централізованого опалення і підігріву
холодної води для потреб гарячого
водопостачання за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачі сплачували за спожиті
послуги не у повному обсязі та
несвоєчасно, що призвело до утворення
заборгованості..

Просило стягнути солідарно з
відповідачів на користь КП «ХТМ»
заборгованість за послуги з
централізованого опалення та
підігріву холодної води для потреб
гарячого водопостачання за період з 01
серпня 2001 року по 28 лютого 2011 року в
сумі 8823 грн. 24 коп.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 29 квітня
2014 року позов задоволено частково,
стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь КП «ХТМ»
заборгованість за послуги з опалення і
гарячого водопостачання за період з 1
березня 2008 року по 28 лютого 2011 року в
сумі 5760 грн. 64 коп. та судові витрати у
розмірі 121 грн. 80 коп. по 40 грн. 60 коп. з
кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в особі
свого представника ОСОБА_2, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесального права, а саме, на
стягнення заборгованості за межами
строку позовної давності, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у позові.

Інші особи, які брали участь у справі,
рішення суду не оскаржили.

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримав, відповідачі до суду не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялись.

Представник КП «ХТМ» проти задоволення
скарги заперечував.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України у межах доводів апеляційних
скарг і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані та
фактично проживають за адресою:
АДРЕСА_1. За період з 1 серпня 2001 року по
28 лютого 2011 року відповідачі не у
повному обсязі сплачували послуги з
опалення та гарячого водопостачання,
виконавцем яких є позивач.

За зазначений період часу виникла
заборгованість в сумі 8 823 грн. 24 коп.

У березні 2011 року КП «ХТМ» звернулось
до суду із заявою про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 заборгованості за послуги з
теплопостачання та гарячу воду за
період з 01 серпня 2001 року по 28 лютого 2011
року.

За результатами розгляду цієї заяви, 21
березня 2011 року Орджонікідзевським
районним судом м. Харкова видано
судовий наказ про стягнення з
відповідачів заборгованості в сумі 8 823
грн. 24 коп. та судового збору.

Ухвалою того ж суду від 03 грудня 2013
року судовий наказ було скасовано, а КП
«ХТМ» роз'яснено право на звернення до
суду з тими ж вимогами в позовному
провадженні.

26 лютого 2014 року КП «ХТМ» звернулось до
суду з зазначеним позовом.

Під час розгляду справи представник
відповідача ОСОБА_1 заявив про
застосування строку позовної давності.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову і стягнення з
відповідачів заборгованої оплати за
отримані ними послуги, суд першої
інстанції виходив з того, що останні
отримували в зазначений позивачем
період від КП «ХТМ» послуги з
централізованого опалення та гарячу
воду, а тому зобов'язані здійснювати
оплату за вказані послуги у повному
обсязі за нормами і тарифом,
встановленими у передбаченому законом
порядку.

З урахуванням заяви відповідача, суд
першої інстанції застосував
передбачені ст. 267 ЦК України наслідки
спливу позовної давності і вирішив
стягнути з відповідачів
заборгованість за спожиті послуги в
межах трирічного строку, з 01 березня 2008
року по 28 лютого 2011 року в сумі 5760 грн. 64
коп., виходячи з розрахунку, наданого
позивачем. Розмір заборгованості
відповідачами не оспорюється. При
цьому, суд врахував, що перебіг
позовної давності був перерваний у
зв'язку з поданням КП «ХТМ» заяви про
видачу судового наказу.

Судова колегія з таким висновком
погоджується, оскільки встановивши
дійсні обставини справи, суд першої
інстанції дав належну оцінку зібраним
доказам, правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що суд безпідствно стягнув
заборгованість за межами строку
позовної давності, оскільки подання
заяви про видачу судового наказу не
перериває строку позовної давності, є
помилковими.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено,
що позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується. (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо
цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Відмова від права
на звернення до суду за захистом є
недійсною.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають справи, визначені у
частині першій цієї статті, в порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 118 ЦПК України
позов пред'являється шляхом подання
позовної заяви до суду першої
інстанції. Позовна заява щодо вимог,
визначених у частині першій статті 96
цього Кодексу, може бути подана тільки
в разі відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу або скасування
його судом.

За своєю сутністю судовий наказ є актом
реалізації судової влади, яким
вирішується цивільна справа по суті
заявлених вимог.

Як і в наказному, так і в позовному
провадженні реалізуються завдання
цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Підставою для відкриття наказного
провадження у справі є прийняття судом
заяви про видачу судового наказу, а для
відкриття позовного провадження -
позовної заяви.

Результат вирішення цивільної справи
по суті у позовному провадженні
закріплюються у рішенні суду. За
результатами вирішення справи у
наказному провадженні видається
судовий наказ.

З огляду на викладене та на положення ч.
1 ст. 8, ч. 2 ст. 264 ЦК України видача судом
наказу перериває позовну давність.

За містом ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Харкова від 29 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді