Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року
м. Кіцмань

Кіцманський районний суд
Чернівецької області

у складі: головуючого - судді
Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак
О.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представників відповідачів:
ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Драчинецької сільської ради, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про встановлення факту
постійного проживання та ведення
спільного господарства із
спадкодавцем на час його смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіцмань помер її син
ОСОБА_7, вона похоронила сина та понесла
всі витрати на його поховання. Син
проживав в АДРЕСА_1. ? частину цього
будинку вона успадкувала після смерті
матері і спору між нею та сином з
приводу права на будинок ніколи не
виникало. Рішенням виконкому
Драчинецької сільської ради від 08.06.2011
року за № 48/06 визнано саме за нею право
власності на дане будинковолодіння і
04.08.2011 року вона отримала свідоцтво про
право власності на дане нерухоме майно
та зареєстровано в Кіцманському РБТІ.
Відповідачі продовжують не визнавати
за нею право на спадщину після смерті
сина ОСОБА_7, оскільки вона спадщини не
прийняла і не подавала заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Але вона проживала разом із
сином на день його смерті та вела із
ним спільне господарство. Оскільки на
день смерті сина ІНФОРМАЦІЯ_1 було
вирішено питання права власності на
житловий будинок за нею, то вона
вважала, що є підтвердження належності
будинку. Посилаючись на ст.ст. 1268, 1270 ЦК
України та ст. 3 СК України, просила
встановити факт постійного проживання
та ведення спільного господарства із
спадкодавцем на час його смерті.

Позивач та її представник
підтримала заявлені вимоги, пояснивши
також, що ОСОБА_1 постійно проживала
разом із своїм сином в будинку АДРЕСА_1
та вела із ним спільне господарство,
разом тримали худобу та обробляли
город, позов заявлений для прийняття
спадщини.

Представник відповідача -
Драчинецької сільської ради позов
визнав, пояснивши, що виконкомом
сільської ради було прийнято рішення
про визнання за ОСОБА_1 право
власності на цей будинок, оскільки
вона є спадкоємицею першої черги
після смерті матері - ОСОБА_8, є
рішення суду від 1991 року про стягнення
з ОСОБА_7 на користь його дружини
належної їй частки у грошовому виразі,
ОСОБА_1 постійно допомагала синові
ОСОБА_7, стосовно її постійного
проживання із сином однозначно не може
стверджувати.

Відповідач ОСОБА_3 позову не
визнала, вказуючи, що ОСОБА_7 - її батько,
з 20.10.2010 року проживала разом із
чоловіком та дитиною біля батька,
ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_2, і лише
приходила до батька, так як у його
господарстві тримала худобу, інколи
приносила батькові їжу. Інколи кликала
його до себе поїсти. Те, що позивачка
хоронила батька, не значить, що вона із
ним проживала.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 заперечував проти задоволення
позову тим, що домоволодіння АДРЕСА_1
було колгоспним двором, відносно
якого вже був спір і в 1991 року було
постановлено судове рішення.
Позивачка ОСОБА_1 не проживала в цьому
господарстві, в нотаріальну контору
із заявою про прийняття спадщини не
зверталась, а в 2012 році зверталась до
суду про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, такий
строк їй на даний час не визначений.

Відповідач ОСОБА_6 в судове
засідання повторно не з`явився, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, про що свідчать
розписки, не повідомивши причини
неявки та не подавши заяви про розгляд
справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, показання свідків
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлені
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Кіцмань помер син позивача ОСОБА_7
згідно свідоцтва про смерть від 28.02.2012
року.

Позивач похоронила сина, що
вбачається із змісту копії довідки
виконкому Драчинецької сільської ради
№ 558 від 19.03.2012 року.

Рішенням Кіцманського районного
суду від 13.11.1991 року виділено ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 будинковолодіння в с. Драчинці
Кіцманського району, де головою
колгоспного двору є ОСОБА_8. Стягнуто з
ОСОБА_7 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_14
грошові кошти як частку її та двох
дітей з майна колгоспного двору.

ОСОБА_8 померла згідно актового
запису № 40 від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки виконкому
Драчинецької сільської ради № 394 від
27.02.2012 року станом на 15.04.1991 року у
домоволодінні по АДРЕСА_1, були
зареєстровані і проживали: голова -
ОСОБА_8, онук - ОСОБА_7, невістка - ОСОБА_14,
правнуки: ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Наведене підтверджується також
копією погосподарської книги № 12 за
1991-1995 роки.

Як вбачається із змісту довідки
виконком Драчинецької сільської ради
№ 396 від 27.02.2012 року, з ОСОБА_7 станом на
31.06.2011 року (зі слів сусідів) у
домоволодінні по АДРЕСА_1, проживали:
донька - ОСОБА_3, зять - ОСОБА_11, онук -
ОСОБА_16.

Згідно копії погосподарської
книги № 7 за 2011-2015 роки ОСОБА_1 до 10.05.2012
року була зареєстрована і проживала
по АДРЕСА_2, в с. Драчинці Кіцманського
району.

Рішенням виконкому Драчинецької
сільської ради від 08.06.2011 року за № 48/06
визнано за позивачем право власності
на житловий будинок в АДРЕСА_1, і 04.08.2011
року позивачу видано свідоцтво про
право власності на дане нерухоме майно
та зареєстровано в Кіцманському РБТІ.

Рішенням Кіцманського районного
суду від 11.03.2013 року, ухвалою від 24.12.2013
року про виправлення описки,
додатковим рішенням від 24.12.2013 року за
ОСОБА_3 визнано право власності на ?
частину спадкового майна після смерті
ОСОБА_7, що складається з ? частини
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1;
встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 на момент
його смерті; визнано незаконним та
скасовано рішення виконавчого
комітету Драчинецької сільської ради
від 08.06.2011 року за № 48/06 «Про
оформлення права власності на
житловий будинок».

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 26.03.2014 року
додаткове рішення Кіцманського
районного суду від 24.12.2013 року змінено,
визнано незаконним та скасовано
рішення виконавчого комітету
Драчинецької сільської ради від 08.06.2011
року за № 48/06 «Про оформлення права
власності на житловий будинок» в
частині оформлення права власності на
? частину у цьому нерухомому майні;
визнано недійсним свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 04.08.2011
року серії САЕ № 504009 в частині
посвідчення права ОСОБА_1 на ? частину
у цьому нерухомому майні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Свідок ОСОБА_9 показала, що
являється невісткою позивачки, яка
постійно проживала із померлим сином,
прала, готувала їжу, утримувала худобу,
хоча була зареєстрована по АДРЕСА_2,
зареєструвалась по АДРЕСА_1, у 2012 році,
вже після смерті сина.

Як показала свідок ОСОБА_10, вона
є дочкою позивачки, яка до 1995 року
проживала по АДРЕСА_2, у 1995 році
померла її мати ОСОБА_8, за якою
позивачка доглядала. Будинок АДРЕСА_1
поділили між собою ОСОБА_15, ОСОБА_7 та
його дружина. Після смерті ОСОБА_8
позивачка здебільшого проживала в
цьому будинку, частково тримала там
худобу, а частково - по АДРЕСА_2. По
АДРЕСА_1 позивачка із матір`ю та сином
спочатку жили у старому будинку, потім
добудовували хату, спочатку одну
кімнату, через рік - іншу. У грудні 2010
року в цей будинок прийшла проживати
ОСОБА_3.

Згідно показань свідка ОСОБА_11
вбачається, що він є чоловіком
відповідачки ОСОБА_3, окрім батька
його дружини, в будинку ніхто не
проживав, з 2010 року він із дружиною та
сином проживають з цьому будинку,
ОСОБА_1 тримала в цьому господарстві
курей, яких потім забрала.

Свідок ОСОБА_12 надала
показання, що ОСОБА_7 разом із бабою
ОСОБА_8 проживали в будинку АДРЕСА_1
до її та своєї смерті, ОСОБА_1 не
проживала в цьому господарстві, вона
проживала по АДРЕСА_2, з молодшим сином
ОСОБА_17, невісткою та онуками, хоча і
обробляла город. ОСОБА_7 дозволив дочці
ОСОБА_3 проживати і щоби не заважати,
зробив окремий вхід, вона навіть дала
йому для цього вхідні двері.

Спадкова справа до майна ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, Кіцманською
державною нотаріальною контрою не
заводилась.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14.08.2013 року
скасовані рішення Кіцманського
районного суду від 25.12.2012 року та
ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 30.01.2013 року, про
визначення ОСОБА_1 додаткового строку
для подання заяви про прийняття
спадщини, а справу було направлено на
новий розгляд до суду першої
інстанції. Ухвалою Кіцманського
районного суду від 12.11.2013 року позовну
заяву ОСОБА_1 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини залишено без розгляду.

Відповідно до змісту довідки
виконкому Драчинецької сільської
ради № 674 від 14.04.2014 року
ОСОБА_1 вела спільне господарство
разом із своїм сином ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії паспорта ОСОБА_1
зареєстрована по АДРЕСА_1, в с. Драчинці
Кіцманського району, з 08.05.2012 року,
тобто після смерті ОСОБА_7.

Для прийняття спадщини в порядку,
встановленому частиною 3 статті 1268 ЦК
України спадкоємець має право
проживати із спадкодавцем у житловому
приміщенні спадкодавця, тобто
користуватися цим майном разом із
спадкодавцем до його смерті.

Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п.3 постанови № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» місцем
відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця, яке
визначається за правилами статті 29,
частини другої статті 1221 ЦК. Якщо
спадкодавець мав кілька місць
проживання, місцем відкриття
спадщини вважається останнє місце
реєстрації спадкодавця.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1258 ЦК
України спадкуванням є перехід прав і
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Пунктом 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування" роз'яснено, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно врахувати правила частини
другої статті 3 СК України про те, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися з моменту відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом. Згідно ч.2 ст. 3 СК України
сім`ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
чають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Зі змісту Закону вбачається, що
місцем проживання особи вважається
місце її державної реєстрації у
встановленому законом порядку.

Як роз'яснив Вищий Спеціалізований
Суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13
від 16.05.2013 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» щодо визнання особи
такою, що прийняла спадщину, зокрема, в
спорах про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, у
випадках, коли спадкоємці постійно
проживали разом зі спадкодавцем, проте
зареєстровані за іншою адресою, судам
слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Місце
проживання необхідно відрізняти від
місця перебування фізичної особи,
тобто того місця, де вона не проживає, а
тимчасово знаходиться. Заяви про
встановлення факту постійного
проживання разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини в порядку
окремого провадження підлягають
задоволенню судом, якщо у паспорті
спадкоємця відсутня відмітка про місце
реєстрації особи. У випадках, якщо
встановлено, що спадкоємець прийняв
спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не
повинні задовольняти вимоги про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

Позивач на день відкриття спадщини
була зареєстрована за іншою адресою -
по АДРЕСА_2.

Проаналізувавши докази, що є в
матеріалах справи, покази свідків, та
приймаючи до уваги наявність судового
рішення про поділ колгоспного двору
між ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_14,
належність майна колгоспного двору
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
наявність рішенням виконкому
сільської ради від 08.06.2011 року за № 48/06,
яким визнано за позивачем право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_1, та свідоцтва від 04.08.2011 року
про право власності на дане нерухоме
майно, наявність інших вищенаведених
судових рішень належність на даний час
ОСОБА_1 на праві власності ? частин
будинковолодіння АДРЕСА_1, її
реєстрація за вказаною адресою з
08.05.2012 року, не оформлення за життя
померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 права
власності на нерухоме майно, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 29,
1216, 1217, 1218, 1258, 1268, 1270 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 61, 88, 212, 213,
215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: