Справа № 1328/7354/12
Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/783/401/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Берези В.І., Тропак О.В.,

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року у
справі за позовом прокурора
Шевченківського району м. Львова у
інтересах держави в особі Львівської
міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті
особи - відділ Держземагенства м.
Львова, Рясне-Руська сільська рада
Яворівського району Львівської
області про визнання недійсним
договору, визнання нечинним державний
акту на земельну ділянку, витребування
земельної ділянки

в с т а н о в и л а :

прокурор Шевченківського району м.
Львова звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Зазначав, що заступник начальника
відділу земельних ресурсів у
Яворівському районі Львівської
області, неналежно виконуючи свої
обов'язки за відсутності технічної
документації до державного Акту серії
ЛВ № 7178 від 28.12.2001 року про право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,1 га, що знаходиться на
території Рясне-Руської сільської ради
Львівської області, 14.03.2007 року склав
та підписав довідку № 45 «Про
визначення нормативної грошової
оцінки земельної ділянки», довідку № 954
«Про обмеження та обтяження на
використання земельної ділянки». Таке
порушення законодавства призвело до
незаконного переоформлення права
власності на вказану земельну ділянку
і заподіяння шкоди Львівській міській
раді на суму 567950 грн.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Ухвалено про
витребування від ОСОБА_2 спірної
земельної ділянку площею 0,1 га,
кадастровий № :11:005:0023 та про
повернення її у розпорядження
Львівської міської ради.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у позові унаслідок
неправильного застосування норм
матеріального права, невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи. Зазначає, що спірну земельну
ділянку набув у власність правомірно,
доказів незаконності передачі у
власність земельної ділянки ОСОБА_4
матеріали справи не містять.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 на
підтримання скарги, прокурора - на її
заперечення, перевіривши матеріали
справи, межі і доводи апеляційної
скарги колегія суддів знаходить, що
рішення підлягає скасуванню з огляду
на викладені мотиви.

Встановлено, що відповідно до договору
дарування від 31.07.20007 року, посвідченого
приватним нотаріусом Яворівського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
і зареєстрованого в реєстрі за №1680,
ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у
дар земельну ділянку площею 0,1 га для
ведення особистого селянського
підсобного господарства, яка
знаходиться на території Рясне-Руської
сільської ради Яворівського району
Львівської області. Земельна ділянка
належала власникові на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЛВ №7187,
виданого на підставі рішення виконкому
Рясне - Руської сільської ради від
19.12.1994 року №112 та зареєстрованого в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю 28.12.2001
року.

Із рішення виконкому Рясне - Руської
сільської ради від 19.12.1994 року №112
випливає, що земельні ділянки площею 1,57
га в селах Рясне - Руська та Підрясне
передані у приватну власність
громадянам, у тому числі і для ведення
особистого підсобного господарства.
Землевпоряднику сільської ради ОСОБА_7
доручено провести реєстрацію права
власності у земельно-облікових
документах.

Як убачається із державного акту про
право власності серії ЛВ №7187 ОСОБА_4 є
власником земельної ділянки площею
0,1га в с. Рясне - Руська на підставі
рішення виконкому Рясне - Руської
сільської ради Яворівського району
Львівської області від 19.12.1994 року №112,
цільове призначення - ведення
особистого підсобного господарства.
Державний акт зареєстрований у книзі
записів державних актів під №3165,
скріплений гербовою печаткою
сільської ради, підписаний головою
сільської ради та
інженером-землевпорядником ОСОБА_7.

Ухвалюючи рішення про витребування
земельної ділянки від ОСОБА_2 на
користь Львівської міської ради, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_2 набув її добросовісно без
достатніх правових підстав від особи,
яка не мала права на її відчуження.

На обґрунтування такого висновку суд
зазначав, що спірна земельна ділянка
відноситься до земель м. Львова, підпис
у державному акті серії ЛВ №7187 від
імені інженера - землевпорядника
ОСОБА_7 виконаний не ОСОБА_7, гербова
печатка не належить Рясне-Руській
сільській раді, технічна документація
на виготовлення державного акту в
управління Держкомзему Яворівського
району відсутня, під №3165 у книзі
записів державних актів сільської ради
зареєстрований інший державний акт на
іншу особу.

Із змісту ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України
(в редакції станом на 28.12.2001 року)
випливає, що право власності на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником документа, що
посвідчує право власності земельною
ділянкою. Право власності
посвідчується державним актом, форма
якого затверджена Кабінетом Міністрів
України.

Як вірно зазначає апелянт, на час
укладення договору дарування спірної
земельної ділянки ОСОБА_4 був законним
власником спірної земельної ділянки на
підставі державного акту і відчужив її
на законних підставах.

Не є спростованими доводи апелянта і в
тій частині, що на час розгляду справи
судами першої і апеляційної інстанції
державний акт про право власності
ОСОБА_4 у встановленому законом порядку
визнаний нечинним чи незаконним тощо.

Посилання позивача на відсутність
технічної документації на
виготовлення державного акту (як і
недоліки у реєстрації державного акту
у відповідній книзі реєстрації) не
свідчить про те, що ОСОБА_4 не була
фактично передана спірна земельна
ділянка у власність.

Безпідставно місцевий суд поклав в
основу рішення висновок судової
експертизи про посвідчення державного
акту серії ЛВ №7187 на ім'я ОСОБА_4 не
гербовою печаткою Рясне - Руської
сільської ради, адже із цього висновку
убачається лише факт посвідчення
державного акту печаткою, відтиск якої
не відповідає відтиску на документах
за інші періоди, а не у період, якою
володіла сільська рада станом на 28.12.2001
року. При тому, що посвідчення
державного акту 28.12.2001 року відбулося
печаткою, виготовленою за правилами
виготовлення печаток та штампів в
державних майстернях.

Не доведено жодним доказом факт
належності спірної земельної ділянки
станом на 19.12.1994 року, так і станом на
28.12.2001 року до земель м. Львова.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Обґрунтування позову, які суд визнав
належними доказами, є лише
припущеннями.

Отже, за таких обставин правові
підстави для висновку про те, що ОСОБА_2
набув у власність земельну ділянку від
особи, яка не мала права його
відчужувати, відсутні. Тому ухвалювати
рішення про витребування земельної
ділянки на користь Львівської міської
ради підстав не було. Не були доведені
такі підстави і за час розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4. ст. 309, ст.
317 ЦПК України, колегія суддів-

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 10 жовтня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову прокурора
Шевченківського району м. Львова про
витребування земельної ділянки площею
0,1000 га, кадастровий №610137500:11:005:0023 у
ОСОБА_2 та повернення її у
розпорядження Львівської міської ради
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: