Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1543/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Черниш Т. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - судді Черниш
Т.В.,

суддів - Голованя А.М., Кривохижі
В.І.,

при секретарі - Дімановій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Кіровоградській області про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою позивача на рішення
Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 21 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з зазначеним позовом,
мотивуючи позовні вимоги тим, що
постановою судді Кіровоградського
районного суду від 28 лютого 2013 року
його визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122
КУпАП, та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 680
грн., який він сплатив 1 березня 2013 року.

Постановою апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 квітня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано, а провадження у
справі закрито.

Оскільки внаслідок незаконного
притягнення до адміністративної
відповідальності він зазнав моральних
страждань, поніс витрати на сплату
штрафу та 99 грн.64 коп. на поштові
відправлення, просив на підставі ст. ст.
56, 62 Конституції України, Закону
України №266/94-ВР від 01.12.1994 року
стягнути з відповідача на його користь
779 грн.64 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та 500 грн. на
відшкодування завданої незаконними
діями моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 21 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставив питання про скасування рішення
суду першої інстанції з мотивів
порушення норм матеріального і
процесуального права, невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи, доказам та закону,просив
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання апеляційного
суду сторони не з'явилися, про час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Відповідачами надані
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, в позивачем- заява про розгляд
справи у його відсутності.

Перевіривши за матеріалами
справи законність та обґрунтованість
рішення суду у встановлених статтею 303
ЦПК України межах, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Матеріалами справи
підтверджується, що постановою
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 28 лютого
2013 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122
КУпАП, та застосовано адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 680
грн. (а.с.9).

Постановою апеляційного суду
Кіровоградської області від 12квітня 2013
року задоволено апеляційну скаргу
ОСОБА_2, вказану постанову
Кіровоградського районного суду від 28
лютого 2013 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності
скасовано, провадження у справі
закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП- за
відсутності в діях ОСОБА_2складу
адміністративного правопорушення
(а.с.8).

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
в позивача за встановлених обставин не
виникло визначеного Законом України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянину незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду» (далі-Закон N 266/94-ВР) права на
відшкодування шкоди, а доказів на
підтвердження заподіяння моральної
шкоди та наявності визначених ч. 2 ст.1167
ЦК підстав для її відшкодування не
надав.

Проте повністю погодитись з
покладеними в основу рішення
висновками погодитися не можна.

Згідно з вимогами ст. 55
Конституції України права та свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Кожна особа має право в порядку,
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК
України).

Вбачається, що ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої йому незаконним притягненням
до адміністративної відповідальності
у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України
шкода, завдана фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК
України шкода, завдана фізичній або
юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних підставах, а ч. 7 ст. 1176 ЦК
України передбачено, що порядок
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону №266/94
в редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
шкода, завдана громадянинові
внаслідок: 1) незаконного засудження,
незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян; 2) незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу; 3) незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів, передбачених Законом «Про
організаційно-правові осови боротьби з
організованою злочинністю» та іншими
актами законодавства - відшкодовується
у повному обсязі незалежно від вини
посадових осіб органів, що здійснюють
опертино-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури і
суду.

Однак, згідно п.3 ст.3 Закону,
громадянину відшкодовуються
(повертаються) штрафи, стягнуті на
виконання вироку суду як міри
показання, що передбачено і положенням
ч.1 ст. 1176 ЦК України.

За частиною 1 статті 296 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення скасування постанови
із закриттям справи про
адміністративне правопорушення тягне
за собою повернення стягнених грошових
сум, оплатно вилучених і конфіскованих
предметів, а також скасування інших
обмежень, зв'язаних з цією постановою. У
разі неможливості повернення предмета
повертається його вартість.

Процедура такого повернення
визначена затвердженим наказом
Міністерства фінансів України від 3
вересня 2013 року, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції 25 вересня 2013 року
№ 1650/24182 Порядком повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного та місцевого бюджетів.

З огляду на це, по суті є
правильним висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для стягнення за рахунок
коштів Державного бюджету штрафу,
накладеного на ОСОБА_2 внаслідок
притягнення його до адміністративної
відповідальності, та інших витрат .

Разом з тим, відмовляючи в
задоволенні позову в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції не врахував, що
відповідно до п. 2 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону
підлягає відшкодуванню шкода, у тому
числі, моральна, завдана громадянину
внаслідок незаконного накладення
штрафу, у випадках, визначених ч. 1 ст.2
вказаного Закону.

Згідно з вимогами п.4 ч. 1 ст. 2
Закону право на відшкодування шкоди в
порядку, передбаченому цим Законом,
виникає у випадку закриття справи про
адміністративне правопорушення.

Постановою апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 квітня
2013 року встановлені факти грубого
порушення вимог ст.ст. 268, 274 КУпАП при
провадженні та розгляді справи про
адміністративне правопорушення, що
стали підставою для скасування
постанови суду першої інстанції від 28
лютого 2013 року і закриття провадження
за відсутністю складу
адміністративного правопорушення в
діях ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що
незаконне притягнення позивача до
адміністративної відповідальності і
накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу свідчить про
порушення його прав та заподіяння
моральної шкоди, яка відповідно до ст.4
Закону провадиться за рахунок коштів
Державного бюджету.

Оскільки неправильне
застосуванням судом першої інстанції
норм матеріального та порушення норм
процесуального права призвели до
помилкового вирішення спору щодо вимог
про відшкодування моральної шкоди,
рішення суду в цій частині відповідно
до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення зазначеної
позовної вимоги.

Виходячи з обставин справи, засад
розумності і справедливості,
враховуючи характер заподіяння
моральної шкоди, колегія суддів вважає
доцільним розмір компенсації
визначити в сумі 300 грн. Зазначені кошти
підлягають стягненню з Державного
бюджету України шляхом списання з
відповідного казначейського рахунку
Державної казначейської служби
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
ст.ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 21 березня 2014
року в частині відмови у відшкодуванні
моральної шкоди скасувати та ухвалити
нове рішення.

Стягнути з Державного бюджету
України шляхом списання з відповідного
казначейського рахунку Державної
казначейської служби України на
користь ОСОБА_2 300 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді