Вінницький районний суд Вінницької
Справа № 128/1338/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Лаврівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького
районного суду Вінницької області з
позовом до Лаврівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, посилаючись
на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся - ОСОБА_3
в с. Медвідка, Вінницького району
Вінницької області. Після її смерті
відкрилася спадщина, в тому числі на:
право на земельну ділянку частку (пай) у
землі, яка перебуває у колективній
власності ДКГП «Дружба», розміром 1,76 в
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), розташованої на території
Лаврівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області,
що належало ОСОБА_3 згідно сертифікату
на право на земельну частку (пай), серії
ВН №0493753, виданого Вінницькою
райдержадміністрацією 02.12.1997 року.
Однак оригінал даного
правовстановлюючого документу
втрачений, про що свідчить оголошення в
газеті, тому вона не має можливості
оформити свої спадкові права в
нотаріальній конторі. 18.07.1991 року
ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє
майно на випадок смерті, яке буде їй
належати де б воно не було із чого б
воно не складалося і взагалі все те, що
буде їй належати на день смерті і на що
вона матиме право заповідала їй ОСОБА_1
Даний заповіт був посвідчений
секретарем Лаврівської сільської ради
Вінницького району 18.07.1991 року та
зареєстрований в реєстрі за № 91. Вона є
спадкоємицею за заповітом після смерті
ОСОБА_3 та спадщину після її смерті вона
прийняла, так як у встановлений законом
строк звернулася з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори і на іншу частину спадкового
майна отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 21.11.1997 року.
Особи, що мають право на обов'язкову
частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у встановлений
законом строк звернулися до
нотаріальної контори з заявами про
відмову від прийняття обов'язкової
частки у спадщині. Крім того,
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. Оформити
спадщину в нотаріальній конторі вона
не має можливості, в зв'язку з тим, що
оригінал правовстановлюючого
документу на земельну ділянку частку
(пай) втрачений.

Позивач просить визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом на земельну частку (пай) у
землі, яка перебуває у колективній
власності ДКГП «Дружба», розміром 1,76 в
умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), розташованої на території
Лаврівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
, що належало ОСОБА_3 згідно сертифікату
на право на земельну частку (пай), серії
ВН №0493753, виданого Вінницькою
райдержадміністрацією 02.12.1997 року на
підставі розпорядження Вінницької
районної державної адміністрації №493
від 26.11.1997 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилася, однак подала до суду заяву в
якій зазначила, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
їх задовольнити. Справу просить
розглянути у її відсутність.

Представник відповідача Лаврівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області в судове засідання
не з'явився, однак через канцелярію
суду подав заяву, в якій просить справу
розглянути без участі представника
сільської ради, не заперечує щодо
задоволення позову ОСОБА_1 про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень
цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, дослідивши матеріали справи,
врахувавши думку сторін, викладену у
письмових заявах, оглянувши матеріали
спадкової справи №477/97, оцінивши докази
в їх сукупності, дійшов до висновку, що
позовна заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_3 в с. Медвідка,
Вінницького району Вінницької області,
про що в Книзі реєстрації актів про
смерть 24.01.1997 року зроблено відповідний
актовий запис за №1, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 від 24.01.1997 року, виданого
Лаврівською сільською радою
Вінницького району Вінницької області
(а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на земельну ділянку частку
(пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності ДКГП «Дружба»,
розміром 1,76 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (на місцевості),
розташованої на території Лаврівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області, що належало ОСОБА_3
згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай), серії ВН №0493753,
виданого Вінницькою районною
державною адміністрацією 02.12.1997 року на
підставі рішення Вінницької районної
державної адміністрації від 26.11.1997 року
за № 493 (а.с.10).

ОСОБА_3 18.07.1991 року склала заповіт, яким
заповідала все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалось і
взагалі все те, що буде належати йому на
день смерті і на що за законом він
матиме право заповідала онучці -
ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчено
виконавчим комітетом Лаврівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області 18.07.1991 року та
зареєстровано в реєстрі за №18 (а.с.7).

Згідно довідки, виданої виконкомом
Лаврівської сільської Вінницького
району Вінницької області від 25.12.2013
року за №597 вбачається, що ОСОБА_3
дійсно з 1950 року по день смерті
проживала та було зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Як вбачається із довідки - виписки,
виданої Лаврівською сільською
Вінницького району Вінницької області
від 20.12.2013 року за №591, із списку членів
ДКГП «Дружба» с. Лаврівка, Вінницького
району Вінницької області
правонаступником якого є ПСП «Дружба»
діючого на підставі Статуту,
зареєстрованого Вінницькою районною
державною адміністрацією 03.02.1999 року та
перереєстрованого Вінницькою
районною державною адміністрацією
21.02.2000 року за №0010452, що додається
до державного акту на право
колективної власності на землю,
виданого ДКГП «Дружба» с. Лаврівка,
Вінницького району Вінницької області,
серії ВН від 10.05.1996 року порядковий
номер 449 на ім'я ОСОБА_3, яка проживала в
АДРЕСА_1 належить право власності на
земельну ділянку (пай), яка розміщена на
території Лаврівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області,
розміром 1,76 га в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (а.с.12).

Згідно довідки, виданої виконкомом
Лаврівської сільської Вінницького
району Вінницької області від 23.12.2013
року за №593 вбачається, що земельна
частка (пай) станом на 23.12.2013 року є в
наявності на території сільської ради,
яка передбачена для надання ОСОБА_3
(а.с.13).

Позивачу нотаріусом було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на земельну частку (пай),
оскільки позивачем не надано нотаріусу
правовстановлюючого документу на
зазначену земельну частку (пай) (а.с. 21).

Як вбачається із копії газети
«Подільська Зоря» №9 (8479) було
опубліковано оголошення про втрату
сертифікату на право власності на
земельну частку (пай), серії ВН №0493753,
виданого 02.12.1997 року на ім'я
ОСОБА_3(а.с.20).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті
ОСОБА_3 прийняла, оскільки подала до
Вінницької районної державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_3 та отримала свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
спадкове майно, яке складається з
житлового будинку з господарськими
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 від
21.11.1997 року (а.с. 8).

Спадкоємці, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині, а саме
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилась від
одержання своєї обов'язкової частки у
спадщині, про що подали до Вінницької
районної державної нотаріальної
контори заяви, які міститься в
матеріалах спадкової справи №477/97 (а.с.
30, 31).

До даних правовідносин необхідно
застосовувати законодавство чинне на
час відкриття спадщини, тобто ЦК УРСР
1963 року.

Згідно із роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України „ Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" від 16.04.2004 року за №7 (із змінами
внесеними згідно постанови Пленуму
Верховного Суду України від 19.03.2010 року
за №2, успадкування права на земельний
пай здійснюється за нормами ЦК, у тому
числі й у випадку, коли з різних причин
ця особа не отримала сертифікат на
право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.3 п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12 червня 2009 р. «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Статтею 525 цього Кодексу
передбачено, що часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР
1963 року визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном; якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги позивача про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом підлягають задоволенню в
частині визнання права на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності ДКГП «Дружба»,
розміром 1,76 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (на місцевості),
розташованої на території Лаврівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області, оскільки право
власності на дану земельну частку (пай)
спадкодавцем за життя не набуто.
Матеріалами справи, дослідженими в
судовому засіданні, доведено, що ОСОБА_1
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3,
так як подала нотаріусу заяву про
прийняття спадщини в строк
передбачений законодавством, інші
спадкоємці померлої відмовились від
прийняття належної їй обов'язкової
частки у спадщині, відповідач визнав
позовні вимоги повністю, задоволення
позову не суперечить вимогам та
законним інтересам сторін та
відповідає чинному законодавству
України, не порушує прав та інтересів
третіх осіб та перешкод в прийнятті
позивачем спадщини суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. ст. 524, 525, 529, 549 ЦК УРСР в редакції
1963 року, ст. ст. 10, 11, 15, 59, 60, 88, 174, 197, 209, 212
-215, 292, 294 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну
частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності ДКГП «Дружба»,
розміром 1,76 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натурі (на місцевості),
розташованої на території Лаврівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області , що належало ОСОБА_3
згідно сертифікату на право на
земельну частку (пай), серії ВН №0493753,
виданого Вінницькою
райдержадміністрацією 02.12.1997 року на
підставі рішення Вінницької районної
державної адміністрації №493 від 26.11.1997
року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
через суд першої інстанції. Апеляційна
скарга на рішення суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Л.П. Шевчук