АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3633/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Боженко Л. В. Доповідач - Котушенко
С.П. Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21 лютого
2014 року за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області, третя особа
- управління комунального господарства
та будівництва Павлоградської міської
ради про визнання права користування
жилим приміщенням та скасування
рішення про приватизацію,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4
та Павлоградської міської ради про
визнання права користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та
скасування рішення про приватизацію.
Позивачі вказували на те, що раніше
були постійно зареєстровані в
зазначеній квартирі і проживали там
разом з наймачем ОСОБА_5, яка померла у
1996 році, та вели з нею спільне
господарство, поки не поїхали на
заробітки до іншої країни. Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 02 грудня
2005 року їх було визнано такими, що
втратили право користування вказаним
житлом. Це рішення 12 березня 2013 року
було скасовано апеляційним судом
Дніпропетровської області з відмовою у
задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 про визнання їх
такими, що втратили право користування
квартирою.

Згодом вони довідались, що
розпорядженням органу приватизації
Павлоградської міської ради №23724 від 23
лютого 2006 року вказана квартира була
без їхнього відома та згоди
приватизована за заявою ОСОБА_4
Посилаючись на те, що останній не мав
права на приватизацію вказаної
квартири, оскільки не був її наймачем, а
також на порушення їх житлових прав та
інтересів, позивачі просили визнати за
ними право користування спірним
житловим приміщенням та скасувати
розпорядження органу приватизації
щодо приватизації даної квартири.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі
ставлять питання про скасування
рішення як постановленого з порушенням
норм матеріального та процесуального
права і про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів не
знаходить передбачених законом
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду»
розпорядженням органу приватизації
Павлоградської міської ради №23724 від 23
лютого 2006 року квартира АДРЕСА_1
передана у власність ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після цього право
власності на вказану квартиру
неодноразово переходило до інших осіб
за договорами купівлі-продажу (а.с.10, 15).

Відповідач це особа, яку притягують до
відповідальності у зв'язку з заявою
позивача про порушення, невизнання або
оспорювання права, свободи чи інтересу.

Статтею 119 ЦПК України передбачено, що,
викладаючи зміст позовної заяви, саме
позивач визначає коло відповідачів до
яких він заявляє позовні вимоги.

У п.2 ч.6 ст.130 ЦПК України визначено, що
суд під час проведення попереднього
судового засідання вирішує питання про
склад осіб, які братимуть участь у
справі, та відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК
України, за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, на суд як державний орган,
покладено обов'язок вирішення справи
відповідно до закону, у зв'язку з чим
він зобов'язаний визначити суб'єктний
склад спору залежно від характеру
правовідносин і норм матеріального
права, які підлягають застосуванню та
вживає заходів щодо уточнення позовних
вимог.

Інформація з носія, на який
здійснювався технічний запис судового
засідання, приєднаного до матеріалів
справи, свідчить про те, що суд, при
розгляді даної справи, неодноразово
звертав увагу представника позивача на
необхідність залучення до участі в
справі нових власників спірної
квартири.

Незважаючи на це клопотань про
витребування доказів щодо осіб, яким
належить ця квартира на праві
власності чи про залучення їх до участі
у справі заявлено не було. За таких
обставин суд дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
висновки суду не спростовують і не
дають підстав до висновку про
неправильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає
матеріалам справи, підстав для його
скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: