АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 608/3016/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Запорожець Л.М. Провадження
№ 22-ц/789/475/14 Доповідач - Дикун
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»»
Гуцалюка А.Р.; відповідачки ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс»» на рішення
Чортківського районного суду від 11
лютого 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс»» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку громадян,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»»
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку громадян,
посилаючись на те, що за кредитним
договором № 048 від 05.10.2005 року,
укладеним між АКБ "ТАС-Комерцбанк"
(правонаступник - ВАТ "Сведбанк",
пізніше - ПАТ «Сведбанк») та
відповідачкою банк надав останній
кредит в сумі 35000 доларів США. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором банк та
„відповідачка уклали іпотечний
договір від 05.10.2005 року, відповідно до
умов якого було передано квартиру
АДРЕСА_1. 28.11.2012 року банк відступив
ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор
плюс»» відповідно до договору
факторингу № 15 та договору про
відступлення прав за іпотечними
договорами свої права вимоги до
відповідача за зобов'язанням по
кредитному договору №048 від 05.10.2005 року
та іпотечному договору № б/н від 05.10.2005
року. Відповідачка не виконує
належним чином договір, внаслідок чого
утворилась заборгованість станом на
31.10.2013 року у розмірі 30956,05 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 247431, 71 грн. а саме :
заборгованість по основній сумі
кредиту - 11476, 62 доларів США, що за
офіційним курсом ББУ на дату
розрахунку складає -91732,62 гривні;
нарахована пеня - 19479,43 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 155699,08 гривень. В
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме квартиру АДРЕСА_1, виселити та
зняти з реєстрації громадян, що там
проживають та зареєстровані, а також
стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Чортківського районного
суду від 11 лютого 2014 року в задоволенні
позову ТзОВ «Факторингова компанія
«Вектор плюс»» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку громадян відмовлено у зв'язку з
пропуском позовної давності.

В апеляційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор плюс»»
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог посилаючись на те, що
рішення суду не відповідає обставинам
справи, ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

В обгрунтування вимог апелянт
вказує, що ухвалюючи оскаржуване
рішення суд першої інстанції дійшов до
необгрунтованого висновку щодо
застосування положень Глави 19 Розділу V
ЦК України (Позовна давність) і
безпідставно відмовив в позові,
оскільки 28.02.2013 р. ОСОБА_2 здійснила
періодичний платіж по спірному
кредитному договору № 048 від 05.10.2005 р. в
сумі 4854,00 грн., що підтверджується
відповідною випискою по особовому
рахунку ОСОБА_2 Таким чином, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу чи іншого
обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦКУ). З наведеного
слідує, що перебіг позовної давності
починається заново, а час, що пройшов до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
включається (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).
Так, початком перебігу позовної
давності слід вважати дату останнього
платежу, а саме: 28.02.2013 р., у зв'язку з чим
TOB «ФК» Вектор Плюс» дотримано строки
щодо звернення до суду з вимогою про
захист свого цивільного права .

У судовому засіданні апелянт
представник ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор плюс»» апеляційну
скаргу підтримав, зіславшись на вимоги,
викладені у скарзі.

Відповідачка апеляційну скаргу
заперечила, рішення суду вважає
законним і обгрунтованим.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
- до скасування.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
звернувся до суду з позовом про
повернення споживчого кредиту після
спливу позовної давності, а оскільки
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, то у позові слід
відмовити.

Колегія суддів не погоджується з
наведеним висновком суду як таким, що
не відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані , які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається
рішення, у якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

У мотивувальній частині рішення
слід наводити дані про встановлені
судом обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог.
Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК).

Зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що, 5
жовтня 2005 року ОСОБА_2 уклала із АКБ
"ТАС-Комерцбанк" (правонаступник - ВАТ
"Сведбанк", пізніше - ПАТ «Сведбанк»)
кредитний договір № 048, відповідно до
умов якого банк зобов'язувався надати
позичальнику кредит в сумі 35000 доларів
США на строк до 05 жовтня 2010 року, а
позичальник зобов'язувалася в порядку
та на умовах, визначених кредитним
договором, повернути кредит,
виплачувати проценти за користування
кредитом, комісію та інші передбачені
платежі в сумі, строки та на умовах, що
передбачені графіком погашення
кредиту.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором № 048
від 05.10.2005 року банк та ОСОБА_2 уклали
іпотечний договір від 05.10.2005 року,
відповідно до умов якого остання
передала в іпотеку належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 97,80 кв.м., житловою 53,4 кв.м.

28.11.2012 року банк відступив ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»»
відповідно до договору факторингу № 15
та договору про відступлення прав за
іпотечними договорами свої права
вимоги до відповідача за
зобов'язанням по кредитному договору
№048 від 05.10.2005 року та іпотечному
договору № б/н від 05.10.2005 року.

14.11.2013 року у зв'язку із
невиконанням боржницею своїх
обов'язків та несплатою кредиту ТзОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»»
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку громадян.

У розрахунку заборгованості
відповідачки за спірним кредитним
договором, доданому до позову (а.с.18),
ТзОВ "ФК "Вектор Плюс" зазначало, що в
період з 28.11.2012 року по 31.10.2013 року
відповідачка погашала заборгованість
по спірному кредитному договору
окремими платежами.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
споживчого кредиту (правова позиція
висловлена в постанові Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року
№6-126цс13, яка в силу ст. 360-7 є
обов'язковою для судів).

ОСОБА_2 здійснювала платежі по
спірному кредитному договору на
користь ТзОВ "Факторингова компанія
"Вектор плюс", зокрема: 28.02.2013 р. - у сумі
4854,00 грн., 08.05.2013 р. - 3200 грн; 01.07.2013 року -
8000 грн; 30.07.2013 року - 2000 грн; 06.08.2013 року -
1600 грн; 20.08.2013 року - 1000 грн; 30.09.2013 року -
2000 грн; 29.10.2013 року - 1600 грн, що
підтверджується виписками по
особовому рахунку ОСОБА_2

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
чи іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК
України).

Висновок суду про відмову у
задоволенні позову у зв'язку із
застосуванням позовної давності є
передчасним.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.309
ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права;
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду слід скасувати, як таке, що
ухвалене судом першої інстанції із
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права; невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

По справі слід ухвалити нове
рішення.

Відповідно до ст.512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено,
що до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено за договором
або законом.

За договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст.24 Закону України
«Про іпотеку» правочин про
відступлення прав за іпотечним
договором підлягає нотаріальному
посвідченню. Відомості про таке
відступлення підлягають державній
реєстрації у встановленому законом
порядку.

Як вбачається з матеріалів
справи, договір відступлення прав за
іпотечним договором посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим № 697, що підтверджується
копією вказаного договору та додатком
до договору (а.с. 23,24).

Таким чином, до ТзОВ «ФК«Вектор
плюс»», як до нового кредитора перейшли
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсягах і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав
станом на 28 листопада 2012 року, а саме:
заборгованість по основній сумі
кредиту - 12051,63 долари США;
заборгованість за процентами - 2259,23
долари СІНА; пеня, нарахована банком
19479,43 долари США. Загальна сума боргу, що
відступалась - 33790 доларів США (а.с.22)

Відповідачка була належно
повідомлена про заміну кредитора
повідомленням про відступлення
грошової вимоги (а.с.17), що нею не
заперечується, та підтверджується
проведеними нею платежами по договору
на користь фактора 28.02.2013 р. - у сумі 4854,00
грн., 08.05.2013 р. - 3200 грн; 01.07.2013 року - 8000
грн; 30.07.2013 року - 2000 грн; 06.08.2013 року - 1600
грн; 20.08.2013 року - 1000 грн; 30.09.2013 року - 2000
грн; 29.10.2013 року- 1600 грн.

Безпідставними є посилання
ОСОБА_2, що зазначені платежі були
сплачені нею не на виконання спірного
кредитного договору, так як
зобов'язання ним припинились у зв'язку
з укладенням договорів між нею та
фактором 26 лютого 2013 року та 14 березня
2013 року про припинення зобов'язання
переданням відступного. За вказаними
договорами сторони домовились про
припинення зобов'язань боржника за
спірним кредитним договором шляхом
передачі боржницею - відповідачкою по
справі суми відступного - 12051,63 доларів
США, не пізніше 27.05.2013 року, однак
зазначена сума на вказану дату
передана не була, а, отже, зобов'язання
за спірним кредитним договором не
припинились.

Заборгованість відповідачки
ОСОБА_2, з урахуванням проведених нею
платежів на користь фактора, станом на
31.10.2013 року становить 30956,05 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 247431, 71 гривня, а саме
: заборгованість по основній сумі
кредиту - 11476, 62 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 91732,62 гривні;
нарахована пеня - 19479,43 доларів США, що
за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 155699,08 гривень.

За вимогами ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону України
«Про іпотеку», за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно із ст. 38 Закону України
«Про іпотеку», ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна.

Стаття 39 Закону України «Про
іпотеку» передбачає, що у рішенні суду
згідно з яким звернуто стягнення на
предмет іпотеки, зокрема, зазначається
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
іпотеку», реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду, проводиться, якщо інше
не передбачено рішенням суду, шляхом
продажу на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження», з дотриманням
вимог цього закону.

Враховуючи вищенаведені правові
норми та обставини справи, позовні
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки підлягають до
задоволення. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 048 від 05 жовтня 2005року, укладеним між
відповідачкою та АКБ "ТАС-Комерцбанк"
(правонаступник - ВАТ "Сведбанк",
пізніше - ПАТ «Сведбанк»), яка станом на
31.10.2013 року становить 30956,05 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 247431, 71 грн, а саме :
заборгованість по основній сумі
кредиту 11476, 62 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 91732,62 грн;
нарахована пеня 19479,43 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 155699,08 грн. слід
звернути стягнення на предмет іпотеки:
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 97,8 кв. м., житловою
площею 53,4 кв.м., шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій.

Разом з тим, колегія судців
вважає, що відсутні підстави для
застосування до правовідносин по
справі норм Закону України від 03.06.2014
року №1304-VII "Про мораторій на стягнення
майна з громадян України, наданого як
забезпечення кредиті в іноземній
валюті", оскільки квартира АДРЕСА_1, яка
перебуває в іпотеці, не
використовується як місце постійного
проживання позичальниці, про що
остання заявила в суді та вказала, що
місцем її постійного проживання є
квартира АДРЕСА_3, де вона
зареєстрована, про що свідчить
представлений паспорт (ксерокопія
наявна в матеріалах справи), а також
відсутність запису про відповідачку як
таку, що проживає в іпотечному майні.

Статтею 39 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців.

Відповідно до п. 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою ст; ст. 9,109 ЖК України, ст.ст.
39-40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення. При цьому
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
позовні вимоги ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор плюс»» про виселення
та зняття з реєстраційного обліку
громадян до задоволення не підлягають,
оскільки відповідачка по справі у
спірній квартирі - іпотечному майні не
проживає, а інших осіб, котрі
проживають у зазначеному житлі позивач
не вказав та не клопотав перед судом
першої інстанції про залучення цих
осіб до участі у справі.

Керуючись ст.ст. 307; 309; 316; 319; 324; 325
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішИЛА:

Апеляційну скаргу ТзОВ "Факторингова
компанія "Вектор плюс" задовольнити
частково.

Рішення Чортківського районного суду
від 11 лютого 2014 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 048 від 05 жовтня 2005 року,
укладеним між АКБ
"ТАС-Комерцбанк"(правонаступник - ВАТ
"Сведбанк", пізніше - ПАТ «Сведбанк») та
ОСОБА_2, яка станом на 31.10.2013 року
становить 30956,05 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 247431, 71 грн, а саме :
заборгованість по основній сумі
кредиту 11476, 62 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 91732,62 грн;
нарахована пеня 19479,43 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає 155699,08 грн. звернути
стягнення на предмет іпотеки:
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 97,8 кв. м., житловою
площею 53,4 кв.м., шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1), місце
проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 на
користь ТзОВ "Факторингова компанія
"Вектор плюс" 2700,86 грн судового збору.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області С.І. Дикун