Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1833/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Спори про право власності
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.06.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Кіселика С.А., Черненко В.В.

секретар - Кечкін А. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
на заочне рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 06 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва про визнання права
власності на автомобіль та зняття з
нього арешту , -

ВСТАНОВИЛА:

15.08.2013 року ОСОБА_2 звернулася у суд
з позовом до ОСОБА_3 та відділу
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва про визнання права
власності на автомобіль та зняття з
нього арешту.

Заочним рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 06 березня 2014 року позов
задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 право
власності на ? частину автомобіля марки
Toyota модель Camry, 2011 р.в., р.н. НОМЕР_1 ,
сірого кольору, номер шасі НОМЕР_2,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від
10.07.2012 року. Знято арешт з ?
частини автомобіля марки Toyota модель
Camry, 2011 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору,
номер шасі НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_3 від 10.07.2012 року ,
накладеного на підставі постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 10.09.2012
року головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва Коровайко О.С.

Скасовано постанову від 27.02.2013 року
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва Шеремет Ю.М. про
розшук майна боржника, а саме
транспортного засобу марки Toyota модель
Camry, 2011 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору,
номер шасі НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_3 від 10.07.2012 року.
В іншій
частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 26 травня 2014 року стягнуто
з ОСОБА_3 на користь держави 229,40 грн.
судового збору. Стягнуто з відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Києва на користь ОСОБА_2 114,70
грн. судового збору.

У апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
комерційний банк «Київ» просить
скасувати заочне рішення
Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області від 06
березня 2014 року та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог , посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, повідомлявся судом
належним чином. З матеріалів справи
встановлено, що і під час розгляду
справи у суді першої інстанції
відповідач жодного разу не отримував
судових повісток , у судове засідання
не з'являвся.

Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду, обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи , колегія суддів
вважає , що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2
ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог , з
підстав , передбачених ст. 309 ЦПК
України.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
зняття арешту з майна , накладеного
державним виконавцем при примусовому
виконанні рішення суду про стягнення
коштів з боржника ОСОБА_3 не порушує
права стягувача - Банку , так як частина
спільного майна, належна боржнику,
залишається під арештом.

Про те , погодитися з висновком суду
першої інстанції неможливо виходячи з
наступного.

Як вбачається із змісту позову , він
обгрунтований тим, що 30 серпня 2012 року
головним державним виконавцем органу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції Коровайко О.С. було відкрито
виконавче провадження під № 34021431, про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКБ
«Київ» боргу в сумі 1164013 грн.09 коп.

При цьому також
встановлено, що Банк , на користь якого
стягнуто заборгованість та накладено
арешт на майно боржника для
задоволення стягнутих коштів не
зазначений позивачем як відповідач по
даному позову.
Про зацікавленість
Банку у вирішенні даної справи
зазначено у позові , це також
підтверджується копією матеріалів
виконавчого провадження №34021431 про
стягнення боргу у сумі 1 164 013 грн.09 коп.

Виходячи із засад
диспозитивності цивільного процесу ,
позивач самостійно визначає склад
осіб, які беруть участь у справі , у тому
числі коло відповідачів.
Встановивши, що вирішення справи може
вплинути на права та обов'язки іншої
особи, яка не визначена позивачем як
відповідач по справі , суд першої
інстанції повинен був здійснити дії,
визначені ст. 33 ЦПК України.
Разом із тим,
оскільки учасники судового розгляду ,
визначені у позовній заяві , у судове
засідання не з'явилися, суд не мав
можливості здійснити дії, визначені ст.
33 ЦПК України.

За таких обставин , суд першої
інстанції повинен був відмовити у
задоволенні позову, та роз'яснити
позивачу право пред'явлення позову з
зазначенням всіх осіб, на права та
обов'язки яких може вплинути прийняте
рішення.
Таких дій суд першої інстанції не
вчинив , на стадії апеляційного
провадження вчинення таких дій
неможливо , а апеляційний суд
позбавлений повноважень щодо
повернення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції для усунення
зазначеного недоліку.

Враховуючи вищезазначене
, колегія суддів дійшла переконання, ,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з порушенням норм
процесуального права , що є підставою
для його скасування та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права , апеляційним судом не
досліджуються і їм не дається правова
оцінка.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.
309, ст.ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА
:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» - задовольнити.

Заочне рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 06 березня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та відділу Державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції м. Києва
про визнання права власності на
автомобіль та зняття з нього арешту -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
судові витрати , пов'язані із розглядом
справи у суді апеляційної інстанції у
сумі 243,60 грн.
Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :