Справа № 751/857/14 Провадження №
22-ц/795/1055/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Овсієнко Ю. К. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Шитченко Н.В., Шарапової О.Л.,при
секретарі:Зіньковець О.О.,за
участю:представника відповідача -
Кутукова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Новозаводського районного суду
м.Чернігова від 26 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Габріель" про захист честі, гідності та
ділової репутації,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 26.03.2014 скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов, а саме:
зобов'язати відповідача спростувати
недостовірну інформацію щодо
наявності між ним та гр. ОСОБА_7 шлюбних
відносин, щодо наявності фактів його
неадекватної поведінки у побуті, в тому
числі при спілкуванні з громадянами, та
щодо наявності фактів погроз з його
боку на адресу будь-якої особи
неправомірно використати своє
службове становище, шляхом
повідомлення всіх отримувачів листа
від 27.12.2013 року за №293 та скарги від
30.12.2013 року за №296 про недостовірність
викладеної відносно нього інформації і
в цій частині вищевказані лист та
скаргу відкликати.

Рішенням Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 26 березня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального
права та ухвалив незаконне рішення.
На думку апелянта, відмовляючи в
задоволенні позову, суд необґрунтовано
виходив з того, що лист та скарга не є
поширенням інформації про апелянта, не
містять таких висловів, які можна
вважати недостовірними і які необхідно
спростувати. Суд також не взяв до уваги
той факт, що в листі та скарзі не
зазначено, що неадекватна поведінка та
висловлювання погроз лунали при
виконанні апелянтом посадових
обов'язків, виконанні функціональних
обов'язків або із здійсненням владних
повноважень. Апелянт вважає, що своїми
зверненнями до правоохоронних органів,
органів влади, органів прокуратури
відповідач ставив перед собою мету
звільнення апелянта з роботи,
опорочити, принизити та заплямувати
його честь і гідність, зганьбити ділову
репутацію, дії відповідача були
спрямовані на використання
адміністративного статусу ЖЕКу та його
законних повноважень в корисливих
приватно - правових цілях. Застосування
судом п.16 Постанови Пленуму ВСУ №1 від
27.02.2009 року є, на думку апелянта,
некоректним, оскільки предмет позову
не підпадає під даю п.16 постанови. Є всі
підстави вважати, що інформація носила
негативний характер, і тому вона
підлягає спростуванню.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Про час розгляду справи був
повідомлений належним чином через
свого представника, про що свідчить
повідомлення про вручення 16.05.2014
поштового повідомлення (а.с.104).

Відповідач послався на
безпідставність апеляційної скарги,
просив в її задоволенні відмовити,
надавши письмові заперечення (а.с.105).

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін,
оскільки суд першої інстанції у
повному обсязі дослідив надані
сторонами документи, перевірив доводи
сторін, правильно встановив обставини
справи, що мають значення для вирішення
спору і дав їм вірну юридичну оцінку.
Висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та законі.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 грудня 2013 року ОСОБА_7 звернулась до
Чернігівської міської ради зі скаргою
на бездіяльність Житлово -
експлуатаційної організації ТОВ
«Габріель».

На скаргу ОСОБА_7 відповідачем ТОВ
«Габріель» на адресу заявниці, а також
Виконавчого комітету Чернігівської
міської ради і Управління
житлового-комунального господарства
Чернігівської міської ради надіслало
лист-відповідь від 27.12.2013 року за №293
(а.с.7).

В подальшому, ТОВ «Габріель» 30.12.2013
звернулось до Генерального прокурора
України та Міністра внутрішніх справ
України зі скаргою №296 на неправомірні
дії співробітника міліції ОСОБА_6 (а.с.22)
Однією з підстав звернення, стали
скарги мешканців будинку АДРЕСА_1 до
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області, Управління
земельних ресурсів Чернігівської
міської ради, Управління архітектури
та містобудування Чернігівської
міської ради, КП дільниці з Благоустрою
міста Чернігівської міської ради щодо
законності будівництва ОСОБА_6 критого
навісу для паркування автомобілів, що
підтверджується копіями вказаних заяв
від 14.11.2013 року та 15.01.2014 року (а.с. 40-43).

Зазначені вище лист - відповідь 27.12.2013
року за №293 та скарга від 30.12.2013 р. №296,
на думку позивача, містять інформацію,
яка порушує його особисті немайнові
права.

Конституція України визнає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю, а також право кожного на
повагу до його гідності.

Разом з цим, Конституцією України
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 297 ЦК України,
кожен має право на повагу до його
гідності та честі. Гідність та честь
фізичної особи є недоторканними.
Фізична особа має право звернутися до
суду з позовом про захист її гідності
та честі.

Згідно з ст. 277 ЦК України фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та членів
її сім`ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
в ході розгляду справи не було
встановлено обставин на підтвердження
поширення відповідачем інформації
щодо особи позивача, яка порушує його
честь, гідність та ділову репутацію,
таких доказів, відповідно до положень
ст. 60 ЦПК України, позивачем
представлено не було. Натомість,
відповідач надав документи, що
підтверджують листування з позивачем
та співвласником квартири ОСОБА_7 з
приводу послуг, що надаються
відповідачем, матеріали перевірок за
зверненнями, а також доповідну записку
паспортиста ТОВ «Габріель» ОСОБА_8 з
приводу погроз з боку гр. ОСОБА_6

Вказані докази позивачем у справі не
спростовані.

В пункті 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року №1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»,
зазначено, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
п.16 вищезазначеної постанови, у
випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
ст.40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації. Разом з тим
наявність у такому зверненні завідомо
неправдивих відомостей, а також у разі
встановлення, що для звернення особи до
вказаних органів не було жодних
підстав і було викликано не наміром
виконати свій громадський обов'язок
або захистити свої права, свободи чи
законні інтереси, тягне
відповідальність, передбачену
законодавством України.

Суд першої інстанції правильно
врахував вимоги закону та роз`яснення
викладені в п.15 та 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009
року, та дійшов обґрунтованого
висновку, що позивач не довів наявність
в діях відповідача складу
правопорушення, яке може бути
підставою для задоволення позову про
захист честі та гідності. Суд правильно
встановив, що позивач звертався до
компетентних органів за захистом своїх
прав, реалізуючи своє конституційне
право, що передбачено статтею 40
Конституції.

З огляду на викладене вище, поширена
відповідачем інформація повідомлена
не з метою доведення таких відомостей
до громадськості чи окремих громадян, а
з метою її перевірки уповноваженими на
це законом іншими посадовими особами в
інтересах юридичної особи, її
працівників та мешканців житлового
будинку №12 по вул.О.Молодшого в
м.Чернігові, тому такі звернення не
можуть вважатися поширенням
відомостей, які порочать честь,
гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди інтересам посадової чи
службової особи правоохоронного
органу.

Доводи апеляційної скарги позивача не
містять доказів, які б давали
апеляційному суду підстави встановити
факт порушення відповідачем
немайнових прав позивача.

Обставини на які посилається позивач,
як на підстави для задоволення
апеляційної скарги, зокрема щодо
порушення судом норм процесуального та
матеріального права, що зазначені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та
не впливають на правильність
постановленого рішення.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1
ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що доводи викладені в
апеляційній скарзі обґрунтованості
судових висновків не спростовують,
тому підстави для її задоволення
відсутні.

Судове рішення постановлено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів

Головуючий:Судді: