Справа №469/165/14-ц 12.06.2014 12.06.2014 12.06.2014
Провадження № 22ц/784/1701/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Царюк Л.М.,
Колосовського С.Ю.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю: представника позивача -
Чурай Г.В.,

відповідача - ОСОБА_3,

його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою державного
підприємства «Спеціалізований
морський порт «Октябрськ» на рішення
Березанського районного суду
Миколаївської області від 15 квітня 2014
року за позовом державного
підприємства «Спеціалізований
морський порт «Октябрськ» (надалі -
Порт) до ОСОБА_3,третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог - ОСОБА_5,
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» про
стягнення матеріальної шкоди,
спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -

В С Т А Н О В И Л А:

13 лютого 2014 року Порт звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3,

де посилався на те, що він є власником
автомобіля марки «Toyota Land Cruiser»,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

4 лютого 2013 року о 6.30 год. на
перехресті вулиць Комунарна і Соборна
в м. Херсоні автомобіль марки «Mersedes Benz
Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3, при виїзді з
другорядної дороги на головну не надав
переваги у русі зазначеному
транспортному засобу «Toyota Land Cruiser», під
керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого
відбулося зіткнення транспортних
засобів.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобілі отримали механічні
пошкодження.

За постановою суду винним у
дорожньо-транспортній пригоді визнано
ОСОБА_3

Вартість відновлюваного ремонту
транспортного засобу «Toyota Land Cruiser»
склала 25 300 грн. Ці кошти були
перераховані фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_6, яка
виконувала ці ремонтні роботи.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 застрахована приватним
акціонерним товариством «СК «Лафорт»
(надалі - ПрАТ «СК»Лафорт»), яка
залишила без відповідей звернення
Порту про відшкодування шкоди
внаслідок ДТП.

Також, відповідачем не було вжито
належних заходів для відшкодування
завданої ним шкоди у порядку,
визначеному п.п. 33.1 та п. 33.1.1 ст. 33
Закону України № 1961-ІY «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»

З огляду на ці обставини, Порт просив
суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
матеріальну шкоду у розмірі 25300 грн.

Рішенням Березанського районного суду
Миколаївської області від 15 квітня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Порт просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити вимоги
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою судді Березанського
районного суду Миколаївської області
від 19 березня 2013 року по
адміністративній справі встановлені
обставини дорожньо-транспортної
пригоди, а саме, 4 лютого 2013 року о 6.30
год. на перехресті вулиць Комунарна і
Соборна в м. Херсоні автомобіль марки
«Mersedes Benz Vito», реєстраційний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, при
виїзді з другорядної дороги на
головну, не надав переваги у русі
зазначеному транспортному засобу «Toyota
Land Cruiser», під керуванням ОСОБА_5,
внаслідок чого відбулося зіткнення
транспортних засобів (а.с. 3-9,15).

Винним у пригоді визнано ОСОБА_3, у
зв'язку з чим притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля «Toyota Land Cruiser» є
Порт, за наказом якого зазначений
автомобіль був закріплений за водієм
ОСОБА_5 (а.с.3,4).

Автомобіль позивача зазнав пошкоджень,
вартість відновлюваного ремонту, який
виконувала фізична особа-підприємець
ОСОБА_6 на підставі договору підряду
від 25 лютого 2013 року, складає 25 300 грн.
(а.с.10-15).

На період з 27 березня 2012 року по 22 липня
2013 року цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«Mersedes Benz Vito», застрахована ПрАТ
«СК«Лафорт» за полісом АВ/7806592
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів з лімітом відповідальності за
шкоду заподіяну майну у розмірі 50 000
грн. (а.с. 33).

4 лютого 2013 року позивачем було надано
повідомлення до страхової компанії
про факт ДТП.

З вимогами до ПрАТ «СК»Лафорт» про
виплату страхового відшкодування Порт
звернувся 11 квітня та 30 жовтня 2013 року.
Проте ці звернення залишилася без
відповіді (а.с.16-18).

До теперішнього часу ПрАТ
«СК»Лафорт» не здійснило страхове
відшкодування та не повідомило про
причини невиплати.

Встановлені факти свідчать про те,
що правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються нормами
цивільного законодавства (глави 67 та 82)
та Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» № 1961-IV від 1
липня 2004 року в редакції від 8 січня 2012
року на час виникнення спірних
правовідносин (надалі - Закону № 1961-IV).

Пунктом 1.4 ст. 1 Закону № 1961-IV
визначено, що особами,
відповідальність яких є застрахованою,
є як страхувальник, так і інші особи,
які правомірно володіють забезпеченим
транспортним засобом.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону № 1961-IV
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу з
урахуванням зносу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Страхові відшкодування
виплачуються по кожному страховому
випадку, що настав, протягом періоду
дії відповідного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності в
межах ліміту відповідальності
страховика, з урахуванням умов,
зазначених у п. 19.1 ст. 19 Закону №
1961-IV ( ст. 9 цього Закону).

Положеннями ст. 1194 ЦК України
встановлено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Отже, з огляду на наведені правові
норми та встановлені обставини, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що 4 лютого 2013 року мав місце
страховий випадок, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди і ПрАТ
«СК»Лафорт» було повідомлено про цей
випадок, а відтак було зобов'язано
виплатити страхове відшкодування
Порту в обсязі ліміту відповідальності
страховика відповідно до страхового
полісу, проте не виконало своїх
зобов'язань.

Посилання позивача в
обґрунтування своїх вимог на
невиконання відповідачем вимог Закону
№ 1961-IV щодо своєчасного повідомлення
страховика по страховий випадок,
підставно не взяті судом до уваги,
оскільки спростовуються поясненнями
самого відповідача про своєчасність
такого повідомлення шляхом звернення
до Миколаївської філії ПрАТ
«СК «Лафорт» та підтверджені
протоколом огляду транспортного
засобу представником страховика,
проведеного в м. Миколаєві.

Більш того, несвоєчасне
повідомлення страховика про настання
страхового випадку саме по собі не може
бути підставою для відмови від
страхового відшкодування, а лише у тому
випадку, коли воно позбавляє
страховика можливості дізнатися, чи є
ця подія страховим випадком, тобто якщо
буде доведено, що відсутність у
страховика відомостей про це могло
вплинути на його обов'язок виплатити
страхове відшкодування.

За такого, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що за
наявності підстав для стягнення
завданої шкоди зі страховика,
пред'явлення таких вимог до особи, яка
керувала транспортним засобом є
безпідставним і позивачу необхідно
звертатися з такими позовними
вимогами до ПрАТ «СК»Лафорт».

Оскільки позивач з такими
позовними вимогами до страхової
компанії не звертався, не ставив перед
судом клопотань в порядку ст. 33 ЦПК
України щодо залучення до участі у
справи як співвідповідача ПрАТ «СК
«Лафорт», суд першої інстанції
розглянув позовні вимоги з огляду на
приписи ст. 11 ЦПК України в
межах позовних вимог і обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що місцевий суд повно
з'ясував обставини справи, дав належну
правову оцінку доказам, що надали
сторони, а тому підстав, передбачених
ст. 309 ЦПК України, для скасування
рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Спеціалізований
морський порт «Октябрськ» відхилити, а
рішення Березанського районного суду
Миколаївської області від 15 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді