АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/942/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді Баса
О.Г.

суддів : Карпусь С.А., Матковської
Л.О.

при секретарі: Терлич А.В.

з участю:
сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 11 березня 2014
року за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької
обласної ради, Хмельницької обласної
державної адміністрації про стягнення
заборгованості по виплаті грошової
компенсації за невикористані дні
щорічних відпусток, моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників розгляду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Хмельницької
обласної ради про зобов'язання
виплатити заборгованість по виплаті
грошової компенсації за невикористані
відпустки та незаконно утримані кошти
за використані дні щорічної відпустки.
Вказував, що згідно наказу
Хмельницької обласної державної
адміністрації №26-к від 26.06.2002 року був
звільнений з посади помічника першого
заступника голови Хмельницької
облдержадміністрації у зв'язку з
переводом в Хмельницьку обласну раду
на посаду помічника голови обласної
ради. При звільненні Хмельницькою ОДА
йому була видана довідка про те, що
невикористана частина відпустки за
період роботи з 02.01.1999 року по 02.01.2002
року складає 120 календарних днів, а за
період з 02.01.2002 по 27.06.2002 року - 23
календарні дні. Наказом міністра з
питань житлово-комунального
господарства України №156 від 22.05.2009
року був призначений на посаду
начальника Державної
житлово-комунальної інспекції у
Хмельницькій області. В період роботи у

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Бондарчук В.В. Провадження №
22-ц/792/942/14

Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 51

Хмельницькій обласній раді з 01.07.2002
року по 15.07.2009 року із загальної
кількості 459 календарних днів
відпустки він використав 227 днів
відпустки, за 88 днів отримав
компенсацію. Зазначав, що неодноразово
звертався до керівництва Хмельницької
обласної ради з вимогою про звільнення
по переводу в ДЖКІ у Хмельницькій
області з виплатою повної грошової
компенсації за невикористані
відпустки за попередні роки, проте його
прохання не були враховані, а
звільнення відклалось до 15.07.2009 року. На
даний час йому не виплачена грошова
компенсація за 144 календарних дні
невикористаної відпустки, в тому числі
за 75 днів за час роботи в Хмельницькій
ОДА, та незаконно утриманих коштів
керівництвом Хмельницької обласної
ради за 69 наданих оплачуваних
календарних днів відпустки, у зв'язку з
чим просив зобов'язати Хмельницьку
обласну раду виплатити на його користь
заборгованість в загальній сумі 15 601
грн..

Під час розгляду справи ОСОБА_1
неодноразово збільшував свої позовні
вимоги, в останній редакції яких,
посилаючись на те, що йому не було
враховано 1,69 дня відпустки за період
роботи з 02.07.2009 року по 15.07.2009 року, що
складає суму 184,4 грн., просив врахувати
дану суму та стягнути на його користь 15
785,4 грн. заборгованості по виплаті
грошової компенсації. Крім того
внаслідок незаконних дій відповідача
він поніс моральні страждання, які
полягали у позбавленні можливості
реалізувати право на відпочинок та
оздоровитися, що негативно вплинуло на
стан його здоров'я та стосунки з
оточуючими, просив стягнути з
відповідача на його користь на
відшкодування моральної шкоди 15 000 грн..

Протокольною ухвалою від 09 липня
2012 року до участі у справі в якості
відповідача залучено Хмельницьку
обласну державну адміністрацію.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 11 березня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Хмельницької обласної ради
на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
за 1 день невикористаної відпустки за
період з 03.07.2009 року по 15.07.2009 року в сумі
110 грн. 34 коп. та моральну шкоду в сумі 100
грн.. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
вважає рішення суду незаконним,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі. Він посилається
на неповне з'ясування судом обставин
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права. Вирішуючи
даний спір, суд не врахував та не дав
належної оцінки тій обставині, що на
день переводу з облдержадміністрації
до обласної ради ним було
невикористано 143 календарних дні
відпустки, з яких під час роботи в
обласній раді він використав 68
календарних днів, тому невиплачена
компенсація за невикористані
відпустки за час роботи в ОДА склала 75
днів на суму 8182 грн. 30 коп., з нього
незаконно утримано кошти в сумі 7418,70
грн. за 68 наданих календарних днів
відпустки, невиплачена компенсація за
1,69 календарних дня на суму 184,40 грн. а
всього при звільненні з роботи 15.07.2009
року обласна рада мала йому виплатити
за 144,69 календарних дні 15785,40 грн.
грошової компенсації. Вважає, що суд
беручи до уваги лише пояснення
представника обласної ради та
залишаючи поза увагою пояснення інших
сторін та свідків односторонньо
вирішив даний спір. Суд не з'ясував той
факт, що всі працівники, які були
переведені разом з ним з
облдержадміністрації, отримували
оплачувані невикористані відпустки та
їм надавалися компенсації при
звільненні з роботи, проте кошти за
використані відпустки з них не
утримувалися.

В засіданні апеляційного суду
позивач підтримав апеляційну скаргу,
представники Хмельницької обласної
ради та Хмельницької
облдержадміністрації заперечували
проти її задоволення, посилаючись на
законність та обґрунтованість
судового рішення.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 83 КЗпП України передбачається,
що у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.
У разі переведення працівника на
роботу на інше підприємство, в
установу, організацію грошова
компенсація за не використані ним дні
щорічних відпусток за його бажанням
повинна бути перерахована на рахунок
підприємства, установи, організації,
куди перейшов працівник.

У відповідності зі ст. 24 Закону України
від 15.11.1996 року, № 504/96-ВР "Про відпустки"
у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткові відпустки
працівникам, які мають дітей.

У разі переведення працівника на
роботу на інше підприємство грошова
компенсація за не використані ним дні
щорічних відпусток за його бажанням
повинна бути перерахована на рахунок
підприємства, на яке перейшов
працівник.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з
посади помічника першого заступника
голови Хмельницької обласної
державної адміністрації по переводу в
Хмельницьку обласну раду відповідно до
п.5 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу
№ 26-к від 26 червня 2002 року. При
звільненні йому була видана довідка
для пред'явлення до Хмельницької
обласної ради про невикористаних 120
календарних днів відпустки за період з
02 січня 1999 року по 02 січня 2002 року.
Розпорядженням Хмельницької обласної
ради № 44-к від 1 липня 2002 року ОСОБА_1
було призначено на посаду помічника
голови обласної ради. 15 липня 2009 року
його звільнено з роботи по переводу до
Державної житлово-комунальної
інспекції та виплачено грошову
компенсацію за невикористані 75
календарних днів відпустки. На день
звільнення ОСОБА_1 з Хмельницької
обласної ради ним було невикористано 218
календарних днів відпустки, за 75
календарних днів він отримав грошову
компенсацію, а решта 143 календарних дні
є невикористаними за час роботи в
Хмельницькій облдержадміністрації за
період з 02.01.1999 року по 27 червня 2002 року,
компенсацію за які остання на рахунок
Хмельницької обласної ради не
перерахувала.

Ці обставини підтверджуються
матеріалами справи, в тому числі копією
трудової книжки ОСОБА_1, наказом
заступника голови Хмельницької
обласної державної адміністрації від 26
червня 2002 року № 26-к, розпорядженням
голови Хмельницької обласної ради від
01 липня 2002 року № 44-к, довідкою без дати
щодо кількості невикористаних
відпусток ОСОБА_1 станом на 02.01.2002 року,
заявою про звільнення від 14.07.2009 року,
розпорядженням голови Хмельницької
обласної ради від 15 липня 2009 року № 8-к,
довідкою про стан використання
щорічних відпусток та виплату
компенсацій за невикористані
відпустки за період роботи у
виконавчому апараті Хмельницької
обласної ради (а.с.27), довідкою про
оплату компенсації за невикористані
відпустки ОСОБА_1 (а.с.227), показаннями
свідка ОСОБА_4, згідно з якими грошова
компенсація за невикористані ОСОБА_1
відпустки на поточний рахунок
Хмельницької обласної ради від
Хмельницької облдержадміністрації не
надходила, показаннями свідка ОСОБА_5,
яка підтвердила, що позивачу
надавались оплачувані відпустки за час
роботи на попередньому підприємстві за
рахунок коштів облради.

В заяві ОСОБА_1 від 25.06.2002 року про
звільнення з посади помічника першого
заступника голови
Облдержадміністрації по переводу в
Хмельницьку обласну раду не вказано
про його волевиявлення перерахувати
грошову компенсацію за невикористані
відпустки по новому місцю роботи. З
іншою заявою про перерахування цих
коштів на рахунок Хмельницької
обласної ради він не звертався.

Відсутні відомості про це також в
наказі про його звільнення від 26 червня
2002 року № 26-к. Виплата грошової
компенсації за невикористані
відпустки чи перерахування їх до
нового місця роботи можливе лише за
відповідним наказом роботодавця, проте
такий наказ відсутній.

Та обставина, що Хмельницькою обласною
радою надавались позивачу щорічні
відпустки повної тривалості за період
роботи в облдержадміністрації, не є
доказом перерахування коштів на
поточний рахунок цієї установи.
Хмельницька обласна рада надала
позивачу 68 календарних днів
оплачуваної відпустки за період роботи
в Хмельницькій облдержадміністрації з
02.01.2001 року по 27.06.2002 року за свої кошти.
З'ясувавши, що неодержана позивачем
грошова компенсація за невикористану
основну відпустку Хмельницькою
облдержадміністрацією не була
перерахована на рахунок установи,
Хмельницька обласна рада при
звільненні позивача з роботи
правомірно утримала ці кошти з нього в
сумі 7418,70 грн..

Згідно чинного трудового
законодавства право працівника,
прийнятого на роботу в порядку
переведення з іншого підприємства, на
одержання відпустки до закінчення
шести місяців роботи на новому місці не
є безумовним. Воно виникає тільки за
умови, що працівник не одержав грошової
компенсації за невикористану основну
відпустку за попереднім місцем роботи.
Не одержана грошова компенсація в
цьому випадку підлягає перерахуванню
на поточний рахунок підприємства, на
яке працівник прийнятий на роботу в
порядку переведення.

За таких обставин, давши належну оцінку
дослідженим доказам в їх сукупності,
суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про відсутність
підстав для стягнення з Хмельницької
обласної ради на користь позивача
грошової компенсації за 143 календарних
дні невикористаної відпустки та
неможливість в силу принципу
диспозитивності вирішення питання її
стягнення з Хмельницької обласної
державної адміністрації.

Судом також встановлено, що на
день звільнення Хмельницька обласна
рада нарахувала позивачу компенсацію
за невикористані відпустки включно по 2
липня 2009 року, фактично ж позивача було
звільнено 15 липня 2009 року, тобто за цей
період не було здійснено розрахунок
такої компенсації.

Ураховуючи встановлені обставини та
вимоги закону, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
Хмельницька обласна рада зобов'язана
була при звільненні ОСОБА_1 сплатити
йому грошову компенсацію за один
невикористаний день відпустки в сумі
110 грн. 34 коп.. Крім того, оскільки
порушення законних трудових прав
призвело до моральних страждань, то з
урахуванням їх глибини з Хмельницької
обласної ради на користь позивача
стягнуто компенсацію за завдану
моральну шкоду в розмірі 100 грн..

Доводи апеляційної скарги не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяг із них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційний
суд позбавлений можливості вирішити
питання стягнення з іншого відповідача
Хмельницької облдержадміністрації
належної позивачу грошової
компенсації за невикористані
відпустки за період з 02 січня 1999 року по
27 червня 2002 року, оскільки в суді першої
інстанції позивач таких вимог до
облдержадміністрації не заявляв, не
звертався до облдержадміністрації за
проведенням повного розрахунку у
встановлені законом строки, не надав
відомостей про його заробітну плату за
останній рік перед звільненням з цієї
установи і не надав суду розрахунку
розміру грошової компенсації з
урахуванням його заробітної плати в
облдержадміністрації.

За правилами ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата усіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Конституційний Суд України в Рішенні
від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення
положень статті 233 Кодексу законів про
працю України у взаємозв'язку з
положеннями статей 117, 2371 цього Кодексу
роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу
роботодавець зобов'язаний виплатити
працівникові при звільненні всі суми,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, у строки,
зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в
день звільнення або не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції безпідставно не
стягнув з облдержадміністрації
належну йому грошову компенсацію.

Згідно з положеннями ст. 233 КЗпП
працівник може звернутися із заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права. У разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" структура заробітної
плати складається з основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати, а також
заохочувальних та компенсаційних
виплат. До останніх належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові й матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Тобто компенсація за невикористану
відпустку входить до структури
заробітної плати, тому звернення до
суду за захистом такого права не
обмежено будь-яким строком. Тобто
позивач не позбавлений можливості
звернутися до суду з відповідним
позовом до Хмельницької
облдержадміністрації.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції і інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 11 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий / підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного
суду С.А. Карпусь