Справа № 427/1784/14-ц
Провадження № 2/427/1078/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.06.2014 року. Свердловський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді:Алейникова В.І.,

при секретарі: Жировій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Свердловська
Луганської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВ «Східна
вугільна компанія» про стягнення
заборгованості по невиплаченій
заробітній платі, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, у якому зазначив, що він,
ОСОБА_2, 29.05.2009 року був прийнятий до ТОВ
"Східна вугільна компанія" у якості
машиніста підземних установок з повним
робочим днем під землею. Він працював
тривалий час та добросовісно виконував
свої обов'язки. Восени 2013 року на
підприємстві почалася затримка
заробітної плати. Відповідач
заспокоював працівників та запевняв,
що це тимчасове явище і що усе дуже
налагодиться. Але час ішов, а ситуація
не становилася кращою. Тому 28.01.2014 року
позивач був звільнений з підприємства
згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідачем у березні 2014
року була надана довідка від 04.03.2014р.
вих. № 199, згідно з якою заборгованість
складає 10948,82 грн. Також Відповідачем у
березні 2014 року була надана довідка від
04.03.2014р. вих .№ 200, згідно з якою
середньоденний заробіток позивача
складає 188,84 грн.

Середня заробітна плата
позивача за попередні два місяці
роботи до звільнення складає: (2652.07 грн.
+ 747.07,45 грн.) : 18 = 188,84 грн.

Затримка заробітної плати
станом на 05.03.2014 року складає 36 днів, що
у грошовому вигляді складає: 188,84 грн. х
36 днів = 6798.24 грн.

Відповідач усно стверджує
позивачу, що не має коштів на рахунках
підприємства для розрахунку з
позивачем. Але, сама по собі
відсутність коштів на рахунках
підприємства не виключає його
відповідальності. Відповідач не має
доказів відсутності його провини в
затримці повного розрахунку з
працівником. Затримка розрахунку
приводить до тяжкого фінансового
становища його сім'ї. Позивач зазначає,
що він вимушений брати кошти в борг у
знайомих та друзів. В результаті
відсутності своєчасного розрахунку
при звільненні, та вимушених у зв'язку з
цим дій по зверненню для захисту його
конституційних прав та інтересів, у
позивача зіпсувалися стосунки в сім'ї,
оскільки практично кожний день мають
місце сварки і докори з приводу того, що
позивач обрав для працевлаштування
саме роботу у відповідача. Також
позивач вважає,що йому була заподіяна
моральна шкода, розмір якої він оцінює
у 3000,00 грн., просить стягнути її з
відповідача.

Позивач просить суд його позов
ОСОБА_2 до Товариства з Обмеженою
Відповідальністю"Східна вугільна
компанія" задовольнити. Стягнути з
Товариства з Обмеженою
Відповідальністю"Східна вугільна
компанія" код 32737602, на користь ОСОБА_2:

- невиплачену при звільненні заробітну
плату за грудень 2013 та січень 2014 р.в
сумі 10948.82 грн.

- моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

- середній заробіток за весь час
затримки у сплаті заробітної плати у
сумі 6798.24

Стягнути з відповідача
Товариство з Обмеженою
Відповідальністю "Східна вугільна
компанія" судовий збір.

У судове засідання позивач не
з'явився, надав суду письмову заяву про
розгляд справи за його відсутністю,
просить задовольнити позов.

Представник відповідача у
судове засідання не з'явився, про
причини не явки суд не повідомив тому
згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності відповідача. Згідно ст. 224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло повідомлення про причини
неявки або зазначені ним причини
неявки визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

12.06.2014 року представник
відповідача надав до канцелярії суду
письмове заперечення проти позову в
якому зазначив:

Статтею 117 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП) передбачена
відповідальність підприємства у разі
затримки розрахунку при звільненні. У
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу,
підприємство, установа, організація
повинна виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Порядок обчислення середнього
заробітку встановлений Постановою
КМУ від 08.02.1995 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» (далі -
Постанова КМУ № 100).

Відповідно до абз.3 п.2 Постанови
КМУ № 100, середньоденна заробітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна подія.

ОСОБА_2 був звільнений з ТОВ
«Східна вугільна компанія» 28.01.2014 року
відповідно до наказу «Про звільнення»
від 28.01.2014 р. за № 14-к на підставі п.1 ст.40
Кодексу законів про працю України.

Для розрахунку середнього
заробітку береться заробіток Позивача
за листопад та жовтень 2013 року. Згідно з
розрахунковою відомістю заробіток
Позивача за зазначені місяці складає:

листопад 2013 року- 2334.20 грн.;

жовтень 2013 року - 2652.07 грн.

Керуючись абз. 1 п. 3 Постанови
КМУ № 100 до розрахунку середнього
заробітку включаються основна
заробітна плата (у нашому випадку
«оплата за окладом»), винагорода за
вислугу років, оплата вечірніх годин
роботи.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 за 4
відпрацьованих дня було нараховано за
тарифом 560.16 грн., винагорода за вислугу
років - 93.55 грн., оплата вечерніх годин
18,67 грн., оплата нічних годин - 74.69 грн.
Оплата простою у сумі 1587.13 грн. не
включається до розрахунку середнього
заробітку, відповідно до абз. 2 п. 4
Постанови КМУ № 100.

Виходячи з вищенаведеного,
розраховуємо середньоденний
заробіток:
(327.41+1960.56+298.75+65.35+74.69+18.67+93.55+560.16) : (4+14) = 188,84
грн.

Затримка остаточного
розрахунку з Позивачем по день подачі
позовної заяви до суду складає 26
робочих дня ( січень - 3 дня, лютий - 20
днів, березень - 3 дня).

У жовтні 2013 року Позивачу за 14
відпрацьованих дня було нараховано за
тарифом 1960.56 грн., винагорода за вислугу
років у розмірі - 327,41 грн. оплата
вечірніх годин - 65.35 грн., оплата нічних
годин 298.75 грн.

Враховуючи вищенаведене, середній
заробіток за час затримки розрахунків
по заробітній платі при звільненні
ОСОБА_2, складає 4909.84 грн. (188.84 грн. х 26
роб.днів).

Щодо стягнення моральної шкоди
суд вважає, що в цій частині слід
повідомити про наступне:

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

За положеннями п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 4 від
31.03.95 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайпової)
шкоди» відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають
встановленню: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
ньому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Зважаючи на положення п. 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України N 4 від 31.03.95 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», п. 20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України N 13 від 24.12.99 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», Позивачем не доведений
факт, з яких міркувань він оцінує
розмір заподіяної шкоди у сумі 3000 грн.

При цьому, Позивач ніякими
доказами не підтверджує та не
обґрунтовує в чому саме полягають
втрати нормальних житгєвих зв'язків,
які додаткові зусилля ним застосовані
для організації свого життя.

Крім цього, затримка розрахунку
при звільненні складає лише 26 робочих
днів, такий незначний період
несвоєчасного розрахунку ніяк не може
вплинути на стягнення судом моральної
шкоди в розмірі 3 000 грн. так як не надано
доказів моральних страждань Позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи,
надані докази, вважає позов
обґрунтованим, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП
України, заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно до ст.117 Кодексу законів
про працю України (далі - КЗпП)
передбачена відповідальність
підприємства у разі затримки
розрахунку при звільненні. У разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу,
підприємство, установа, організація
повинна виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2
Постанови КМУ № 100, середньоденна
заробітна плата обчислюється, виходячи
з виплат за останні два календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана відповідна подія.

Згідно трудової книжки
позивача на (а. с. 6-10), ОСОБА_2 29.05.2009 р. був
прийнятий на роботу до ТОВ "Східна
вугільна компанія" у якості машиніста
підземних установок з повним робочим
днем під землею, наказ № 19-к від 29.05.2009 р,
запис № 43.

28.01.2014 р. ОСОБА_2 звільнений за п. 1
ст. 40 КЗпП України у зв'язку із
скороченням штату та чисельності
робітників, наказ № 14-к від 28.01.2014 р.

Згідно до довідки про
заробітну плату ОСОБА_2 від 04.03.2014 р.,
середній заробіток для розрахунку
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні складає 188.84 грн., заробітна
плата за жовтень склала 2652.07 грн. - 14
відпрацьованих днів, листопад - 747, 07
грн. - 4 відпрацьованих дні, у грудні 2013
року не працював, знаходився у простої
(а.с.11) виходячи із розрахунку: 2652.07 +
747,07=3399,14 грн./18 роб днів=188,84 грн.

Згідно довідки від 04.03.2014 р.
заборгованість підприємства перед
ОСОБА_2 станом на 28 січня 2014 року
складає 10948.82 грн., у тому числі по
місяцям: грудень - 1781.98 грн., січень - 9166.84
грн.(а. с. 12).

Невиплачена при звільненні
заробітна плата позивача згідно
наданої відповідачем довідки складає
10948.82 грн. та середній заробіток за час
затримки у сплаті заробітної плати
буде складати 17750,96 грн., який
розрахований згідно до абз. 3 п.2
Постанови КМУ № 100. виходячи із
розрахунку: 188,84х94 роб. дні=17750,96 грн. .

Суд вважає відмовити позивачу
у стягненні моральної шкоди, оскільки
позивачем не надано доказів щодо
моральних страждань у зв'язку з
невиплатою йому заробітної плати.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України: Відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 Цивільного
Кодексу України особа має право на
вішкодування моральної шкоди,
унаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2 ст. 23
Цивільного Кодексу України моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку с протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї або близьких родичів.

Моральну шкоду відшкодовує
особа, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної чи юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншими ушкодженнями
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Відповідно до п. 5 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 року № 4 (з наступними змінами).
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (не майнової)
шкоди - оскільки питання відшкодування
моральної шкоди регулюються
законодавчими актами, введеними у дію в
різні строки, суду необхідно в кожній
справі з"ясувати характер
правовідносин сторін і встановлювати
якими правовими нормами вони
регулюються, чи допускає відповідне
законодавство відшкодування моральної
шкоди при даному виді правовідносин,
коли набрав чинності законодавчий акт,
що визначає умови і порядок
відшкодування моральної шкоди в цих
випадках, та коли були вчинені дії,
якими заподіяно цю шкоду.

Суд вважає, що позивачем не
надано доказів щодо спричинення йому
моральної шкоди у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, то йому в цій частині заявлених
позовних вимог необхідно відмовити..

Керуючись ст. 10,11,60,212-215, 224 ЦПК
України, на підставі ст. 116 КЗпП України,
ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП
України, Постанови Пленуму Верховного
суду України від 31.03.1995 року № 4, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ
«Східна вугільна компанія» про
стягнення заборгованості по
невиплаченій заробітній платі,
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, стягнення
моральної шкоди, задовольнити частково

Стягнути з Товариства з
Обмеженою відповідальністю «Східна
вугільна компанія» код 32737602 на користь
ОСОБА_2 невиплачену при звільненні
заробітну плату у розмірі 10948.82 грн. та
середній заробіток за час затримки
у сплаті заробітної плати у розмірі
17750,96 грн., а всього 28699,78 грн.

Стягнути з Товариства з Обмеженою
відповідальністю «Східна вугільна
компанія» код 32737602 на користь
держави судовий збір у розмірі 286,10 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необгрунтованністю.

Заочне рішення може бути
переглянуте Свердловським міським
судом Луганської області, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається позивачем протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Луганської області.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Алейников В.І.