Справа № 159/2695/14-ц
Провадження № 2/159/688/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
26 червня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням судді
АГЕЄВОЇ Є.О.

з участю секретаря
КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ковелі цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресної вимоги, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1
про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресної
вимоги. В обґрунтування заявлених
вимог позивач вказує, що 23.02.2012 року між
ОСОБА_1 та ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ
Україна» укладений договір
обов'язкового страхування власників
наземних транспортних засобів №
АВ/1699590. 22.06.2012 року в м. Ковелі, по вул.
Ватутіна сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля марки «Ford
Windstar», державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_1, автомобіль якого був
застрахований за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та
автомобіля марки «ВАЗ 2109» під
керуванням ОСОБА_3 Автомобіль марки
«ВАЗ 2109», державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.
Винним у ДТП був визнаний відповідач
ОСОБА_1, згідно постанови Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10.07.2012 року. До ПрАТ СК «ПЗУ
Україна» звернувся потерпілий ОСОБА_3 з
заявою про виплату страхового
відшкодування. 06.11.2012 року позивачем, на
підставі страхового акту та розрахунку
суми страхового відшкодування ОСОБА_3
було виплачено страхове відшкодування
в сумі 10133,53 гривні. Позивач зазначає, що
на підставі ст. 993 ЦК України на у
відповідності до ст. 27 Закону України
«Про страхування» до нього перейшло в
порядку регресу право вимоги до ОСОБА_1
Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що діяла на момент
ДТП), у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.
Відповідач про настання
дорожньо-транспортної пригоди
письмово ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не
повідомив. Позивачем було направлено
відповідачу претензію про стягнення
суми страхового відшкодування в
порядку регресу, проте жодних дій
спрямованих на відшкодування шкоди
ОСОБА_1 зроблено не було. Враховуючи
викладене, позивач прохає стягнути з
ОСОБА_1 в користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» страхове
відшкодування в порядку регресу в сумі
10133, 53 грн. та судові витрати в справі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду
телеграму в якій прохає розгляд справи
проводити у відсутності представника
позивача, позов підтримує повністю та
прохає його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, вказала, що
на момент настання страхового випадку
автомобіль марки «Ford Windstar», державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 був
застрахований згідно полісу (договору)
обов'язкового страхування власників
наземних транспортних засобів №
АВ/1699590 страховою компанією ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна».
22.06.2012 року в м. Ковелі по вул. Ватутіна
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля марки «Ford Windstar»,
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та
автомобіля марки «ВАЗ 2109» під
керуванням ОСОБА_3 Після ДТП ОСОБА_1
викликав працівників міліції та
повідомив представника страхової
компанії про настання страхового
випадку за телефоном, який був вказаний
в полісі. Зазначає, що представник
страхової компанії на місце ДТП не
виїхав. Вважає, що в даному випадку
позивач був проінформований та
повідомлений про настання страхового
випадку, тому підстав для стягнення
шкоди в порядку регресу немає.

Суд, заслухавши пояснення
представника відповідача, допитавши
свідків, дослідивши письмові докази по
справі, приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

22.06.2012 року об 11 год. 00 хв. в м. Ковелі, по
вул. Ватутіна сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Форд», державний
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки
«ВАЗ 2109», державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_3 В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 10 липня 2012 року ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України та
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність
страхувальника автомобіля марки «Ford
Windstar», державний реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1 була застрахована
у ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна»,
що підтверджується полісом
обов'язкового страхування власників
наземних транспортних засобів №
АВ/1699590.

На підставі заяви потерпілого ОСОБА_3 а
також страхового акту та розрахунку
страхового відшкодування ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
виплатила ОСОБА_3 страхове
відшкодування в сумі 10133,53 гривні, що
стверджується копією платіжного
доручення.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування», до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено,
що особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Актом цивільного законодавства, що
регулює правовідносини, які виникли
між позивачем та відповідачем
внаслідок укладення договору (полісу)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/1699590 є Закон України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» врегульовано
виключний перелік підстав, за якими у
страховика після виплати страхового
відшкодування виникає право подати
регресний позов до страхувальника,
який спричинив дорожньо транспортну
пригоду.

Відповідно до ч. "ґ" пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (в редакції, що
діяла на момент ДТП) страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього
Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.2
пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що діяла на момент
ДТП), учасники дорожньо-транспортної
пригоди зобов'язані вжити заходів з
метою запобігання чи зменшення
подальшої шкоди.

Позивач зазначає, що право регресної
вимоги у нього виникло на підставі п.п.
33.1.4. п. 3.1. ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що діяла на момент
ДТП), яка передбачає, що у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен
окремо в судовому засіданні вказали, що
бути на місці дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 22.06.2012 року з
участю водія ОСОБА_1 Вказали, що ОСОБА_1
двічі намагався телефонувати в
страхову компанію, а коли додзвонився,
то повідомив про ДТП за участю його
автомобіля. На місці ДТП вони були
приблизно 5-6 годин, проте представник
страхової компанії на місце ДТП не
виїхав.

За змістом норм Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що діяла на момент
ДТП) можна зробити висновок, що коли
настає страховий випадок, страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору є
підставою для відмови лише в тому разі,
якщо таке порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку.

Як встановлено в судовому засіданні та
як підтвердили допитані свідки
відповідач ОСОБА_1 після настання
дорожньо-транспортної пригоди
повідомив страховика про страховий
випадок в усній формі за телефоном,
вказаним в полісі.

Несвоєчасне надання страховику
письмового повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду саме по
собі не може бути підставою для подання
страховиком після виплати страхового
відшкодування регресного позову про
стягнення з відповідача страхового
відшкодування, оскільки таке право
виникає лише в тому випадку, коли
ненадання страховику письмового
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду позбавляє страховика
можливості дізнатися, чи є ця подія
страховим випадком, тобто якщо буде
доведено, що відсутність у страховика
відомостей про це могло вплинути на
його обов'язок виплатити страхове
відшкодування.

Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» регламентує
обов'язок страховика здійснити
відшкодування саме зі страховим
випадком, а не з наданням
страхувальником страховику певних
документів.

За вказаних обставин суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 15, 16, 993, 1191 ЦК
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», ст.ст. 33, 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресної вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:Є. О. Агеєва