АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2-106/11
Провадження № 22-ц/792/802/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Харчука В.М., Варвус Ю.Д.,

при секретарі: Сацюк Г.О.,

з участю сторін та їх представників,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 25 листопада 2013 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл
спільного майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розподіл спільного майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційних скарг,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2010 року ОСОБА_2 звертаючись до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1,
просила розділити спільне майно
подружжя, виділивши їй набір меблів
вартістю 2850 грн., набір м'якої частини
меблів вартістю 2915 грн., набір меблів
для дитячої кімнати вартістю 2420 грн.,
набір меблів для кухні «Мальва»
вартістю 1320 грн., телевізор марки
«Філіпс» вартістю1850 грн.,
відеомагнітофон «LG» вартістю 600 грн.,
всього на суму 12055 грн. Виділити ОСОБА_1
автомобіль марки «Фольксваген»,
державний номер НОМЕР_1 вартістю 25600
грн., автомобільний причіп вартістю 1200
грн., гараж в кооперативі
«Автомобіліст» вартістю 21600 грн.,
зуботехнічне обладнання вартістю 50000
грн., всього на суму 98000 грн., стягнувши з
останнього 43000 грн. компенсації
різниці вартості майна. ? частину
житлового будинку вартістю 56000 грн. та
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.
Старокостянтинові, поділити між ними в
натурі в рівних частинах.

В ході розгляду справи за заявою
позивача, ухвалою суду від 15 жовтня 2013
року позовну вимогу про розподіл ?
частини житлового будинку та
земельної ділянки залишено без
розгляду. Також позивач змінила
позовні вимоги стосовно автомобіля
«Фольксваген» і просила стягнути з
відповідача половину вартості
автомобіля, оскільки їй стало відомо,
що відповідач без її згоди продав його,
а кошти використав у власних потребах.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначала, що перераховане майно вони
придбали, перебуваючи у шлюбі з
відповідачем з жовтня 2002 року по
грудень 2009 року. Поділити спільне майно
за домовленістю немає можливості,
оскільки сторони не можуть дійти згоди.

В березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_2про поділ майна подружжя та
просив виділити йому причіп вартістю
1200 грн. та спільно понесені ними у
період шлюбу затрати на придбання ?
частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в
м.
Старокостянтинові в сумі 25000 грн., а
всього майна на суму 26200 грн. Все інше
майно на загальну суму 57335 грн. просив
виділити ОСОБА_2 без стягнення з неї
грошової компенсації в розмірі 15577 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
зазначав, що ОСОБА_2 вказала не все
майно, яке вони придбали під час шлюбу -
зокрема, набір меблів для гостинної
кімнати вартістю 1000 грн., комплект
меблів для гостинної кімнати
виготовлений на замовлення вартістю 1000
грн., пральну машину марки «LG» вартістю
2200 грн., кухонний комбайн «Браун»
вартістю 1800 грн., холодильник «Атлант»
вартістю 3050 грн., телевізор марки «JVS»
вартістю 1100 грн., телевізор «SHIVAKI»
вартістю 600 грн., відеокамеру марки «JVS»
вартістю 3000 грн., фотоапарат «SONY»
вартістю 1800 грн., DVD плеєр вартістю 500
грн., супутникову антену і тюнер
вартістю 700 грн., мікрохвильову піч
марки «LG» вартістю 750 грн.,
електром'ясорубку вартістю 1100 грн.,
ванну вартістю 900 грн.,
металопластикові вікно і двері на
балкон в сумі 2300 грн. та кошти для
обладнання підлоги квартири ламінатом
в сумі 2000 грн., всього на суму 23800 грн.
Також вказував, що зуботехнічне
обладнання продано ним під час
спільного проживання, а кошти
використано на сім'ю, автомобіль марки
«Фольксваген» д.н. НОМЕР_1 проданий ним
у вересні 2010 року за 16000 грн., а кошти
витрачені на лікування його матері.

Ухвалою суду від 15 квітня 2011 року
обидва позови об'єднані в одне
провадження.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду від 25 листопада 2013 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічний
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна подружжя задоволено
частково.

У власність ОСОБА_2 виділено телевізор
марки «Філіпс» вартістю 1850 грн.,
відеомагнітофон «LG» вартістю 600 грн.,
набір меблів вартістю 2850 грн., набір
м'яких меблів вартістю 2915 грн., набір
меблів для дитячої кімнати зі
супутниковою антеною, тюнером та
телевізором марки «JVS» вартістю 2420 грн.,
набір меблів для кухні «Мальва»
вартістю 1320 грн., набір меблів для
гостинної кімнати вартістю 1000 грн.,
комплект меблів для гостинної кімнати,
виготовлений на замовлення, вартістю
1000 грн., кухонний комбайн «Браун»
вартістю 1800 грн., DVD плеєр вартістю 500
грн., телевізор „Shivaki" вартістю 600 грн.,
фотоапарат „SONY" вартістю 1800 грн.,
мікрохвильову піч марки «LG» вартістю 750
грн., електром'ясорубку вартістю 1100
грн., ванну вартістю 900 грн.,
металопластикові вікно та двері на
балкон на суму 2300 грн. та ламінат для
обладнання підлоги квартири на суму 2000
грн., а всього на суму 25705 грн.

У власність ОСОБА_1 виділено
автомобільний причіп вартістю 1200 грн.,
та гараж в кооперативі «Автомобіліст»
вартістю 21600 грн., всього на суму 22800 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ?
частину вартості автомобіля
«Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 в
розмірі 11985 грн. та судові витрати в
сумі 239,40 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду, просить
його змінити та постановити рішення,
яким задовольнити зустрічний позов
повністю. Апелянт не погоджується з
рішенням в частині вирішення питання
про включення до складу спільного
майна подружжя автомобіля, якого вже не
було на день подачі позову до суду, -
вірним апелянт вважає включення суми,
вирученої від продажу автомобіля 16000
грн. Не згідний з рішенням в частині
передачі йому у власність гаража, якого
він залишив позивачці з сином, зі
стягненням з нього компенсації в
розмірі 11985 грн. Вважає, що суд
безпідставно не включив до спільного
майна подружжя пральну машину «LG»
вартістю 2200 грн. та холодильник
«Атлант» вартістю 3050 грн., що було
придбано ними в шлюбі, при цьому
обмежився показаннями упередженого
свідка (матері позивача), не
витребувавши документи на це майно.
Суд безпідставно відмовив у виділенні
йому спільно понесених витрат в сумі
25000 грн. на придбання ? частини
житлового будинку під офіс, що
знаходиться в АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не
погоджується з рішенням суду, вважає
його таким, що прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
постановити нове, яким в порядку поділу
майна визнати за нею право власності
на гараж в кооперативі «Автомобіліст»
вартістю 21600 грн. та стягнути з ОСОБА_1
25000 грн. грошової компенсації на її
користь за зуботехнічне обладнання
вартістю 50000 грн., в решті рішення суду
залишити без змін. На її думку суд не
врахував, що ОСОБА_1 просив залишити їй
все спільно набуте майно на суму 57333
грн., окрім причепа, без стягнення на
його користь компенсації 15577 грн.,
оскільки з позивачем живе їх син. Таким
чином суд вийшов за межі позовних
вимог, визнавши за відповідачем право
власності на гараж в кооперативі
«Автомобіліст» вартістю 21600 грн. Також
суд не врахував, що зуботехнічне
обладнання вартістю 50000 грн. залишилось
в користуванні ОСОБА_1, який займається
підприємницькою діяльністю в будинку
по АДРЕСА_1 в м. Старокостянтинові, яке
придбане за спільні кошти. Суд не дав
належної оцінки накладній №30 від 29
квітня 2005 року на придбання ливарної
установки ЕАСУ-САСТ в комплекті з
балонами вартістю 7800 грн. та касовому
чеку на суму 3315 грн., технічному
паспорту МНПП «Стота» - піскоструйного
апарату.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
та її представник підтримали свою
апеляційну скаргу з викладених у ній
мотивів та просили частково
задовольнити (щодо гаража) апеляційну
скаргу ОСОБА_1

ОСОБА_1 та її представник підтримали
свою апеляційну скаргу та частково
погодилися з доводами (щодо гаража)
апеляційної скарги ОСОБА_2, в решті
просили її відхилити як
необґрунтовану.

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права та процесуального
права.

Суд першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення сторін, не застосував
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, у зв'язку з чим
оспорюване рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 12 жовтня 2002 року по 29 вересня 2009
року, мають неповнолітнього сина.

За час шлюбу сторони придбали таке
майно: автомобільний причіп вартістю
1200 грн., гараж в кооперативі
«Автомобіліст» вартістю 21600 грн.
телевізор «Філіпс» вартістю 1850 грн.,
відеомагнітофон «LG» вартістю 600 грн.,
набір меблів вартістю 2850 грн., набір
м'яких меблів вартістю 2915 грн., набір
меблів для дитячої кімнати зі
супутниковою антеною, тюнером та
телевізором марки «JVS» вартістю 2420 грн.,
набір меблів для кухні «Мальва»
вартістю 1320 грн., набір меблів для
гостинної кімнати вартістю 1000 грн.,
комплект меблів для гостинної кімнати,
виготовлений на замовлення, вартістю
1000 грн., кухонний комбайн «Браун»
вартістю 1800 грн., DVD плеєр вартістю 500
грн., мікрохвильову піч марки «LG»
вартістю 750 грн., електром'ясорубку
вартістю 1100 грн., телевізор „Shivaki"
вартістю 600 грн., фотоапарат „SONY"
вартістю 1800 грн.

Також протягом шлюбу у квартирі,
належній ОСОБА_2, було здійснено ряд
поліпшень - встановлено ванну вартістю
900 грн., влаштовано металопластикові
вікно та двері на балконі на суму 2300
грн. та влаштовано ламінатне покриття
на підлогу квартири на суму 2000 грн. на
загальну суму 5200 грн.

У шлюбі сторонами придбано автомобіль
«Фольксваген», державний номер НОМЕР_1
вартістю 3000 доларів США, що
еквівалентно 23970 грн. за курсом НБУ,
який було відчужено відповідачем у
жовтні 2010 року без згоди позивача у
власних інтересах.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи і фактично не
оспорюються сторонами.

Стаття 57 СК України визначає перелік
майна, що є особистою приватною
власністю одного із подружжя та
підстави її набуття.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя визначені
в ст.60 СК України. Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦК України
кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Обґрунтованим є висновок суду щодо
невключення до спільного майна
подружжя зуботехнічного обладнання,
оскільки позивачем в порушення ст.ст. 10,
60 ЦПК України не доведено факт
придбання у шлюбі зуботехнічного
обладнання з вказівкою на його
найменування, кількість та вартість, а
також його наявність та перебування у
володінні ОСОБА_1 на час ухвалення
рішення в справі, що вказує на
безпідставність доводів апеляційної
скарги ОСОБА_2 в цій частині.
Представлені нею копії накладної №30
від 29 квітня 2005 року на придбання
ливарної установки ЕАСУ-САСТ в
комплекті з балонами вартістю 7800 грн.,
касового чека на суму 3315 грн. та
технічного паспорта МНПП «Стота»
(піскоструйного апарату) не є
належними, допустимими та достатніми
доказами на підтвердження цих
обставин.

Встановлено, що під час перебування в
шлюбі ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_4
придбали в рівних частках житловий
будинок з надвірними будівлями та
земельну ділянку площею 610 м2 по
АДРЕСА_1 в м. Старокостянтинові, що
підтверджується договором
купівлі-продажу № 451 від 05.02.2008 р.,
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 21504590 від 09.01.2009 р.,
витягом з Державного реєстру
правочинів № 5393015 від 05.02.2008 р.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України до
початку розгляду судом справи по суті
позивач має право шляхом подання
письмової заяви змінити предмет або
підставу позову.

Суд не приймає до уваги заяву ОСОБА_1
про уточнення позовної вимоги (а
фактично про зміну предмету позову),
подану в засіданні апеляційного суду,
оскільки вимога про залишення в його
користуванні ? частини житлового
будинку в м. Старокостянтинові, АДРЕСА_1
не заявлялася до суду першої інстанції
і не вирішувалася судом в ході розгляду
справи.

Водночас доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 щодо відмови в поділі спільних
витрат в сумі 25000 грн. на придбання ?
частини житлового будинку в м.
Старокостянтинові, АДРЕСА_1 та
земельної ділянки є безпідставними з
огляду на те, що спільною сумісною
власністю подружжя є ? частина
зазначеного житлового будинку та
земельної ділянки з моменту реєстрації
цього майна на праві власності за
ОСОБА_1, а не кошти, витрачені на
придбання цього майна, які в ході
виконання угоди перейшли у власність
до продавця майна.

Обґрунтованим є висновок суду і щодо
виключення з об'єктів спільної
сумісної власності подружжя пральної
машини «LG» вартістю 2200 грн. та
холодильника «Атлант» вартістю 3050 грн.,
оскільки позивачем ОСОБА_1 в порушення
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено
достатніми та допустимими доказами
факт придбання його у період шлюбу.
Водночас він не скористався правом
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів шляхом витребування їх від
ОСОБА_2

Обговорюючи питання щодо спірного
автомобіля, суд першої інстанції
правомірно виходив з того, що він
набутий сторонами за час шлюбу та є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а частки сторін у
ньому є рівними.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п.п. 24, 30 постанови від
21 грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», у випадку, коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Згідно повідомлення 5-го ВРЕР УДАІ
УМВСУ в Хмельницькій області від 29.06.2011
р. № 5/36-1008 (а.с.18) після припинення
сторонами шлюбу ОСОБА_1 здійснив
відчуження автомобіля «Фольксваген»
державний номер НОМЕР_1 без згоди
ОСОБА_2, а отримані кошти використав на
власні потреби.

Сторони в судовому засіданні дійшли
згоди, що вартість автомобіля
залишається такою ж, як на час його
придбання, тобто, 3000 доларів США, що
еквівалентно 23970 грн. за курсом НБУ на
час розгляду справи судом. За таких
обставин ця вартість автомобіля
підлягає врахуванню при поділі майна
та оскільки автомобіль продано ОСОБА_1,
то цю суму слід віднести на його
користь при поділі майна.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦК України
складовою частиною речі є все те, що не
може бути відокремлене від речі без її
пошкодження або істотного знецінення.

Суд першої інстанції не врахував, що в
силу положень ст. 187 ЦК України ванна
вартістю 900 грн., металопластикові
балконні вікно та двері на суму 2300 грн.
та ламінатне підлогове покриття на
суму 2000 грн., влаштовані у квартирі,
належній ОСОБА_2, є складовими
частинами речі (квартири), як такі, що
не можуть бути відокремлені від неї беї
пошкодження квартири або її істотного
знецінення.

Водночас вартість цих поліпшень майна
(5200 грн.), здійснених сторонами у шлюбі,
підлягає врахуванню при розподілі
майна і присудженню власнику квартири
- ОСОБА_2

За ч. І ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними
в натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Судом першої інстанції не враховано
обопільну позицію сторін щодо
присудження гаража позивачу ОСОБА_2

Зважаючи на доводи апеляційних скарг
обох сторін, неподільність цієї речі як
об'єкта нерухомості, колегія суддів
дійшла висновку, що спірний гараж
слід присудити ОСОБА_2

Водночас з метою забезпечення
рівності часток сторін у спільній
сумісній власності, дотримання балансу
їх інтересів та приймаючи до уваги
існування в натурі майна (предметів
домашнього вжитку), що є предметом
розподілу, колегія суддів дійшла
висновку, що меблі та побутову техніку,
вказані ОСОБА_1 у зустрічній позовній
заяві, слід присудити йому, а саме, -
набір меблів для гостинної кімнати
вартістю 1000 грн., комплект меблів для
гостинної кімнати виготовлений на
замовлення вартістю 1000 грн., кухонний
комбайн «Браун» вартістю 1800 грн.,
телевізор «SHIVAKI» вартістю 600 грн.,
фотоапарат «SONY» вартістю 1800 грн., DVD
плеєр вартістю 500 грн., мікрохвильову
піч марки «LG» вартістю 750 грн.,
електром'ясорубку вартістю 1100 грн., а
також автомобільний причіп вартістю 1200
грн., та кошти, виручені від реалізації
автомобіля «Фольксваген» в сумі 23970
грн., всього на суму 33720 грн.

В порядку поділу майна слід визнати за
ОСОБА_2 право власності на телевізор
«Філіпс» вартістю 1850 грн.,
відеомагнітофон «LG» вартістю 600 грн.,
набір меблів вартістю 2850 грн., набір
м'яких меблів вартістю 2915 грн., набір
меблів для дитячої кімнати зі
супутниковою антеною, тюнером та
телевізором «JVS» вартістю 2420 грн., набір
меблів для кухні «Мальва» вартістю 1320
грн., гараж в кооперативі
«Автомобіліст» вартістю 21600 грн., а
також вартість поліпшень квартири в
сумі 5200 грн., всього на суму 38755 грн.

Колегія суддів визнає за можливе
відступити від принципу рівності
часток сторін у майні з огляду на їх
неістотну різницю, проживання з ОСОБА_2
неповнолітнього сина сторін, а також
відмову від отримання компенсації
ОСОБА_1

В порядку ч.ч.1,5 ст. 88 ЦПК України слід
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
442,58 грн. понесених судових витрат
пропорційно до задоволеної частини
позову (952 грн. х 46,59%), з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 за зустрічним позовом -
337,20 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 25 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 та зустрічний позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку поділу майна визнати за
ОСОБА_2 право власності на телевізор
«Філіпс» вартістю 1850 грн.,
відеомагнітофон «LG» вартістю 600 грн.,
набір меблів вартістю 2850 грн., набір
м'яких меблів вартістю 2915 грн., набір
меблів для дитячої кімнати зі
супутниковою антеною, тюнером та
телевізором «JVS» вартістю 2420 грн., набір
меблів для кухні «Мальва» вартістю 1320
грн., гараж в кооперативі
«Автомобіліст» вартістю 21600 грн., а
також вартість поліпшень квартири в
сумі 5200 грн., а всього на суму 33555 грн.

В порядку поділу майна визнати за
ОСОБА_1 автомобільний причіп вартістю
1200 грн., набір меблів для гостинної
кімнати вартістю 1000 грн., комплект
меблів для гостинної кімнати,
виготовлений під замовлення, вартістю
1000 грн., кухонний комбайн «Браун»
вартістю 1800 грн., DVD плеєр вартістю 500
грн., мікрохвильову піч «LG» вартістю 750
грн., електром'ясорубку вартістю 1100
грн., та кошти, виручені від реалізації
автомобіля «Фольксваген» державний
номер НОМЕР_1 в сумі 23970 грн., а всього на
суму 33720 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
380,80 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
337,20 грн. понесених судових витрат.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції: Сеньков
О.Г. Провадження №
22-ц/792/802/13

Доповідач: Грох Л.М.

Категорія: 5