Справа № 495/2564/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_3 виданий 26.07.1999 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №
22 від 23.04.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/2564/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за
борговою розпискою

В С Т А Н О В И В:

07.04.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості за борговою розпискою.

Так, позивач просить суд стягнути на
його користь з відповідача:

- борг у сумі 6 000 дол. США;

- суму судового збору у розмірі 674,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.04.2013
року ОСОБА_3 під розписку позичила у
ОСОБА_1 гроші в сумі 6 000 дол. США та
зобов'язалась повернути їх до 26.03.2014
року. Між тим, 6 000 дол. США, згідно із
розпискою, залишені неповернутими
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і по даний час.

В судових засіданнях ОСОБА_1 заявлені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні 19.06.2014 року заявлені ОСОБА_1
позовні вимоги визнав та зазначив, що
ОСОБА_3 не відмовляється від повернення
боргу в розмірі 6 000 дол. США на користь
ОСОБА_1 і зобов'язується його повернути.

В свою чергу, представником ОСОБА_3 в
судовому засіданні 19.06.2014 року подано
до суду заяву, згідно з якою він просить
під час винесення рішення суду за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за борговою розпискою
вирішити питання про надання
відстрочки виконання рішення суду
строком у 5 місяців.

ОСОБА_1 проти задоволення такої заяви
представника відповідача та
відстрочення виконання рішення суду
заперечував.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, заслухавши в судових
засіданнях пояснення учасників
судового процесу, суд дійшов до
наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за борговою розпискою.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
відповідно до розписки від 04.04.2013 року,
що виконана рукописом, ОСОБА_3 отримала
у борг від ОСОБА_1 4 000 дол. США.

Згідно із другою розпискою, що виконана
рукописом, ОСОБА_3 зобов'язалася
повернути борг ОСОБА_1 в розмірі 6 000 дол.
США на протязі 10 днів, до 26.03.2014 року.

Таким чином, між сторонами виникли
правовідносини, що витікають з
договору позики, які регулюються
нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК
України).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_3 в порушення зазначених вище
норм чинного законодавства та
написаних власноруч і без примушення
розписок, не повернула ОСОБА_1 грошові
кошти в розмірі 6 000 дол. США до сих пір, у
зв'язку з чим така сума підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача в примусовому порядку.

Крім того, на вимогу суду ОСОБА_1 було
представлено для огляду оригінали
розписок, які, по-перше, повністю
відповідають їх копіям, наявним в
матеріалах справи, а, по-друге, свідчать
про те, що ОСОБА_3 дійсно позичені гроші
ОСОБА_1 не повернула.

Більш того, як було вище зазначено,
представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні заявлені ОСОБА_1 позовні
вимоги визнав та зазначив, що ОСОБА_3 не
відмовляється від повернення боргу в
розмірі 6 000 дол. США на користь ОСОБА_1 і
зобов'язується його повернути.

Згідно із ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 4 статті 174
Цивільного процесуального кодексу
України, у разі визнання відповідачем
позову, суд за наявності до того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Враховуючи вищезазначені обставини,
норми чинного законодавства та той
факт, що відповідач позов визнав, суд
дійшов до висновку про законність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за борговою
розпискою, у зв'язку з чим такий позов
підлягає задоволенню.

Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, з
відповідача на користь позивача також
підлягають стягненню судові витрати за
розгляд позовної заяви.

Крім того, як було вище зазначено,
представник ОСОБА_3 у поданій до суду
заяві з позовом ОСОБА_1 погодився, але
просив надати відстрочку виконання
рішення суду строком на п'ять місяців,
посилаючись на тяжке фінансове
(матеріальне) становище ОСОБА_3,
напружену обстановку в країні та той
факт, що вона не відмовляється від
своїх зобов'язань по погашенню
заборгованості та зобов'язується її
погасити.

Згідно із ст.217 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, надати
відстрочку або розстрочку виконання,
вжити заходів для забезпечення його
виконання, про що зазначаю в рішенні.

Відповідно до ст.373 Цивільного
процесуального кодексу України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення в судовому
засіданні з викликом сторін і у
виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

За змістом вказаної статті, підставою
для відстрочення або розстрочки
рішення суду є обставини, що утруднюють
виконання такого рішення.

Крім того, вирішуючи питання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, які б свідчили про можливість
надання відповідачу відстрочки або
розстрочки виконання судового рішення.

Враховуючи визнання відповідачем
позову, його матеріальний стан та
наміри і зобов'язання щодо погашення
заборгованості, суд вважає за можливе
частково задовольнити заяву
представника ОСОБА_3 про надання їй
відстрочки та відстрочити виконання
рішення суду на три місяці.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 510, 525, 526, 530, 612,
1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 157, 174, 197, 208, 209, 212-215, 217,
218, 373 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за борговою
розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг в
сумі 6 000 (шість тисяч) доларів США,
сплачений судовий збір за розгляд
позовної заяви в сумі 674 (шістсот
сімдесят чотири) гривні 40 (сорок)
копійок.

Відстрочити виконання рішення суду на
три місяці - до 19.09.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко