КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/362/14-ц
Провадження №2/319/121/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
смт
Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді
Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання
Поньці Н.А.,

з участю представника позивача
Зікія В.Г.,

відповідача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
Гладнєва Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Куйбишевського
районного суду Запорізької області
цивільну справу за позовною заявою
селянського фермерського господарства
«Славутич» (далі - СФГ «Славутич») до
ОСОБА_2, треті особи - приватний
нотаріус Пологівського нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_4,
відділ державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції Запорізької області (далі -
відділ ДВС) про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню,
-

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 3 статті 209
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) в судовому
засіданні 03 червня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

10 квітня 2014 року СФГ «Славутич» в особі
голови господарства Брезицького А.Д.
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню, посилаючись
на те, що 25 березня 2014 року приватним
нотаріусом ОСОБА_4 було вчинено
виконавчий напис №450, яким на підставі
договору позики від 03 грудня 2012 року,
укладеного між сторонами,
запропоновано стягнути з СФГ
«Славутич» на користь відповідача
боргу в сумі 203200 грн..

Представником СФГ «Славутич» вказано
на те, що приватним нотаріусом
виконавчий напис видано незаконно, він
не підлягає виконанню, оскільки
виданий з порушенням норм чинного
законодавства.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги
підтримав, прохав позов задовольнити,
надав судові відповідні пояснення.
Зокрема, пояснив, що виконавчий напис
не підлягає виконанню, оскільки при
його вчиненні нотаріус не перевірив
подання документів на підтвердження
безспірності заборгованості боржника
перед стягувачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, посилаючись на те, що 03
грудня 2012 року між ним та СФГ
«Славутич» в особі голови господарства
Брезицького А.Д. було укладено
нотаріально посвідчений договір
позики, згідно якого ОСОБА_2 передав
позичальникові грошові кошти у сумі
200000 грн. - еквівалент 24200 доларів США. У
строк до 03 грудня 2013 року позичальник
не повернув таку ж суму грошових
коштів, у зв'язку з чим ОСОБА_2
скористався своїм правом пред'явити
договір до стягнення в примусовому
порядку шляхом вчинення виконавчого
напису нотаріуса, якому надав всі
необхідні документи на підтвердження
безспірності заборгованості боржника
перед стягувачем.

Третя особа - приватний нотаріус
Пологівського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_4, будучи
повідомленою належним чином про час і
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилась, надала письмові
пояснення. Судом, з врахуванням думки
осіб, які беруть участь у справі, було
задовлено клопотання третьої особи про
розгляд справи без її участі, що
узгоджується із приписами стст.27,158 ЦПК
України (а.с.39,61,62).

У письмових поясненнях третя особа
зазначила, що вчинений нею 25 березня 2014
року за реєстровим №450 виконавчий
напис відносно стягнення з СФГ
«Славутич» боргу перед ОСОБА_2 є
законним, а тому позов задоволенню не
підлягає. Так, 03 грудня 2012 року
нотаріусом по реєстровому №2349 був
посвідчений договір позики грошових
коштів між сторонами по даній справі.
Згідно умов договору невід'ємною його
частиною є боргова розписка, яка
написана позичальником і разом з
договором позики також є документом,
який підтверджує боргові обов'язки
позичальника. В обумовлені договором
позики строки повернення боргу з боку
позичальника не відбулося, а тому
станом на 25 березня 2014 року - день
вчинення виконавчого напису, ОСОБА_2
пред'явив оригінал нотаріально
посвідченого договору позики з
невід'ємною його частиною - борговою
розпискою. Вказані документи
підтверджували безспірність
заборгованості боржника перед
стягувачем, а тому на них нотаріусом
був вчинений виконавчий напис для
стягнення грошової суми від боржника.
До того ж, 12 березня 2014 року на
виконання умов договору позики ОСОБА_2
передав свою заяву на ім'я позичальника
з вимогою повернути борг, яка
нотаріусом двічі надсилалась на адресу
СФГ «Славутич», зазначену у договорі.

Представник третьої особи відділу ДВС
Гладнєв Г.А. в судовому засіданні
підтримав позицію відповідача та іншої
третьої особи. Пояснив, що 29 березня 2014
року ОСОБА_2 була подана заява про
примусове виконання. Постановою
державного виконавця від 31 березня 2014
року було відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
нипису №450, виданого 25 березня 2014 року
приватним нотаріусом Пологівського
районного нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_4 про
стягнення з СФГ «Славутич» на користь
ОСОБА_2 боргу у сумі 203200 грн.. У
визначений державним виконавцем строк
боржник добровільно не виконав
виконавчий напис, так само його не
виконав і на час розгляду даної справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
третіх осіб та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них докази, вважає, що
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

03 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та СФГ
«Славутич» в особі голови господарства
Брезицького А.Д. було укладено договір
позики грошей (далі - Договір),
посвідчений приватним нотаріусом
Пологівського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_4, згідно
якого ОСОБА_2 передав СФГ «Славутич»
грошові кошти у сумі 200000 грн. -
еквівалент 24200 доларів США. Позичальник
зобов'язався повернути позикодавцеві
таку ж суму грошових коштів у строк до 03
грудня 2013 року (а.с.63).

На підтвердження факту укладання
Договору Брезицький А.Д., як
представник позичальника, видав
письмову розписку про одержання
вказаної суми грошових коштів від
позикодавця, яка є невід'ємною частиною
цього договору та є борговим
документом (а.с.64).

Сторони визначили умови виконання
позичальником зобов'язання повернути
позикодавцеві грошові кошти, а саме,
позикодавець після одержання грошей
повинен видати письмову розписку
позичальнику про підтвердження факту
розрахунку з ним, що відповідає вимогам
статті 545 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), та повернути йому
борговий документ - розсипку та
Договір.

Умови Договору щодо строків та порядку
повернення грошових коштів
позичальником виконані не були, у
зв'язку з чим 12 березня 2014 року
позикодавець ОСОБА_2 скористався своїм
правом пред'явити Договір до стягнення
в примусовому порядку шляхом вчинення
виконавчого напису нотаріуса. (а.с.46).

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється стст.87,88 Закону
України «Про нотаріат», Переліком
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року
№296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України
«Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно з п.п.1.1-1.2 глави 16 Порядку для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість, або на правочинах, що
передбачають звернення стягнення на
майно на підставі виконавчих написів.
Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Так, п.1 Переліку встановлено, що для
одержання виконавчого напису
подаються: а) оригінал нотаріально
посвідченої угоди, що передбачає
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно; б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Крім того п.2.1 глави 16 Порядку
встановлено, що для вчинення
виконавчого напису стягувачем або його
уповноваженим представником нотаріусу
подається заява, у якій, зокрема, мають
бути зазначені: відомості про
найменування і місце проживання або
місцезнаходження стягувача та
боржника; дата і місце народження
боржника - фізичної особи, місце його
роботи; номери рахунків у банках,
кредитних установах, код за ЄДРПОУ для
юридичної особи; строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню, або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо.

Отже, в основі вчинення вказаної
нотаріальної дії лежить факт
безспірності певної заборгованості.

Документом, що встановлює прострочення
виконання зобов'язання за нотаріально
посвідченим договором, є заява
стягувача про прострочення платежу,
передана боржнику безпосередньо
стягувачем або надіслана боржникові
поштою зі зворотним повідомленням, або
передана через нотаріуса в порядку,
передбаченому ст.84 Закону України «Про
нотаріат».

Заява позикодавця ОСОБА_2 про
прострочення платежу через приватного
нотаріуса Пологівського нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_4
двічі - 12 березня 2014 року та 18 березня 2014
року надсилалася позичальнику СФГ
«Славутич» в особі голови господарства
Брезицького А.Д. поштою зі зворотним
повідомленням на адресу, зазначену у
Договорі. Позитивну відповідь на дану
заяву зі сторони позичальника у строки,
встановлені позикодавцем у цій заяві,
не було одержано. Від отримання
поштової заказної кореспонденції
голова СФГ «Славутич» Брезицький А.Д.
відмовився без наявності для цього
об'єктивних причин, про що свідчить
документ поштової установи (а.с.40-47,63-64).

25 березня 2014 року приватним нотаріусом
Пологівського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_4, за
наявності пред'явленого ОСОБА_2
оригіналу нотаріально посвідченого
Договору з невід'ємною його частиною -
борговою розпискою, було вчинено
виконавчий напис №450, яким
запропоновано стягнути з СФГ
«Славутич» на користь ОСОБА_2 борг у
сумі 203200 грн. (а.с.64 зворотна сторона).

На переконання суду, доводи позивача
про те, що виконавчий напис не підлягає
виконанню, оскільки при його вчиненні
нотаріус не перевірив подання
документів на підтвердження
безспірності заборгованості боржника
перед стягувачем, є безпідставними.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що нотаріус дотримався
порядку вчинення виконавчого напису, а
тому відсутні законні підстави для
задоволення позовних вимог СФГ
«Славутич».

Оскільки СФГ «Славутич» в задоволенні
позову відмовлено, тому відповідно до
ст.88 ЦПК України понесені ним судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись стст.87-91 Закону України
«Про нотаріат», гл.16 «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року
№296/5, «Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№1172, стст.10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову селянського
фермерського господарства «Славутич»
до ОСОБА_2, треті особи - приватний
нотаріус Пологівського нотаріального
округу Запорізької області ОСОБА_4,
відділ державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції Запорізької області про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, - відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр