Справа № 466/1993/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Свірідової В.В.

при секретарі Піцик
О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1-ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання таким, що втратив право
користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду 28 березня 2014 року з
позовом до ОСОБА_5 в якому просять
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням.

В обгрунтування позовних вимог
позивачі покликаються на те, що
квартира, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 не приватизована, в ній
зареєстровані та проживають ОСОБА_1
(невістка основного квартиронаймача),
ОСОБА_4 (внучка основного
квартиронаймача) та ОСОБА_3 (син
основного квартиронаймача). Основний
квартиронаймач, ОСОБА_8, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був
зареєстрований по АДРЕСА_1 до 23 березня
1993 року та був виписаний 1993 року в
будинок дитини № 1 в місті Львові.На
сьогоднішній день місце знаходження
відповідача невідоме, відповідач на
протязі більше ніж 20 років не
з'являється за адресою, де проживав
раніше, тобто у АДРЕСА_1 та вказаною
квартирою не цікавиться.

В квартирі не залишились проживати
інші члени сім'ї ОСОБА_5, право
користування спільним приміщенням при
відсутності в такому понад
встановлений законом термін за ним не
зберігається, а відтак право на
отримання житла ним може бути
реалізовано на загальних підставах
після закінчення терміну перебування в
державному дитячому закладі.

2007 року відповідач став повнолітнім,
очевидно що покинув будинок дитини та
міг повернутись до квартири однак,
цього не зробив та квартирою не
цікавиться.

Жодних речей відповідача в квартирі на
даний час немає, ніяких перешкод в
користуванні квартирою позивачі не
чинять. Крім того, всі фактичні витрати
з утримання житлового приміщення
несуть позивачі, відповідач в свою
чергу не бере жодної участі в оплаті
послуг, пов'язаних з утриманням даного
житла.Факт не проживання відповідача у
спірному житлі підтверджується актом
№ 26 від 17.03.2014р., затвердженим
директором ЛКП «Тополя - 406».

Оскільки відповідач з 1993 року в
квартирі не проживає, після закінчення
терміну перебування в державному
дитячому закладі за адресою свого
останнього місця проживання АДРЕСА_1 не
з'являвся та про будь-які поважні
причини, через які він не з'являється та
не користується даним житлом він
нікого не повідомляв, а тому відповідач
втратив право на користування даним
житловим приміщенням.

Позивачі та представник позивача
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали, надавши суду
аналогічні пояснення, зазначені у
позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився повторно, хоча судом про
час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений через
засоби масової інформації, про що
свідчать долучені до матеріалів
справи газети.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України,
за згодою позивачів та представника
позивача, суд розглядає справу в
заочному порядку.

Заслухавши пояснення позивачів та
представника позивача, вивчивши та
дослідивши об'єктивні докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
зареєстровані та проживають у квартирі
АДРЕСА_1

Факт відсутності відповідача за місцем
реєстрації з 1993 року підтверджується
актом № 26 від 17.03.2014 року, складеним
майстрами по експлуатації з ЛКП
«Тополя-406» гр. ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 за участю свідків ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, та який затверджено директором
ЛКП «Тополя-406» Т. Гнида, а також
довідкою з місця проживання про склад
сім'ї і прописки № 879 виданою ЛКП
«Тополя - 406» 14 березня 2014 року.

Як вбачається з листа Шевченківського
РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській
області від 26.03.2014р. за вих. № 16/13-2395,
скарги чи заяви гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
щодо перешкод в користуванні житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 в
Шевченківський РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області не поступали.

Позивачі вважають, що відповідач
втратив право на користування жилим
приміщенням, оскільки без поважних
причин не проживає в квартирі понад
встановлені законом строки та не
виконує обов'язків щодо квартири.

Відповідно до ст. 71 ч. 1 Житлового
кодексу України при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання втратившим право
на користування житловим приміщенням є
підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.10, 11,15, 60, 61,169, 209, 212, 213-215,
218, 224-227 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК
України суд,

ВИРІШИВ :

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його ухвалив по заяві
відповідача, поданою протягом 10 днів з
часу отримання копії рішення.

Суддя: В. В. Свірідова