У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Умнової
О.В., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
стороні позивача - Друга
Кіровоградська державна нотаріальна
контора, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача - приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання заповіту недійсним, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_5 про визнання заповіту
недійсним, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, яка була
його тіткою. Після смерті останньої
відкрилася спадщина на належне їй
майно, зокрема: житловий будинок та
надвірні будівлі, що розташовані
АДРЕСА_1

Померла останні роки хворіла на ряд
тяжких захворювань, і починаючи з 2006
року від її доглядав, постійно
піклувався про неї. В квітні 2008 року, на
період його відрядження, догляд за
лежачою тіткою здійснювала відповідач
по справі, яка була колишньою дружиною
брата.

У липні 2008 року позивач звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та отримання
свідоцтва на спадкове майно, проте від
нотаріуса дізнався, що 08 квітня 2008 року
був складений та посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 заповіт на
ім'я ОСОБА_5

Позивач вважає, що ОСОБА_10 на момент
підписання заповіту хворіла на тяжкі
захворювання, вживала медичні
препарати, які могли впливати на стан
її свідомості, а відповідно не могла в
повній мірі усвідомлювати значення
своїх дій в момент підписання заповіту,
а відповідач користуючись безпорадним
станом хворої, спонукала її скласти
заповіт на свою користь.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 14 січня 2009 року
позовні вимоги задоволено, визнано
недійним заповіт від імені ОСОБА_8,
посвідчений приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 08 квітня
2008 року.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 19 травня
2009 року, рішення суду першої інстанції
скасовано у зв'язку з неповнотою
встановлених обставин, а справу
направлено на новий розгляд.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2011 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Кіровоградської області від 13
грудня 2011 року, позовні вимоги
задоволено, визнано недійним заповіт
від імені ОСОБА_8, посвідчений
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_9 08
квітня 2008 року.

12 квітня 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
Кіровського районного суду м.
Кіровограда із заявою про перегляд
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 08 серпня 2012 року
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 липня 2011 року
скасовано у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 березня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено,
визнано заповіт, складений від імені
ОСОБА_8 та посвідчений приватним
нотаріусом Кіровоградського
нотаріального округу ОСОБА_9 08 квітня
2008 року недійсним.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 березня
2014 року та залишити в силі рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26 листопада 2013
року, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Кіровоградської
області від 12 березня 2014 року, оскільки
судове рішення законне та
обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про задоволення
позовних вимог, правильно застосувавши
положення ст. ст. 225, 1257 ЦК України,
виходив з того, що на момент укладення
та посвідчення спірного заповіту,
ОСОБА_8 не могла розуміти значення
своїх дій і розумно керувати ними, що
підтверджується актом посмертної
судово-психіатричної експертизи від 09
грудня 2008 року та актом додаткової
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 11 січня 2011 року, а
подання відповідачем нових доказів, а
саме: акту посмертної
судово-психіатричної експертизи від 12
березня 2013 року та висновку повторної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 07 листопада 2013 року
відносно ОСОБА_8, не є нововиявленими
обставинами, відповідно до ст. 361 ЦПК
України.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом апеляційної інстанції норм
процессуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Кафідова

О.С. Ткачук

О.В. Умнова