Головуючий суду 1 інстанції - Шапутько
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 406/7397/13-ц
Провадження № 22ц/782/1622/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Темнікової В.І., Ступіної Я.Ю.

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 14 березня 2014
року

у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
шкоди у зв'язку із залиттям квартири,
третя особа - комунальне підприємство
«Алчевське житлово-експлуатаційне
об'єднання»,,-

в с т а н
о в и л а:

У вересні 2013 року позивачі звернулися
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення шкоди у зв'язку із залиттям
квартири, в обґрунтування якого
вказали, що 28.07.2013 року та 29.07.2013 року
відбулося залиття квартири позивачів з
вини відповідача, що зафіксовано в
актах від 31.07.2013 року та від 27.08.2013 року.
При цьому в акті від 31.07.2013 року
зазначено, що причину залиття
встановити неможливо, оскільки після
залиття квартири позивачів відповідач
ОСОБА_4 не допустив членів комісії до
своєї квартири для огляду і лише через
дві доби після відключення постачання
холодної води - 30.07.2013 року відповідач
дозволив оглянути його квартиру.
Згідно кошторису вартість
ремонтно-будівельних робіт у зв'язку з
залиттям квартири позивачів складає 2095
грн. Також позивачі зазначили, що
внаслідок залиття їх квартири їм
завдана моральна шкода. В
добровільному порядку відповідач не
бажає відшкодувати завдану залиттям
квартири шкоду.

Під час судового розгляду позивачі
уточнили позовні вимоги та просили суд
стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 918 грн.,
в рахунок відшкодування моральної
шкоди 2000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Алчевського міського суду
Луганської області від 13 березня 2014
року прийнято відмову ОСОБА_3 від
позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
шкоди у зв'язку із залиттям квартири і
провадження у справі в цій частині
закрито.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 14 березня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
шкоди у зв'язку із залиттям квартири
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3
просять рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час і місце повідомлені
належним чином і в установленому
законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із
позовом про відшкодування шкоди,
завданої залиттям квартири. Під час
розгляду справи в суді першої
інстанції, позивачем ОСОБА_3 була
подана заява про відмову від позовних
вимог. Ухвалою Алчевського міського
суду Луганської області від 13 березня
2014 року прийнято відмову ОСОБА_3 від
позову до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
шкоди у зв'язку із залиттям квартири і
провадження у справі в цій частині
закрито.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 14 березня 2014
року, яке оскаржується, у задоволенні
позовних вимог про стягнення шкоди у
зв'язку із залиттям квартири
відмовлено саме ОСОБА_2.

Таким чином, будь-які питання щодо прав
та обов'язків ОСОБА_3 судом під час
ухвалення рішення не вирішувалися, а
отже дане рішення не порушує її прав.

За таких обставин, вимоги апеляційної
скарги ОСОБА_3 про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у
повному обсязі не підлягають
задоволенню, оскільки згідно ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
вимог цього кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі, а рішення суду стосовно ОСОБА_3
не прийнято в установленому законом
порядку, так як остання відмовилася від
позовних вимог і ця відмова прийнята
судом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не надано
належних, допустимих та достатніх
доказів щодо наявності вини
відповідачів у спричиненої позивачам
шкоди, причинно-наслідкового зв'язку
між діями відповідачів та спричиненою
майну позивачів шкодою.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів судом міститься в ч. 2
статті 16 ЦК України і одним із способів
є відшкодування майнової шкоди та
моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків, у результаті
порушення її цивільного права, має
право на її відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішенням, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

В частині 2 статті 1166 ЦК України
зазначено, що особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Цивільне законодавство в деліктних
зобов'язаннях передбачає презумпцію
вини. Якщо в процесі розгляду справи
зазначена презумпція не спростована,
то вона є юридичною підставою для
висновку про наявність вини
заподіювача шкоди. Системний аналіз
зазначених норм права свідчить про, що
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою КМУ № 45 від
24.01.2006 року, власник квартири
зобов'язаний, зокрема, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання, не
допускати виконання робіт та інших дій,
що викликають псування приміщень,
приладів та обладнання будинку,
порушують умови проживання громадян.

Статтею 151 ЖК України також
передбачено, що громадяни, які мають у
приватній власності жилий будинок
(квартиру), зобов'язані забезпечувати
його схоронність, проводити за свій
рахунок поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку при домову
територію.

Тобто, власник квартири зобов'язаний
забезпечувати належний контроль за
станом технічного обладнання,
встановленого у належній йому квартирі
та запобігати можливим пошкодженням
технічного обладнання, які можуть
призвести до спричинення шкоди іншим
власникам жилих приміщень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
проживає у квартирі АДРЕСА_1 і є
власником зазначеної квартири, на
підставі свідоцтва про право
власності, виданого Управлінням
економіки, ринкових відносин та
інвестицій Алчеської міської ради,
згідно розпорядження № 2239 від 19 грудня
2006 року. Також власником зазначеної
квартири є ОСОБА_3 (а.с. 13).

Відповідачі проживають в АДРЕСА_2, яка
розташована поверхом вище квартири
позивачки (на дев'ятому поверсі) і є
власниками зазначеної квартири.

Як вбачається із матеріалів справи, 28
липня 2013 року відбулося залиття
квартири позивачки. Сам факт залиття
квартири позивача відповідачами не
оспорювався та підтверджується також
актом обстеження квартири від 31 липня
2013 року, показаннями свідків ОСОБА_6,
яка є сусідкою, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
які є працівниками КП «Алчевське
житлово-експлуатаційне об'єднання».

Позивачка на підтвердження обставин
справи надала суду акт обстеження
квартири від 31 липня 2013 року, який
складений комісією
Житлово-експлуатаційного управління №
6, в якому зазначено, що 28.07.2013 року
сталося залиття холодною водою кухні
квартири АДРЕСА_1, внаслідок якого
ушкоджені: стеля (гіпсокартон), стіна
(кафель) - потьоки, підлога (лінолеум),
вікно (відкос) шпаклівка, залита
електропроводка. Причину залиття
встановити не представляється
можливим, так як мешканець вище
розташованої квартири надав доступ для
обстеження своєї квартири 30.07.2013 року -
через дві доби після відключення
холодного водопостачання по стояку
аварійною службою КП „АЖЕО". Під час
обстеження сантехнічного обладнання у
квартирі № 71 було встановлено: труби
холодного водопостачання і розводка
пластикові у задовільному стані,
унітаз не закріплений болтами, манжет
відсутній, бачок знаходиться в
неробочому стані, шланг на бачок не
закріплений. В кухні установлена без
дозвільних документів газова
турбована колонка, яка знаходиться під
тиском холодної води, гнучкий шланг
гарячої води закольцований, гайка
гнучкого шлангу лопнутая. Комісія
рекомендувала власнику квартири № 71
узаконить установку газової
турбованої колонки, усунути вище
перелічені недоліки, які могли стати
причиною залиття, здійснити часткові
ремонтно-відновлювальні роботи в
квартирі № 67. Акт про залиття від 31
липня 2013 року підписаний членами
комісії.

В цьому акті ОСОБА_4 зазначено, що
зазначені в акті причини залиття
вважає неправдивими. Колонка під
тиском не була (води), запірна арматура
знаходилася в відмінному стані, що
зафіксовано водоканалом; роль манжета
виконувала замазка С3-13, шланг на бачку
закріплений; турбована колонка
знаходилася на той час в оформленні;
приїхав з м. Севастополь 29.07.2013 року о 22
год., допуск до квартири надав 30.07.2013
року, комісію привів сам; 28.07.2013 року та
в наступні дні в м. Алчевську був дощ.

Однак, посилання відповідача ОСОБА_4 на
те, що залиття квартири позивача
відбулося в дні коли в м. Алчевську був
дощ не заслуговує на увагу, оскільки на
підтвердження цих обставин апелянтом
ніяких доказів надано не було.

Посилання відповідача на те, що залиття
квартири позивача сталося із-за течі
даху не відповідає матеріалам справи,
оскільки свіжих слідів залиття
квартири відповідачів при обстеженні
комісією установлено не було. Оскільки
комісією не встановлено свіжих слідів
залиття квартири відповідачів, які
проживають на дев'ятому поверсі, в
липні 2013 року із-за течі кровлі, тому
відсутні підставі для висновку про
те, що залиття квартири позивача, який
проживає поверхом нижче сталося із-за
поганого стану даху.

Колегія суддів не приймає до уваги акт
від 31.07.2013 року, складений працівниками
ЖЕУ № 6 та затверджений в.о. начальника
ЖЕУ № 6, в якому зазначено, що в 2004 році
зусиллями власника квартири № 71 із
матеріалів КП «АЖЕО» зроблено поточний
ремонт даху над зазначеною квартирою,
на момент обстеження крівельне
покриття знаходиться в незадовільному
стані, частково зірвано, маються
тріщини, відшарування шару покриття
даху від залізобетонних парапетів та
димовентиляційних труб, місцями
відсутні оцинковані відливи парапетів,
на крівельному матеріалі виявлені
сліди цементного розчину, оскільки він
не стосується обставин залиття
позивача, яке сталося 28.07.2013 року.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що
залиття квартири позивача відбулося
під час коли були дощі і в кухні вода з
даху текла по зовнішній стороні стени,
а потім потрапляла до квартири
позивача через тріщину в стіні над її
вікном, про що свідчать потьоки на
віконних відкосах не заслуговує на
увагу, так як відповідачами не було
надано суду належних доказів, як це
передбачено ст. 10,60 ЦПК України, на
підтвердження цих обставин. Також ними
не заявлялися клопотання про
призначення експертизи на
підтвердження зазначених вище
обставин залиття квартири позивача.
Фактично дані ствердження відповідача
носять голослівний характер

Пояснення же відповідачів не можуть
бути доказами по справі, оскільки
згідно ст. 57 ЦПК України, що доказом у
справі є пояснення сторін, третіх осіб
та їх представників, допитаних як
свідків, а зазначені вище пояснення
відповідача, які отримані не за
процедурою допиту свідків (ст. 184 ЦПК
України) не можуть використовуватися
як засіб доказування.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на акт
обстеження квартири відповідачів від 30
липня 2013 року, який складений комісією
Житлово-експлуатаційного управління №
6, за зверненням відповідача в якому
зазначено, що на момент обстеження в
квартирі АДРЕСА_2 килим на кухні сухий,
під лінолеумом сухо, під мийкою течі не
виявлено, унітаз не закріплений
болтами, відсутній манжет, бачок в
неробочому стані, шланг на бачок не
закріплений, під унітазом лежить
ганчірка, на кухні установлена без
дозвільних документів газова
турбована колонка, підвід холодної
води на колонку закольцований гнучким
шлангом з відводом гарячої води, гайка
гучного шлангу лопнута, суд не приймає
до уваги, оскільки акт складений через
два дні після залиття і не може
свідчить про обставини які були станом
на час залиття в квартири відповідачів,
а саме щодо наявності або відсутності
води на підлозі в квартирі
відповідачів саме в день залиття.

Посилання відповідача на те, що менш
ніж за добу не можливо просушити килим,
а тим паче підлогу під лінолеумом, які
заливало дві доби підряд не
заслуговують на увагу, як на підставу
для звільнення відповідачів від
відповідальності за залиття квартири,
так як факт залиття саме з квартири
відповідачів підтверджується іншими
доказами, а саме: із журналу реєстрації
заявок (аварійна служба) КП «АЖЕО» та
інформації з питань звернення громадян
№ 01-698 від 12.08.2013 року, наданою
начальником аварійної служби КП
«АЖЕО», вбачається, що 28.07.2013 року о 18
год. 10 хв. та 29.07.2013 року о 17 год. 05 хв.
отримана заявка на виклик аварійної
служби у зв'язку з тим, що квартиру
АДРЕСА_1 затоплює квартира № 71,
власників якої немає.

Згідно показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на підставі
заявки по стояку квартир АДРЕСА_2
здійснювалося перекриття постачання
холодної води та після цього відразу
вода в квартирі позивача припинялась
текти.

Зазначені вище обставини свідчать про
те, що залиття квартири позивача
пов'язане із системою холодного
водопостачання і що вода надходила
саме з квартири, яка розташована над
квартирою позивачів.

Також відповідачами не було надано
суду доказів того, що після залиття
квартири позивача, чи раніше
хто-небудь із сторін звертався до
експлуатуючої будинок організації зі
скаргами на несправність трубопроводу
холодного водопостачання між
квартирами сторін, що після залиття
квартири були проведені ремонтні
роботи трубопроводу холодного
водопостачання в перекритті будинку
між квартирами сторін.

Крім того, як вбачається із пояснень
свідка ОСОБА_6, яка є сусідкою та яка
перебувала в квартирі відповідачів
саме 28 липня 2013 року, в квартирі
відповідачів на кухні під раковиною
лежала ганчірка насичена водою. Втім,
із пояснень відповідача вбачається, що
на той час в квартирі відповідачів
нікого не було, так як ОСОБА_4 разом з
дружиною та донькою виїхав на
відпочинок до Криму, але після
повідомлення про залиття нижче
розташованої квартири перервали
відпустку та повернулися додому.

Отже зазначені показання свідка
спростовують пояснення ОСОБА_13 про те,
що в квартирі була відсутня вода на
підлозі.

Колегія суддів не приймає до уваги
письмові пояснення сусідів ОСОБА_14,
ОСОБА_15 із квартир відповідно АДРЕСА_3
які знаходяться на а.с. 71, оскільки ці
пояснення належним чином не оформлені,
так в кінці пояснень зазначено: „ з
моїх слів записано вірно" і стоїть
підпис, без зазначення прізвища імені
по батькові, притому що зазначено двох
осіб.

Зазначене свідчить про те, що
відповідачі в порушення вимог діючого
законодавства не забезпечили належне
утримання своєї квартири, внаслідок
чого сталося залиття квартири
позивачів, в супереч вимог ст. 60 ЦПК
України не надали суду жодного доказу
на підтвердження тих фактів, на які
вони посилаються, як на можливу причину
залиття квартири позивача, а також не
просили призначити по справі
експертизу для встановлення причин
залиття квартири позивача.

В силу же ст. 1166 ЦК України саме на
відповідача покладено обов'язок
доведення відсутності його вини в
завданні шкоди позивачу, позивач же
доказує лише наявність шкоди та її
розмір.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
170/09122013 від 16.12.2013 року вартість
ремонтно-відновлювальних робіт в
результаті залиття в квартирі АДРЕСА_1
складає 918 грн.

Однак, як вже зазначалося вище
власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2,
ОСОБА_3, які мають право на
відшкодування шкоди у розмірі ? частини
кожна.

ОСОБА_3 же під час розгляду справи в
суді відмовилася від позовних вимог і
провадження по справі в цій частині
закрито.

Отже, позивач ОСОБА_2 має право на
стягнення з відповідачів майнової
шкоди, у зв'язку із залиттям квартири в
сумі 459 грн., яка становить половину від
суми зазначеної у висновку судової
будівельно-технічної експертизи (918
грн. / 2).

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідачів моральної
шкоди, то колегія суддів вважає, що вони
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

У відповідності зі ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня провини особи, що
завдала моральну шкоду, якщо провина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності й справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, що
підлягає відшкодуванню, і не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлене
угодою або законом.

Судом встановлено, що з вини
відповідачів позивачу заподіяні
моральні страждання, що виразилися в
тім, що позивач відчував душевні
переживання; йому були заподіяні
побутові незручності, яких він зазнав
через залиття квартири в якій
фактично мешкає, чим порушений його
звичний життєвий уклад, позивач був
змушений вживати додаткових зусиль для
відновлення звичної організації свого
життя, витрачати час й домагатися
захисту своїх прав, переживав у зв'язку
з тим, що пошкоджено його майно.

Колегія суддів вважає, що завдана
позивачу моральна шкода підлягає
відшкодуванню відповідачами у рівних
частках. Але, виходячи з вимог закону
та встановлених судом фактів, суд
вважає, що зазначений позивачем розмір
відшкодування значно завищений і не
відповідає тривалості моральних
переживань і тяжкості наслідків, тому
виходячи з тривалості та характеру
моральних страждань, засад розумності,
виваженості та справедливості, колегія
суддів вважає що відшкодуванню
підлягає моральна шкода у розмірі 150
грн. з кожного із відповідачів.

За таких обставин, з урахуванням
наданих сторонами доказів, колегія
суддів вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню відповідно до ст.309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення,
яким тягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в
розмірі 229 грн. 50 коп. з кожного, в
рахунок відшкодування моральної шкоди
по 150 грн. з кожного, витрати за
проведення експертизи по 100 грн.,
судовий збір в сумі 57 грн. 35 коп. з
кожного

У зв'язку з цим з урахуванням ст. 88 ЦПК
України, підлягають частковому
задоволенню і вимоги про стягнення
судового збору, який був сплачений під
час звернення позивача до суду з
позовом у розмірі 57 грн. 35 коп., витрати,
пов'язані з проведенням експертизи у
розмірі 100 грн., оплата яких
підтверджена квитанцією № 7 від 11.12.2013
року з кожного із відповідачів, тобто
пропорційно задоволеної частини
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 14 березня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення шкоди у зв'язку із
залиттям квартири задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 229 грн. 50
коп., в рахунок відшкодування моральної
шкоди 150 грн., витрати за проведення
експертизи 100 грн., судовий збір в сумі 57
грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 229 грн. 50
коп., в рахунок відшкодування моральної
шкоди 150 грн., витрати за проведення
експертизи у розмірі 100 грн., судовий
збір в сумі 57 грн. 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення у касаційному
порядку.

Головуючий
Судді: