Справа № 1515/4796/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 рокусмт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

головуючої судді - Вінської Н.В.

при секретарях: Піщевській О.А., Білаш
А.М., Латка І.В.

за участю:

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, органу опіки
та піклування Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області про визнання права
власності на частинку спільного майна
подружжя та усунення перешкод у
користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до
Комінтернівського районного суду
Одеської області з позовом до ОСОБА_2
який в ході розгляду справи уточнила та
просила суд визнати за нею право
власності на ? частину АДРЕСА_1 та
вселити її у вищезазначену квартиру.

06 червня 2012 року Комінтернівським
районним судом Одеської області
винесено заочне рішення про
задоволення вимог позивачки в повному
обсязі.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 26 жовтня 2012
року за заявою відповідача заочне
рішення Комінтернівського районного
суду від 06 червня 2012 року скасовано,
справу призначено на новий розгляд.

В ході судового розгляду даної справи
позивачка уточнила позовні вимоги
просила суд визнати за нею право
власності на ? частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1 та просила суд вселити
в зазначену її та неповнолітнього сина
ОСОБА_3, посилаючись на те, що дана
квартира була придбана за період її
шлюбу з відповідачем та є спільною
сумісною власністю подружжя, однак
відповідач не пускає її до даної
квартири, змінив замок та чинить їй
перешкоди у користуванні даним майном.

Позивачка - ОСОБА_1 позов підтримала в
повному обсязі, просила суд його
задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в ході розгляду
справи позов не визнав, заперечував
проти його задоволення, посилаючись на
те, що з 1997 по 2008 рік вони перебували у
зареєстрованому шлюбі, з 1999 почали
проживати окремо, у 2001 році він на гроші
які взяв у борг у брата придбав дану
квартиру, таким чином зазначив, що дана
квартира була придбана не за кошти
подружжя а за його власні кошти,
оскільки на той час вони з
відповідачкою проживали окремо,
спільного господарства не вели, однак в
ході виступу в судових дебатах
зазначив, що згоден компенсувати
позивачці вартість її частки даної
квартири.

Представник органу опіки та піклування
Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області -
Пальоха С.І. в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
слухання справи був повідомлений
належним чином.

Розглянувши заявлений позов,
вислухавши думку учасників процесу,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку про задоволення
вимог позивачки виходячи з наступного.

В ході судового розгляду справи
встановлено, з 06.03.1997 року позивачка та
відповідач перебували у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси 19.08.2008 року (а.с.
9-10).

Від спільного шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

18.07.2001 року на Одеській товарній біржі
оформлено на ім'я ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а
08.09.2001 року Комінтернівським РБТІ за
відповідачем було зареєстровано право
власності на дану квартиру (а.с. 22-23, 28-29).

До прийняття нового Цивільного кодексу
України, який набув чинність 01.01.2004
року, оформлення договорів
купівлі-продажу нерухомого майна було
дозволено на товарних біржах
відповідно із Законом України «Про
товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року,
з наступними змінами та доповненнями,
що свідчить про законність оформлення
за відповідачем права власності на
квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб
сім'ю України, що діяв на період
спільної спірної квартири, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

При ухваленні рішення суд не приймає до
уваги твердження відповідача, відносно
того, що квартира ним була придбана за
власні кошти, а не за кошти подружжя,
оскільки ним не надано доказів в
підтвердження даного факту, крім того в
ході судового розгляду справи він
пояснив, що за період шлюбу, позивачка
працювала, доглядала за дитиною та мала
доступ до сімейних коштів, що фактично
підтверджує її участь у формуванні
спільного сімейного бюджету.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування на
розпорядження своїм майном.

Крім того при ухваленні рішення суд
приймає до уваги довідку
житлово-комунального господарства
Чорноморської с/р згідно якої
позивачка та їх син ОСОБА_3
зареєстровані в спірній квартирі, а
отже мають право на користування нею.

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд вважає вимоги позивачки
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище, ст. 70 СК
України, ст.ст. 391, 392 ЦК України, ст. 22
КпШС України, керуючись ст.ст. 10, 11, 30,
57-60, 179, 197, 208-209, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
органу опіки та піклування
Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання права власності на частинку
спільного майна подружжя та усунення
перешкод у користуванні майном -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на ? частину квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення, а особами, що не
були присутні у судовому засіданні під
час його проголошення протягом десяти
днів з дня отримання копії даного
рішення.

Суддя Н. В. Вінська