Провадження № 2/711/1382/14
Справа №711/3427/14-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2014 року
Придніпровський районний суд м.
В складі: головуючого - судді
секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 , публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа Центральний
відділ державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про виключення майна з акту
Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом
до ОСОБА_2, публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», третя особа Центральний
відділ державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про виключення майна з акту
опису та арешту. Свої вимоги позивач
мотивує тим, що 21.04.1973 року в міськбюро
РАЦС м. Черкаси між ним та ОСОБА_2
В період шлюбу, 04.10.2001 року сторони за
спільні кошти придбали за договором
купівлі-продажу двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Вказану квартиру ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 самочинно перепланували.
Згідно рішення Придніпровського
районного суду від 01.07.2009 року за
ОСОБА_2 визнано право власності на
самочинно переплановану квартиру
Позивач вважає, що квартира є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя відповідно до ч.3
ст.368 ЦК України, тобто його власністю
та власністю ОСОБА_2
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 24.02 2012 року квартиру
АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Виділено та визнано за ними право
власності по 12 частині квартири
На виконанні в Центральному відділі
держаної виконавчої служби
Черкаського міського управлінні
юстиції знаходиться зведене виконавче
провадження № 150/7 від 05.05.2010 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичних
та юридичних осіб, зокрема, на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
В ході проведення виконавчих дій
головним державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції було вжито
заходів примусового виконаний рішення
суду, складено акт від 09.11.2010 року опису
та арешту квартири, що належить ОСОБА_2.
Позивач вважає вказаний арешт та
опис майна не законним , а тому
нерухоме майно підлягає звільненню
з-під арешту у повному обсязі виходячи
За заявою стягувача публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» державний
виконавець Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції на підставі виконавчогро листа
№ 2-597, що виданий 22.04.2010 року
Придніпровським районним судом м.
Черкаси згідно ст.ст. 18, 18-1, 24 Закону
України «Про виконавче провадження»
відкрив виконавче провадження
примусового виконання виконавчого
На підставі ст. 55 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції від
03.08,2010 року, що діяла на момент вчинення
дій державним виконавцем) 09 листопада
2010 року актом опису і арешту майна
державний виконавець описав та наклав
Не погоджуючись з цим актом, позивач у
порядку ст. 60 ЗУ «про виконавче
провадження» звернувся до суду з
вимогою про звільнення 12 частини
нерухомого майна з під арешту та
виключення майна з акту опису та
Рішенням Придніпровського районного
суду виключено ? частину квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, з акту опису й арешту майна
серії АА № 687931 від « 09» листопада 2011
року, та звільнено 12 частину квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, з- під арешту. В частині
припинення прилюдних торгів позивачу
відмовлено.

Позивач вважає, що арешт іншої частини
квартири також підлягає скасуванню,
оскільки під час опису і арешту майна
державним виконавцем не прийнято до
уваги, що спірна квартира знаходилась
у спільній сумісній власності позивача
та боржника ОСОБА_2, які придбали дану
квартиру перебуваючи у шлюбі. Згідно
рішення суду квартиру визнано спільною
власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, яке
набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України
і ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їх спільною
сумісною власністю.

Не перевіривши вказані обставини,
державний виконавець Центрального
ВДВС ЧМУЮ провів опис і арешт майна
ОСОБА_2 Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення проводиться саме
на майно боржника, яке полягає в його
арешті (опису), вилученні і примусовій
реалізації.

Згідно з ч. 1 ст. 73 СК України, за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.У випадках,
коли частка боржника в натурі не
виділена, стягнення звертається на
його частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Частка боржника ОСОБА_2 у спірному
майні у встановленому законом порядку
не визначалася. В даному випадку майно
належало не одному боржнику за
виконавчим провадження особисто, а
йому та позивачу. Спірне майно не було
виділено в натурі, тому звернення
стягнення на це майно можливе лише
після виділу частини боржника в натурі,
що не було зроблено державним
виконавцем. На думку позивача, вказане
підставою для задоволення позову по
суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 СК України
стягнення може бути накладено на майно,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, якщо судом встановлено, що
договір було укладено одним з подружжя
і інтересах сім'ї, і те, що було одержане
за договором, використовується на її
потреби.

Із зведеного виконавчого провадження
можна встановити, що із ОСОБА_2 стягнуто
кошти за рішенням судів, однак вона по
вказаним справам виступає в якості
поручителя за борговими зобов'язаннями
сина, та доказів про те, що вона
особисто одержала кошти, які в
подальшому були використані в
інтересах сім'ї, відсутні. Тому позивач
вважає, що між позивачем та ОСОБА_2
(боржником) проводився поділ майна,
частки майна визначалися, але виділ
майна в натурі не проводився. Також,
відповідач ОСОБА_2 не зареєструвала
свою частку в бюро технічної
інвентаризації (з моменту ухвалення
рішення суду про поділ спільного майна
подружжя) чи в Реєстрі прав власності
на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

За таких обставин, вважаємо що
накладення арешту на вказане квартиру
чи її частину позбавляє позивача права
володіти, користуватися та
розпоряджатися майном, яке належить
йому на праві спільної сумісної
власності

Відповідно до п.4 Постанова Пленуму
Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. №6
«Про судову практику в справах про
виключення майна з опису» за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на
праві володіння ним.

В зв»язку з цим просить
постановити рішення, яким виключити з
опису та зняти арешт по акту державного
виконавця Центрального відділу
держаної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції від 09 листопада 2010 року з
квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача по
довіреності ОСОБА_3 судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, з підстав, вказаних в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнала та просила
позов задовольнити.

Представник відповідача
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» по
довіреності Васьковський Р.М. в
судовому засіданні позов не визнав,
підтримав заперечення на позов та
просив в позові відмовити.

Представник третьої особи
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції в судове
засідання не з»явився, надіслав заяву,
в якій просить справу розглядати в його
відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в
результаті повного, об'єктивного та
всебічного їх дослідження, суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав. В судовому
засіданні встановлено, що в
Центральному відділі Державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції
знаходилося зведене виконавче
провадження про стягнення з
відповідача ОСОБА_2 боргів на користь
фізичних та юридичних осіб. Одним із
стягувачів є ПАТ КБ «ПриватБанк». 25.01.2010
року Придніпровським райсудом м.
Черкаси по справі №2-597/10 ухвалено
рішення про стягнення солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованості по
кредитному договору №94м/2007 від 12.06.2007
року в сумі 13129,96 доларів США.

Державним виконавцем 22.04.2010 року
ЦВДВС ЧМУЮ винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження на
підставі заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», а
28.04.2010 року винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, згідно
якої накладено арешт на все майно
ОСОБА_2 та заборонено здійснювати
відчуження в межах суми боргу 13 129,96
доларів США. Вказано, що постанова може
бути оскаржена в10-денний строк з
моменту її одержання до
Придніпровського райсуду м. Черкаси.

Держаним виконавцем 09.11.2010 року у
державним виконавцем ЦВДВС ЧМУЮ
складено акт опису та арешту квартири
№19.по вул. Г. Сталінграда 35 у м. Черкаси,
яка належить ОСОБА_2 на праві власності
на підставі рішення Придніпровського
райсуду м. Черкаси від 01.07.2009 року.

Згідно рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 24.02.2012
року по справі №2314/507/12 квартиру
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділено та
визнано право власності на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 25.12.20012
року по справі №2314/5890/2012 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Центрального ВДВС
ЧМУЮ, третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк»
про звільнення майна з-під арешту та
виключення майна з акту опису та
арешту, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково, виключено 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, що належить
на праві власності ОСОБА_1 з акту опису
й арешту майна серіїї АА №687931 від 09.11.2010
та звільнено 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1 з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 4 цієї ж статті
доказування не може грунтуватись на
припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрали
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю (частина перша статті 356 ЦК
України). У разі поділу майна між
співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється (частини перша - третя
статті 372 ЦК України).

Право власності та інші речові права на
нерухоме майно, яке утворилося
внаслідок поділу або виділу частки з
об'єкта нерухомого майна або об'єднання
об'єктів нерухомого майна, обмеження
цих прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації (частина перша статті 182 ЦК
України). При цьому, відповідно до
частини третьої статті 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Згідно технічного паспорту ОСОБА_1
зареєстрував свою власність на 1/2
квартири АДРЕСА_1. Тому суд вважає, що
позивач не вправі ставити питання про
звільнення з-під арешту всієї квартири.
Його посилання на те, що поскільки
частини його та ОСОБА_2 не виділені , суд
вважає неспроможними. Також не можуть
бути покладені в основу судового
рішення доводи позивача про те, що
поскільки майно є спільною власністю
подружжя, то виключенню з акту опису
підлягає і частина квартири, що
належить ОСОБА_2 Такий позов заявити
вправі тільки власник частини майна -
ОСОБА_2 , а не позивач.

Згідно ст. 60 Закону України ( зі
змінами та доповненнями на 10.03.2011 року)
власник вправі подати до суду позов
про звільнення майна з-під арешту.
Право власності та його захист
гарантовані ст. 41 Конституції України
та ст. 321 ЦК України, згідно якої право
власності є непорушним , ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений в його здійсненні.

Поскільки позивачем вже подавався
позов про звільнення квартири з-під
арешту і рішенням суду від 25.12.20012 року
його позов задоволено частково,
виключено з акту опису та арешту 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, що належить
позивачу, то підстав звільняти з-під
арешту всю квартиру немає. Тому позов
до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 316, 321 ЦК України, ст.60
Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 8,10,11,60,114,212,213,215,223
ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», третя
особа Центральний відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
виключення майна з акту опису та арешту
- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Черкаської області.

Головуючий :