Єдиний унікальний номер 235/2598/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/531/2014
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Прокопчук Л.М.
Апеляційний суд Донецької області
Головуючого: судді Прокопчук
Суддів Корчистої О.І., Хейло
При секретарі Попченко В.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну
справу за позовом Кредитної спілки
«Добробут» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
Кредитної спілки «Добробут» на
рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької
області від 04 грудня 2013 року, -

В С Т А
Н О В И В :

30 квітня 2013 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом до
відповідачів, посилався на те, що 06
квітня 2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № КС-001803, відповідно
до умов якого позивач надав кредит
відповідачу в сумі 15000 грн. строком на 37
місяців з відсотковою ставкою 24%
річних, а відповідач відповідно до
встановленого графіку зобов'язався
щомісячно до 23 числа, наступного за
розрахунковим, сплачувати позивачу 416,67
грн. суми сплати тіла кредиту, а також
305,75 грн. відсотків за користування
кредитом. З метою забезпечення
кредитного договору у той же день був
укладений договір поруки між позивачем
та відповідачем ОСОБА_3, який взяв на
себе обов'язки нести солідарну
відповідальність по договору кредиту,
процентів по ньому та можливих
підвищених процентів. Зобов'язання за
кредитним договором не виконані. Сума
заборгованості з урахуванням
уточнених позовних вимог складає: 2437
грн. по тілу кредиту, заборгованість за
підвищеними відсотками 55528,76 грн., а
всього 57965,76 грн., яку просив стягнути
солідарно з відповідачів (а.с.3-4, 50).

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької
області від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено (а.с.
113-115).

Позивач в поданій ним апеляційній
скарзі ставить питання про скасування
рішення суду з тих підстав, що судом
невірно були застосовані норми
матеріального та процесуального права,
зокрема, зазначає, що правовідносини
сторін не регулюються законом України
«Про захист прав споживачів», тому
застосування його судом є помилковим;
суд не врахував, що договір укладений
на 37 місяців, тобто діє до 06.05.2010 року,
тому строк позовної давності ним не
пропущений. Крім того, вважає, що
укладання додатку до кредитного
договору 08.08.2009 року продовжує термін
дії договору і відповідно строк
позовної давності. Також зазначає, що
документи спілки були вилучені
органами досудового слідства, тобто
спілка не мала необхідних документів
для звернення до суду (а.с.116-117).

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача підтримав
доводи апеляційної скарги. Просив її
задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2
просив апеляційну скаргу відхилити

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився. Письмових
заперечень на апеляційну скаргу від
нього не надійшло. Про розгляд справи
повідомлений.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, пояснення
представника відповідачки, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову
відносно відповідачки ОСОБА_2 суд
виходив з того, що позивачем пропущено
строк позовної давності, встановлений
ст. 256 ЦК України, а відносно
відповідача ОСОБА_3 в задоволенні
позову відмовлено з підстав,
передбачених ч.4 ст. 559 ЦК України, тому
що порука припинилася.

Висновки суду відповідають
вимогам норм матеріального та
процесуального права, обставинам
справи.

Судом установлено, що 06 квітня 2007
року ОСОБА_2 уклала з КС "Добробут"
кредитний договір, за яким отримала
кредит у сумі 15000 грн. на споживчі
потреби. З метою забезпечення
кредитного договору того ж дня був
укладений договір поруки між позивачем
та відповідачем ОСОБА_3, який взяв на
себе обов'язки нести солідарну
відповідальність по договору кредиту,
процентів по ньому та можливих
підвищених процентів. Відповідно до
додатку до договору, який є графіком
повернення кредиту, дата повернення
кредиту визначена 6 число кожного
місяця на протязі 36 місяців (а.с. 78 зв.).

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України
"Про захист прав споживачів" кошти, які
надані кредитодавцем (банком або іншою
фінансовою установою) споживачеві на
придбання продукції є споживчим
кредитом. Таким чином, відповідачка
ОСОБА_2 отримала споживчий кредит.

За умовами договору споживчого
кредиту вона зобов'язалася повернути
кредит та проценти за користування ним
щомісячними платежами згідно з
обумовленим в договорі графіком.
Останній такий платіж вона повинна
була здійснити 06 квітня 2010 року, тобто в
договорі визначено день, місяць і рік
закінчення зобов'язання.

Також судом установлено, що з
позовом до суду про стягнення
відповідачів сум неповернутого
кредиту та процентів за користування
ним позивач звернулася в 30 квітня 2013
року.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України). Якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про
захист прав споживачів" кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Із заявою про поновлення
пропущеного строку позовної давності
позивач до суду першої інстанції не
звертався. Відповідачка ОСОБА_2 просила
застосувати строки позовної давності
(а.с. 98).

З додатку до договору кредиту від
08.08.2009 року не вбачається, що він
продовжує діє договору, оскільки в
ньому зазначено, що строком повернення
є 06.04.2010 року (а.с. 78).

Таким чином суд першої інстанції
зробив вірний висновок про відмову в
задоволенні позову відносно
відповідачки ОСОБА_2 Доводи позову
щодо того, що відповідачка повинна
повертати кредит рівними платежами
щомісячно до 23 числа, наступного за
розрахунковим, матеріалами справи не
підтверджено. В судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача визнав, що це помилково
зазначено в позові.

Доводи апеляційної скарги
стосовно того, що на правовідносини
сторін не поширюється дія закону «Про
захист прав споживачів» є помилковими.

Також не можна погодитись з
твердженням апелянта про те, що строк
дії договору до 06.05.2010 року, оскільки з
тексту договору, графіку погашення
заборгованості, особової картці
боржника вбачається, що строк
повернення кредиту 06.04.2010 року (а.с. 5,7, 78
зв.).

Звертаючись до суду з позовом,
позивач не порушував питання про
поновлення строку позовної давності.
Справа судом розглянута в межах
позовних вимог відповідно до приписів
ч.1 ст.11 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містять
доводів щодо скасування рішення суду в
частині позову, заявленого до
відповідача ОСОБА_3, але оскільки
апелянт просить скасувати рішення
повністю, апеляційний суд з приводу
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову відносно вказаного
боржника вважає за необхідне зробити
наступні висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

У договорі поруки, що укладений між
сторонами, зазначено, що він діє до
моменту припинення поручительства на
умовах, визначених ст. 559 ЦК України
(а.с.6).

У кредитному договорі строк виконання
зобов'язання чітко визначений - строк
повного погашення кредиту по 06 квітня
2010 року.

За таких обставин у позивача право
пред'явити вимогу до поручителя про
виконання порушеного боржником
зобов'язання щодо повернення кредиту
виникло, починаючи з 11 квітня 2010 року,
протягом наступних шести місяців.

Таку вимогу до поручителя позивач
пред'явив лише в квітні 2013 року,
звернувшись до суду, тобто вже після
спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК
України шестимісячного строку.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
відповідно до вимог норм матеріального
та процесуального права, підстави для
його скасування відсутні. Доводи
апеляційної скарги не містять підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу Кредитної
спілки «Добробут» відхилити.

Рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької
області від 04 грудня 2013 року залишити
без змін

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий, суддя
Л.М. Прокопчук

Судді
О.І. Корчиста

Я.В. Хейло