Справа № 717/620/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2014 року Кельменецький
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого - судді
Телешмана О.В.,

при секретарі
Попельницькій С.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Кельменці
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом, в якому просить:

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ „ПриватБанк"
заборгованість у розмірі 22599,47 гривні
за кредитним договором без номера від
24.09.2007 року та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_1 викликалася до
суду в порядку, встановленому ЦПК
України, проте в судове засідання не
з'явилася.

Представник позивача Бабічук А.С. в
судове засідання не з'явилася, проте
надала суду заяву, в які просить
слухати справу за її відсутності і
підтримує повністю позов.

Судом досліджено такі інші докази:
розрахунок заборгованості за
договором кредиту від 24.09.2007 року
станом на 12.01.2014 року, копія заяви
позичальника від 24.09.2007 року, копія
Условий и правил предоставления
банковских услуг, копія паспорта
громадянина України ОСОБА_1 серії КР
НОМЕР_2, копія довідки серії АА №
241170 про включення до ЄДРПОУ ПАТ
«ПриватБанк», копія свідоцтва про
державну реєстрацію ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 19 березня 1992 року,
копія банківської ліцензії № 22 від
29.07.2009 року, копія витягу із статуту ПАТ
КБ «ПриватБанк», копія виписок по
особовому рахунку НОМЕР_3, копія
пам'ятки клієнта, судовий наказу
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 03.11.2008 року
№2-н-262/08, копія постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 28.12.2012 року № 8303/2.

Судом встановлено, що між закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», яке в подальшому
було реорганізовано в Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») та відповідачем ОСОБА_1
24.09.2007 року був укладений договір
кредиту згідно якого ОСОБА_1 отримала
кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом та 180% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом при простроченні платежів.
Кредит відповідачка отримала за
допомогою кредитної карти VISA Clasik. Отже,
між позивачем та відповідачем
відповідно до ст. 1046 Цивільного
кодексу України склалися зобов'язальні
правовідносини з приводу позики
грошей, тобто грошові зобов'язання.
Згідно зазначеного вище договору
відповідач зобов'язався щомісячно
сплачувати щомісячні платежі за
кредитом. Проте, відповідач порушив
свої зобов'язання за договором та не
сплачував щомісячно встановлені
договором платежі.

В зв'язку з такими порушеннями договору
позивач звернувся до суду з із заявою
про видачу судового наказу і згідно
наказу Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 03.11.2008 року
№2-н-262/08 з відповідача було стягнуто
заборгованість по тілу кредиту в сумі
2989,09 грн., заборгованість по процентах
за період по 10.09.2008 року в сумі 677,49 грн.

Дане рішення суду набрало законної
сили і за даним рішенням відкрито
виконавче провадження № 20739278. Таким
чином, є таке, що набрало законної сили,
рішення суду між тими самими сторонами,
про той самий предмет і з тих самих
підстав. В зв'язку з цим ухвалою судді
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 6 травня 2014
року по справі № 717/620/14-ц відмовлено у
відкритті провадження за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк „ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 24.09.2007 року
заборгованості по тілу кредиту в сумі
2989,09 грн., заборгованості по відсотках
за період по 10.09.2008 року в сумі 677,49 грн.

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом. Підстави припинення
зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601,
604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.
Належним виконанням зобов'язання є
виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема,
зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.
Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, наявність рішення суду про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, з моменту ухвалення наказу
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 03.11.2008 року
№2-н-262/08 про стягнення заборгованості
з відповідача ОСОБА_1 за вказаним вище
кредитним договором грошові
зобов'язання між позивачем та
відповідачем не припинилися. Згідно
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 28.12.2012 року станом на
28.12.2012 року наказ Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 03.11.2008 року №2-н-262/08 про стягнення
заборгованості з відповідача ОСОБА_1
був фактично виконаний. Таким чином до
моменту повного виконання вказаного
вище судового наказу відповідачка
прострочила заборгованість по
процентах в сумі 9712,51 гривні, ( 10390 грн.
(проценти з початку виникнення
заборгованості) - 677,49 ( сума процентів,
стягнутих за попереднім рішенням суду)
від = 9712,51 грн.). Також відповідачу
відповідно до умов договору нарахована
прострочена заборгованість по
щомісячній комісії за розрахункове
обслуговування в сумі 8675,92 грн.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Згідно вказаного вище кредитного
договору проценти були встановлені в
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, а вразі
прострочення заборгованості 180% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Вказані вище обставини стверджується
взаємним зв'язком доказів, досліджених
судом у їх сукупності. Дані докази є
належними та допустимими.

Згідно ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Згідно ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Проте, відповідач в
порушення умов договору, який згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим до виконання, в порушення
ст. 525 Цивільного кодексу України
односторонньо відмовився від своїх
зобов'язань за договором позики грошей,
порушив свої зобов'язання по
поверненню суми позики за цим
договором. Згідно ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив зобов'язання, якщо
він не виконав його у строк
встановлений договором.

Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У справі немає будь-яких фактичних
даних про те, що відповідач ОСОБА_1
своєчасно виконала своє грошове
зобов'язання за вказаним вище
договором і не порушувала умови
договору, а відповідач не надала
відповідно до ст. 60 ЦПК України суду
доказів, які б підтвердили ту
обставину, що відповідно до ст. 625 та
ст.1049 Цивільного кодексу України борг у
вигляді процентів в сумі 9712,51 грн. та у
вигляді щомісячної комісії за
розрахункове обслуговування в сумі
8675,92 грн. вона повернула позивачу.

У справі немає будь-яких фактичних
даних про те, що відповідач ОСОБА_1 має
заборгованість за кредитом у сумі 3176,80
гривень, а представник позивача не
надав відповідно до ст. 60 ЦПК України
суду доказів, які б підтвердили дану
обставину.

Зокрема, представником позивача не
надано доказів, що з моменту ухвалення
наказу Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 03.11.2008 року
№2-н-262/08 про стягнення заборгованості
з відповідача ОСОБА_1 за вказаним вище
кредитним договором, який повністю
виконаний, про що свідчить постанова
про закінчення виконавчого
провадження від 29.12.2012 року № 8303/2, у
відповідачка ОСОБА_1 утворилася
заборгованість за кредитом у сумі 3176,80
грн.

Отже, суд вважає, що заборгованість
відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ПАТ
КБ «ПриватБанк» складає:
заборгованість по процентах в сумі 9712,51
гривні та заборгованість по
щомісячній комісії за розрахункове
обслуговування в сумі 8675,92 грн., а
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача заборгованості по кредиту
в сумі 3176,80 гривні не підлягають
задоволенню, так як не ґрунтуються на
вимогах законодавства.

Крім того, позивач та його представники
в порушення ст.60 ЦПК України не надали
суду доказів, які б давали підстави для
стягнення з відповідачки штрафів.

Зокрема, з доданих до позовної заяви
«Условий и правил предоставления
банковских услуг» вбачається, що в них
відсутні положення( та зокрема пункт 8.6,
на який посилається позивач) та якими
були б передбачені штрафи у фіксованій
частині та процентній складовій.

Вказані вище обставини стверджується
взаємним зв'язком доказів, досліджених
судом у їх сукупності. Дані докази є
належними та допустимими.

Враховуючи наведені вище обставини суд
вважає, що позовна заява Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 підлягає
задоволенню частково і з відповідача
слід стягнути на користь позивача
заборгованість по процентах в сумі 9712,51
гривні та заборгованість по комісії за
користування кредитом в сумі 8675,92 грн.,
а в решті позовних вимог слід відмовити
за безпідставністю.

Суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» слід стягнути судові
витрати у виді судового збору в сумі 243
гривні 60 копійок.

Враховуючи викладене вище, на підставі
ст. ст. 509,525,526,551,599,611,612,625,629,1046 - 1050
Цивільного кодексу України керуючись
ст. ст.3,8,10, 11, 15, 60, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" 9712 (дев'ять тисяч сімсот
дванадцять) гривень 51 (п'ятдесят одну)
копійку боргу у вигляді процентів та
заборгованість по комісії за
користування кредитом в сумі 8675 (вісім
тисяч шістсот сімдесят п'ять) гривень 92
(дев'яносто дві) копійки, а всього 18388
(вісімнадцять тисяч триста вісімдесят
вісім) гривень 43 (сорок три) копійки
боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер платника податків НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» судові витрати у вигляді
судового збору в сумі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

В решті позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного
суду Чернівецької області через
Кельменецький районний суд. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя