Справа №576/3181/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Сапон О.В.Номер провадження
22-ц/788/1184/14 Суддя-доповідач - Білецький О.
УХВАЛА

24 червня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В.
Б.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 21 травня 2014
року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Глухівського міськрайонного
управління юстиції Толченікової Ольги
Вікторівни,

заінтересовані особи: відділ Державної
виконавчої служби Глухівського
міськрайонного управління юстиції,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,

в с т а
н о в и л а :

23 грудня 2013 року представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаною
скаргою.

Зазначала, що державним виконавцем
ВДВС Глухівського МРУЮ Толченіковою
О.В. при проведенні виконавчих дій
допущено ряд порушень прав даного
боржника, а саме:

- не направлено у визначений законом
строк постанову про відкриття
виконавчого провадження від 22 жовтня
2013 року, чим його позбавлено можливості
добровільного виконання рішення суду;

- акт опису та арешту майна від 27
листопада 2013 року складено за місцем
проживання без участі ОСОБА_3 та
дружини, а описане майно у порушення
його прав передане на відповідальне
зберігання стягувачу;

- акт оцінки майна від 02 грудня 2013 року
не був направлений боржнику наступного
дня після складання, а вартість
оціненого майна є явно заниженою.

Просив визнати неправомірними такі дії
державного виконавця і скасувати акт
опису та арешту майна від 27 листопада
2013 року і акт оцінки майна від 02 грудня
2013 року, зобов'язати державного
виконавця направити боржнику
постанову про відкриття виконавчого
провадження та надати строк для
добровільного виконання рішення суду,
описане майно передати дружині
заявника - ОСОБА_7, як його законному
власнику.

Ухвалою Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 21 травня 2014
року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам та порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначену ухвалу суду першої
інстанції скасувати та постановити
нову ухвалу про задоволення скарги.

Вказує, що суд не взяв до уваги факт
порушення державним виконавцем вимог
ст.ст.25, 31 Закону України «Про виконавче
провадження» щодо надсилання
боржникові копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, чим позбавив права на
оскарження та на виконання рішення у
добровільному порядку.

Зазначає, що вказаний судом факт
повідомлення боржника про проведення
опису майна та його відмова від участі
не підтверджено доказами. Доводить, що
акт державного виконавця про відмову
ОСОБА_3 від участі у цій виконавчій дії,
в порушення положень Інструкції з
організації примусового виконання
рішень не був направлений йому
наступного дня, а з'явився у
виконавчому провадженні вже після
початку розгляду справи у суді.
Вказана у цьому акті вартість майна не
відповідає ринковим цінам на день його
складання.

Вважає, що суд не врахував положень ст.59
Закону України «Про виконавче
провадження» щодо першочергового
права боржника на зберігання
арештованого майна.

Доводить, що суд безпідставно усунув
від участі у справі ОСОБА_7, права та
обов'язки якої зачіпались діями
державного виконавця.

Вказує, що суддя Сапон О.В. не вправі був
вирішувати дану скаргу і незаконно
відмовив йому у заявленому відводі,
оскільки ним постановлялась ухвала про
залишення без розгляду скарги ОСОБА_3,
яка скасована апеляційним судом
Сумської області.

Крім того, зазначає, що суд обмежив
сторони у судових дебатах, не
з'ясувавши їх думку про можливість
скористатися репліками, та порушив
таємницю нарадчої кімнати.

ОСОБА_3 повідомлений особисто про час і
місце розгляду справи апеляційним
судом (а.с.155, 156), однак в судове
засідання не з'явився, не повідомивши
про причини неявки. За таких обставин в
силу ст.305 ЦПК України клопотання його
представника ОСОБА_4 про відкладення
розгляду через її зайнятість в іншому
процесі (а.с.171-173) не є поважною причиною
для особистої неявки самого заявника в
судове засідання і для відкладення
розгляду даної справи.

Дослідивши матеріали та перевіривши
ухвалу в межах заявлених вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та убачається з матеріалів справи,
рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 12 липня 2013
року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6
стягнуто 333594 грн. боргу за договором
позики від 29 січня 2012 року, 3335 грн. 95 коп.
судового збору, а всього - 336929 грн. 95 коп.
(а.с.85).

За цим судовим рішенням міськрайонним
судом 16 жовтня 2013 року виданий
виконавчий лист №576/981/13, на підставі
якого за заявою стягувача постановою
від 22 жовтня 2013 року державного
виконавця ВДВС Глухівського МРУЮ
Толченікової О.В. відкрито виконавче
провадження за реєстраційним №40333817 та
надано боржникові строк до 28 жовтня 2013
року для добровільного виконання (а.с.85,
86).

За вихідним №20191, №20192 від 23 жовтня 2013
року ОСОБА_3 простим поштовим
відправленням направлена постанова
про відкриття виконавчого провадження
(а.с.97).

Відповідно до журналу відправлення
документів рекомендованої
кореспонденції, ВДВС Глухівського МРУЮ
на адресу боржника ОСОБА_3 надсилав
рекомендовані відправлення лише 14
листопада 2013 року (Вих. №21245, 21246) та 21
листопада 2013 року (Вих. №21743, 21728)
(а.с.100-102).

22 листопада 2013 року вказана постанова
про відкриття виконавчого провадження
повторно надсилалася до відома ОСОБА_3,
уже рекомендованим листом за адресою
вказаною у виконавчому листі, а саме:
АДРЕСА_1 (а.с.87, 103).

Однак це відправлення повернулось до
відділу ДВС з відміткою відділення
поштового зв'язку про те, що адресат за
цією адресою не проживає (а.с.104).

Державний виконавець приступив до
примусового виконання рішення суду та
вийшов за вказаною у виконавчому
документі адресою даного боржника, про
що склав акт від 26 листопада 2013 року, з
якого вбачається, що у будинку по
АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 та його
дружина ОСОБА_7 Боржника попереджено,
що 27 листопада 2013 року з 13:00 год. у цьому
будинку будуть проводитися виконавчі
дії щодо звернення стягнення на його
майно (а.с.99).

Відповідно до акту опису й арешту майна
від 27 листопада 2013 року, державний
виконавець у присутності двох понятих
описав та наклав арешт на майно
боржника ОСОБА_3 (меблі, посуд,
електробутова техніка, комп'ютери,
телевізори, засоби зв'язку та інші речі
домашнього вжитку), яке передане на
відповідальне зберігання стягувачеві
ОСОБА_6 (а.с.5-8).

Згідно з актом оцінки державного
виконавця від 02 грудня 2013 року загальна
вартість оціненого майна переліком 47
найменувань становить 52490 грн. (а.с.9-10).

Цей акт оцінки направлений боржникові
поштою 05 грудня 2013 року (а.с.11), а
отриманий ним 13 грудня 2013 року, що
ОСОБА_3 визнає.

За таких правильно і з достатньою
повнотою встановлених обставин, суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про
дотримання державним виконавцем при
виконанні вказаного судового рішення
вимог ст.ст.11, 15, 25, 31, 57, 58 Закону України
«Про виконавче провадження», п.3.6, 4.1, 5.6,
5.7, 5.8.1 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року №74/5 та п.4.2, 4.3 Інструкції
з організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції від 02 квітня 2012
року №512/5 та про те, що передбачені ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження» права боржника порушені
не були.

Так, згідно з ч.5. ст.25 ч.1 ст.31 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається, державний виконавець
дотримав вищеназваний порядок,
надіславши повторно 22 листопада 2013
року вказану постанову рекомендованим
листом за зазначеною у виконавчому
документі адресою, що вважається
належним повідомленням.

Достовірно знаючи про зміст судового
рішення ОСОБА_3 його добровільно не
виконував. Навіть після ознайомлення з
постановою держвиконавця від 22 жовтня
2013 року, він у встановлений ч.1 ст.25
Закону України «Про виконавче
провадження» семиденний строк її не
оскаржив. Не вживає боржник і до цього
часу жодних заходів для виконання
рішення суду.

За таких обставин той факт, що вперше
постанова про відкриття виконавчого
провадження була направлена ОСОБА_3
своєчасно, однак простою
кореспонденцією (внаслідок
недостатності коштів), не призвів до
порушення його охоронюваних законом
прав на оскарження та на добровільне
виконання судового рішення.

Державним виконавцем дотримано і
встановлений ст.ст.11, 15, 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
порядок опису та арешту майна, оскільки
про дату та час проведення вказаних
виконавчих дій, які проводились 27
листопада 2013 року, боржник був
належним чином повідомлений, що слідує
з акту державного виконавця від 26
листопада 2013 року, від підпису якого
боржник ОСОБА_3 відмовився (а.с.99).

Вхід до житла боржника здійснено з
відома члена його сім'ї, опис та арешт
майна проведено державним виконавцем
за участі стягувача, у присутності двох
понятих на представника Глухівського
МВ УМВС у Сумській області (а.с.5).

При передачі арештованого майна на
зберігання стягувачеві державний
виконавець діяв у межах вимог ст.59
Закону України «Про виконавче
провадження», якою визначено право
державного виконавця призначити
зберігача арештованого майна, при
цьому положеннями цього закону
першочергове право для боржника бути
таким зберігачем не встановлено.

Пунктом 4.2.3 вищеназваної Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, зобов'язано державного
виконавця передати майно на зберігання
боржнику або його представнику лише у
випадку арешту майна на виконання
рішення суду про забезпечення позову,
що не відноситься до вказаних спірних
обставин.

Крім того, ОСОБА_3 посилається на те, що
описане майно не є його (боржника)
особистою власністю чи власністю
подружжя, а належить його дружині
ОСОБА_7, отже у державного виконавця
взагалі не було підстав для передачі
майна на зберігання боржнику.

ОСОБА_7 залучена місцевим судом до
участі в даній справі, про час і місце
розгляду вона була належним чином
повідомлена, тому є необгрунтованими
посилання апелянта на те, що суд
безпідставно усунув її від участі у
справі.

Сама ОСОБА_7 ухвалу суду в даній справі
не оскаржує. Не будучи учасником
виконавчого провадження, жодних
зауважень чи скарг на дії державного
виконавця вона не подавала, в
установленому порядку до суду з
вимогами про звільнення майна з-під
арешту не зверталась.

Із акту від 02 грудня 2013 року вбачається,
що визначаючи вартість описаного майна
державний виконавець діяв відповідно
до вимог ст.58 Закону України «Про
виконавче провадження» та п.4.3.2.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень.

При цьому достатньо повно враховано
ринкові ціни таких речей на день
оцінки.

Оскільки предмети оцінки не
відносились до нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден, державний
виконавець не вправі був залучати за
своєю ініціативою суб'єктів оціночної
діяльності. А оскільки боржник з часу
одержання такого акту в десятиденний
строк не подавав заперечень про
незгоду із визначеними в ньому цінами,
також не вбачалось законних підстав
для залучення суб'єкта оціночної
діяльності за його ініціативою.

Як убачається з наданих апеляційному
суду відділом ДВС документів,
арештоване майно переліком 47
найменувань реалізовано 06 березня 2014
року на комісійних умовах за загальною
ціною 36743 грн., що також підтверджує
об'єктивність його оцінки державним
виконавцем (а.с.166-170).

За таких обставин затримка на три дні
із відправленням боржнику даного акта
оцінки також не призвела до порушення
його прав у виконавчому провадженні.

Доводи апеляційної скарги про ряд
допущених по справі процесуальних
порушень не заслуговують на увагу
виходячи з наступного.

Скасування судом апеляційної
інстанції (з направленням справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду) постановленої під
головуванням Сапона О.В. ухвали
Глухівського міськрайонного суду
Сумської області від 23 січня 2014 року
про залишення скарги без розгляду, не
перешкоджало повторній участі цього ж
судді у розгляді даної справи, а тому
головуючий правильно не вбачав
передбачених ст.ст.20-22 ЦПК України
підстав для задоволення заяви про його
відвід.

Положення ст.193 ЦПК України щодо участі
у судових дебатах ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4 дотримано.
Частина 7 вказаної норми надає сторонам
з дозволу суду право обмінюватись
репліками, але це право особи повинні
реалізувати своєчасно, тобто до
закінчення дебатів. Як слідує з
аудіозапису судового засідання, до
видалення суду до нарадчої кімнати,
таке право представник заявника не
реалізувала.

До того ж, навіть за наявності, таке
порушення не може бути підставою для
скасування законного по суті і
справедливого судового рішення.

Належні та допустимі докази щодо
порушення місцевим судом вимог ст.196
ЦПК України (таємниця нарадчої кімнати)
відсутні.

Таким чином, ухвала суду першої
інстанції постановлена з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, є законною і обґрунтованою, а
тому підстав для її зміни чи скасування
не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312,
ст.ст.314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 21 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -