Головуючий суду 1 інстанції - Архипенко
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 423/333/14-ц
Провадження № 22ц/782/2367/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого - Фарятьєва С.О.

суддів - Стахової Н.В., Украінцевої Л.Д.

при секретарі - Вербицькому І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу по апеляційній скарзі
Управління Пенсійного фонду України в
Попаснянському районі Луганської
області на рішення Попаснянського
районного суду Луганської області від
07 травня 2014 року за заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Попаснянському районі Луганської
області про скасування рішення суду
про визнання особи безвісно
відсутньою,-

В С Т А
Н О В И Л А:

В лютому 2014 року заявник - Управління
Пенсійного фонду України (УПФУ) в
Попаснянському районі Луганської
області звернувся до суду з зазначеною
заявою, обґрунтовуючи її тим, що на
підставі заяви ОСОБА_2 рішенням
Попаснянського районного суду від 27
липня 2004 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було
визнано безвісно відсутнім.

27 березня 2006 року ОСОБА_2 звернулась до
УПФУ в Попаснянському районі з заявою
про призначення пенсії по втраті
годувальника на їх дітей, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
починаючи з цієї дати була призначена
та сплачувалась їй до 01.06.2013 року.

В травні 2013 року працівникам УПФУ стало
відомо, що ОСОБА_3, який був визнаний
безвісно відсутнім, згідно даним, які
містяться в системі персоніфікованого
обліку, в період з 2006 по 2013 роки
працював у різних установах та на
підприємствах і останнім місцем його
роботи було підприємство «Наш дім
плюс», що спростовує факт його
відсутності безвісти.

Посилаючись на зазначені обставини,
заявник просив суд скасувати рішення
суду від 27.07.2004 року про визнання ОСОБА_3
безвісно відсутнім.

Рішенням Попаснянського районного
суду Луганської області від 07 травня 2014
року у задоволенні заяви УПФУ у
Попаснянському районі було відмовлено.

На погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції заявник подав на
нього апеляційну скаргу в якій просить
його скасувати та постановити нове
рішення, яким скасувати рішення суду
про визнання громадянина безвісно
відсутнім, оскільки вважає його
незаконним.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 вважає її безпідставною та
необґрунтованою, а тому такою, що не
підлягає задоволенню.

Про місце, день та час слухання справи в
суді апеляційної інстанції заявник був
повідомлений своєчасно та належним
чином і в своїй апеляційній скарзі
просив суд розглянути справу без
участі його представника.

Вислухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія не
знаходить підстав для її задоволення.

В силу ст.124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ст.2 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів», суд,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечує кожному
право на справедливий суд та повагу до
інших прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України.

Положеннями ст.4 ЦПК України
передбачено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

У відповідності із ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Крім того, вимогами ст.ст.213,214 ЦПК
України передбачено, що рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання:

Чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин та
інше.

З матеріалів справи вбачається, що
вказані вимоги закону судом першої
інстанції виконано було і всі докази
надані сторонами були досліджені і
оцінені в їх сукупності відповідно до
вимог ст.212 ЦПК України.

Статтею 45 ЦК України передбачено, що
якщо особа, яка була визнана безвісно
відсутньою, з»явилась або якщо
одержано відомості про її місце
перебування, суд за місцем перебування
або суд, що постановив рішення про
визнання цієї особи безвісно
відсутньою, скасовує рішення про
визнання цієї особи (фізичної особи)
безвісно відсутньою.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Попаснянського районного суду
Луганської області від 27 липня 2004 року
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний
безвісно відсутнім.

Ухвалюючи рішення про відмову заявнику
у задоволенні заяви про скасування
вищевказаного рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що він ніяких
відомостей про місцеперебування
ОСОБА_3, після того, як його було визнано
безвісно відсутнім, не надав, а
відомості про роботу ОСОБА_3, на які він
посилається, не можна вважати такими,
що підтверджують його місце
знаходження, до того ж вони стали
відомі йому більш року тому і де ОСОБА_3
перебуває на теперішній, а також що це
саме він або інша особа з них не
вбачається.

Такий висновок суду є обґрунтованим,
оскільки відповідає матеріалам справи
та вимогам чинного законодавства.

З вказаними висновками суду першої
інстанції вважає за необхідне
погодитись і судова колегія
апеляційного суду, оскільки зроблені
вони на підставі встановлених ним у
судовому засіданнні обставинах справи,
всебічно, повно і об'єктивно
досліджених доказах, наданих
сторонами, та на підставі правильного
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам
ст.ст.213, 214 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене доводи
апеляційної скарги, які містять ті ж
самі твердження, що і заява заявника,
висновків суду 1-ої інстанції не
спростовують та не є підставою для його
скасування. При цьому апеляційним
судом враховується те, що згідно із ч.3
ст.309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду тільки тоді, коли це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого по даній справі
не сталося.

Керуючись ст.ст.303,304,307ч.1п.1,308,314ч.1п.1,315,317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Попаснянському районі Луганської
області відхилити, а рішення
Попаснянського районного суду
Луганської області від 07 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно але
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після її проголошення.

Головуючий:

Судді: