Провадження №2/485/468/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого - судді Кішковської
З.А.,

при секретарі - Забаровській
С.А.,

за участю: відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Снігурівка Миколаївської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості,

Встановив:

02 червня 2014 року Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
звернулося до суду з указаним позовом,
ціною 3698грн.44коп. На обґрунтування
заявлених вимог, позивач зазначив, що 14
липня 2008 року з відповідачем було
укладено кредитний договір №002-14075-140708
і за його умовами банк надав ОСОБА_1
споживчий кредит на 3600 грн. на зворотне
зобов'язання його повернення зі
сплатою 12% річних та за обслуговування
кредитної заборгованості в розмірі 1,55%
на місяць, платежем у 422грн. не пізніше 14
числа кожного місяця і до 13 липня 2009
року. Через неналежне виконання
позичальником прийнятих зобов'язань
станом на 28 лютого 2014 року, за ним
рахується заборгованість по тілу
кредиту - 2931грн.58коп., за відсотками -
141грн.86коп., за комісіями 625грн.

Посилаючись на порушення його
прав кредитора, позивач просив суд про
задоволення заявлених позовних вимог.

У судове засідання представник
позивача не з"явився. В порядку ст.158 ЦПК
України ним заявлено клопотання про
розгляд справи за його відсутності, яке
задоволено судом.

Відповідач позовні вимоги не
визнав. Ствердив про виконання
зобов"язань за кредитним договором та
заявив про застосування позовної
давності.

Дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

14 липня 2008 року між Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
та ОСОБА_1 укладено договір №002-14075-140708.
За його умовами кредитор надав
позичальнику грошові кошти на
придбання товарів у сумі 3600грн. на
строк 12 місяців з кінцевим терміном
повернення та сплати всіх плат не
пізніше 13 липня 2009 року. За
користування кредитом сторони
погодили виплату 12% річних, за
обслуговування кредитної
заборгованості плату у розмірі 1,55% в
місяць. Починаючи з місяця, що слідує за
місяцем, в якому наданий кредит,
позичальник щомісячно, не пізніше 14
числа кожного місяця мав зараховувати
на рахунок кредитора суму грошових
коштів у 422грн., яка включає
заборгованість за кредитом, по сплаті
процентів та плати за обслуговування
кредитної заборгованості. За п.10.1
наведеного договору він чинний з дати
підписання та діє до повного виконання
сторонами зобов'язань за цим договором.
Копія кредитного договору на а.с.3-4.

Відповідач кошти на погашення
кредиту вніс частково, останній платіж
датований 14 жовтня 2008 року, що
підтверджується представленим
розрахунком ціни позову (а.с.9). Згідно
наведеного, станом на 28 лютого 2014 року
утворилася заборгованість в розмірі
3698грн.44коп., яка складається з
заборгованості: за кредитом
2931грн.58коп., за відсотками 141грн.86коп.,
за комісіями 625грн.

Між сторонами мають місце
цивільно-правові відносини із
зобов'язального права по кредитному
договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За ч.1 ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідач порушив умови
кредитного договору неналежним
виконання прийнятого зобов'язання.
Доказів про повернення кредиту і
сплати визначених ним інших платежів
ОСОБА_1 не надав.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу (ст.1050 ЦК України).

Суд визнає, що позовна заява є
обґрунтованою.

При цьому, в порядку ст.267 ЦК
України відповідач до винесення
рішення судом заявив про застосування
позовної давності.

В силу ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється у три роки - ст.257 ЦК
України. Статтею 259 ЦК України
визначається, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін. В
кредитному договорі сторони про
збільшення позовної давності не
визначились.

За ч.4 ст.267 ЦК України сплин
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. За
заявленими позовними вимогами банку
строк позовної давності закінчився
щодо останнього щомісячного платежу 13
липня 2012 року і попередньо до інших
щомісячних платежів відповідно
правовій позиції ВСУ у справі №6-116 цс 13,
постанова від 06.11.2013 року.

Позивачем не надано доказів про
поважність пропущення позовної
давності.

На підставі викладеного, суд
ухвалює про відмову задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3,4,15,57,60,
208-210,213,214,215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана позивачем
протягом 10-ти днів після отримання
копії судового рішення, відповідачем у
той самий строк після його
проголошення на ім'я апеляційного суду
Миколаївської області через
Снігурівський районний суд
Миколаївської області.

Суддя