Справа № 188/1008/14-ц
Провадження № 2/188/486/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої: судді
Ніколаєвої І.К.

при секретарі
Карпенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Олександропільської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно до відповідача
Олександропільської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина у вигляді земельної ділянки
площею 1.750 га. розташованої на
території Олександропільської
сільської ради, переданої для ведення
особистого селянського господарства.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт
відповідно до якого все своє майно де б
воно не було і з чого не складалося і
взагалі все те, що буде належати йому на
день смерті і на що він за законом
матиме право заповів позивачеві.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті свого чоловіка, однак
нотаріусом постановою від 30.05.2014 року
їй було відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку, тобто
через те, що вказаній земельній ділянці
не присвоєно кадастровий номер.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру у Державному
земельному кадастрі відсутні
запитувані відомості та кадастровий
номер вказаній земельній ділянці не
присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації № 523-р від
20.12.2002 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 09.04.2003 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІV-ДП № 105656.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на право власності на
землю.

Внести до Державного земельного
кадастру передбачені Законом України
«Про Державний земельний кадастр»
відомості про формування земельної
ділянки та присвоїти їй кадастровий
номер можливо лише за заявою власника.
Проте ОСОБА_3 який є власником вказаної
земельної ділянки вже помер, а тому
відповідно і здійснити таку державну
реєстрацію земельної ділянки та
отримати витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку не
можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 був належним
власником цієї земельної ділянки, і
його право власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки позивач не відмовлялася,
фактично її прийняла, проте через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не може оформити спадкове
майно на своє ім'я та розпоряджатися
ним на правах власника, а тому змушена
звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просить
їх задовольнити.

Відповідач надав заяву з проханням
розглянути справу у відсутність
представника Олександропільської
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

Третя особа по справі Управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області,
повідомлене належним чином, в судове
засідання не з'явилося.

Вислухавши позивача, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3, який був чоловіком
позивача ОСОБА_1 та після смерті якого
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки площею 1.750 га.
розташованої на території
Олександропільської сільської ради,
переданої для ведення особистого
селянського господарства, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 року,
копією свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_2 від 13.02.1996 року, копією
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІV-ДП № 105656 від
09.04.2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт
відповідно до якого все своє майно де б
воно не було і з чого не складалося і
взагалі все те, що буде належати йому на
день смерті і на що він за законом
матиме право заповів у власність
позивачеві, що підтверджується копією
заповіту від 10.09.2002 року посвідченого
секретарем виконавчого комітету
Олександропільської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

Таким чином ОСОБА_1 є спадкоємцем
за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Спадкоємців які б мали відповідно до
ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову
частку у спадщині після смерті ОСОБА_3,
крім його дружини, яка й так є
спадкоємцем за заповітом після його
смерті, не має.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за заповітом після смерті
чоловіка, однак нотаріусом постановою
від 30.05.2014 року їй було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, тобто через те, що земельній
ділянці не присвоєний кадастровий
номер, що підтверджується копією
постанови про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 30.05.2014 року.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 60 від 11.02.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації № 523-р від
20.12.2002 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 09.04.2003 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІV-ДП № 105656.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на право власності на
землю.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які
виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки державної чи комунальної
власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_3,
який є власником вказаної земельної
ділянки вже помер, а тому відповідно і
здійснити таку державну реєстрацію
земельної ділянки та отримати витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 був належним
власником вищевказаної земельної
ділянки, і його право власності
належним чином зареєстровано та
підтверджується Державним актом на
право приватної власності на землю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки позивач не відмовлялася,
фактично її прийняла, проте через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не може оформити спадкове
майно на своє ім'я та розпоряджатися
ним на правах власника. Дані факти не
спростовано відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Таким чином, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 15,118-120 ЦПК України, ст. ст. 328,
1216-1218, 1225, 1261, 1241, 1268, 1272 ЦК України,
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» від 07.07.2011 р., суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
Олександропільської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємицею за заповітом, право
власності на земельну ділянку площею
1.750 га. розташовану на території
Олександропільської сільської ради,
передану для ведення особистого
селянського господарства, що належала
на підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ДП № 105656 виданого 09.04.2003 року ОСОБА_3,
який помер 22.10.2013 року.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва