Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1214/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бондаренко Г. К.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

іменем України

10.06.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів -
Гайсюка О.В., Кривохожі В.І.,

за
участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 20
листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

20 квітня 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» пред'явив позов до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н від 27 березня
2006 року, яка станом на 31 січня 2013 року
становила 28593 грн. 00 коп. і складалася із
заборгованості: по кредиту - 5972 грн. 13
коп., по процентах - 20782 грн. 81 коп., штраф
- 500 грн. (фіксована частина) та 1337 грн. 81
коп. (процентна складова). Позов
обґрунтовано невиконанням
відповідачем умов укладеного договору.

Рішення Онуфріївського районного
суду Кіровоградської області від 20
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення і
задовольнити його позовні вимоги.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що
висновок суду першої інстанції про
відсутність заборгованості у
відповідача є передчасним та
помилковим. Заперечуючи проти позову,
відповідач не надала доказів сплати
боргу, а саме платіжні документи. У
довідці банку від 21 серпня 2012 року не
вказано кредитний договір за яким
відсутня заборгованість, а у довідці
від 20 листопада 2013 року вказано
неправильний індивідуальний
податковий номер позичальника, що
негативно вплинуло на достовірність
інформації, викладеної у довідці.

Відповідач письмові заперечення на
апеляційну скаргу не надала.

Представники позивача, Бистров С.А.
і Науменко В.В., у судовому засіданні
підтримали апеляційну скаргу та надали
додаткові пояснення про те, що наказом
Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 20 червня
2008 року в судовому порядку вирішено
питання про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ЗАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість у сумі 7779 грн. 92 коп. за
кредитним договором б/н від 27 березня
2006 року, але фактично стягнення не
відбулося.

Відповідач, повідомлена належним
чином про час та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи а також
витребуваної із суду першої інстанції
справу наказового провадження № 2-н-70/08
за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення заборгованості з ОСОБА_2,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив і
матеріалами справи підтверджується, що
27 березня 2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступником якого
являється ПАТ КБ «ПриватБанк»)
укладено кредитний договір без номеру,
який складається із заяви
позичальника, Умов і правил надання
банківських послуг ЗАТ КБ «ПриватБанк»
(далі - Умови і правила) та Тарифів
банку.

За змістом заяви позичальника, 27
березня 2006 року їй відкрито кредитний
рахунок та видано кредитну картку №
НОМЕР_1

Згідно умов цього договору банком
встановлено позичальнику ОСОБА_2
кредитний ліміт на платіжну картку у
розмірі 10000 грн., а вона зобов'язалася
повернути кредит щомісячними
платежами у розмірі 7 % від суми
заборгованості і сплатити проценти за
користування ним у розмірі 36 % річних (3%
на місяць) і з строком дії кредитного
ліміту, що відповідає строку дії
картки.

Відповідно до п. 2 Умов і правил
кредитний ліміт - розмір грошових
коштів, які надаються банком клієнту на
строк, обумовлений договором, на умовах
платності і зворотності.

З довідки від 25 квітня 2014 року № 1,
наданої позивачем, вбачається, що
ОСОБА_2 було видано кредитну картку №
НОМЕР_1 з встановленим кредитним
лімітом у 10 000 грн. зі строком її дії по
березень 2013 року, тобто по 31 березня 2013
року.

Таким чином всі зобов'язання за
кредитним договором позичальник
ОСОБА_2 мала виконати до 1 квітня 2013
року.

Згідно наданого позивачем
розрахунку заборгованості (а.с. 4 - 6, а. с.
47 - 51) та виписки з особового
позичкового рахунку відповідач
користувалася встановленим їй
кредитним лімітом а остання сплата по
картковому рахунку здійснена нею 27
грудня 2007 року, але при цьому кредит та
нараховані проценти в повному обсязі
не сплачені.

Крім того, судом апеляційної
інстанції встановлено, що 20 червня 2008
року за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк»
Онуфріївським районним судом
Кіровоградської області видано
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 7779
грн. 92 коп. заборгованість за кредитним
договором б/н від 27 березня 2006 року.
Дані щодо вручення копії судового
наказу боржнику та набрання ним
законної сили відсутні.

Ухвалою того ж суду від 1 червня 2010
року цей судовий наказ скасовано.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої виходив з того, що
заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» відсутня, що
підтверджується довідками виданими
самим позивачем від 29 серпня 2012 року №
38.0.0.0.0/41-120821/2780 та від 20 листопада 2013
року № 1025512.

Однак з такими висновками суду
погодитися не можна.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Оскаржуване рішення не відповідає
цим вимогам закону.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з правочинів.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Частиною 1 статті 599 ЦК України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно заяви позичальника від 27
березня 2006 року погашення
заборгованості по кредитному ліміту
може здійснюватися клієнтом шляхом
внесення коштів на карту.

За змістом пунктів 4.1., 5.2. Умов і
правил (розділу Правила користування
платіжною карткою) погашення кредиту,
поповнення картрахунку, здійснюється
шляхом внесення коштів готівкою або в
безготівковій формі а також шляхом
договірного списання з інших рахунків
клієнта на підставі договору.

Відповідач не надала суду письмових
доказів (розрахункових документів), які
б підтверджували факт сплати нею боргу
у готівковій або безготівковій формі.

Кредитний договір не містить умов,
які б свідчили про уповноваження
клієнтом банку на договірне списання
коштів з інших належних йому рахунків.

Згідно виписки з особового рахунку
позичальника ОСОБА_2 № НОМЕР_1 (а.с. 47 - 51)
заборгованість по кредитному ліміту
нею не сплачувалася з 21 грудня 2007 року.

Наявні в матеріалах справи довідки
ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29 серпня 2012
року № 38.0.0.0.0/41-120821/2780 (а.с. 27) та від 20
листопада 2013 року № 1025512 (а.с. 33), на які
послався суд у своєму рішенні, вказують
на відсутність заборгованості ОСОБА_2
перед банком.

Однак в цих довідках не вказано
ідентифікаційних ознак кредитного
договору, за якими заборгованість
відсутня, а саме: дата укладення
договору, його номер, дата на яку
перевірялася заборгованість.

Як вбачається з пояснень
представника позивача, підтверджених
роздруківкою комп'ютерної програми ПАТ
КБ «ПриватБанк» - «Приват 48», крім
карткового кредитного рахунку №
НОМЕР_1, ОСОБА_2 має ще один картковий
рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 67, 68) за яким
станом лише на 19 травня 2014 року
числиться поточна заборгованість у 297
грн. 71 коп.

Отже довідки банку, на які послався
суд, не є належними та достовірними
доказами у справі оскільки не містять
інформації про заборгованість ОСОБА_2
перед ПАТ КБ «ПриватБанк» або її
відсутність за кредитним договором від
27 березня 2006 року.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції не перевірив
належним чином доводи позивача про
наявність несплаченої заборгованості,
не дав належної оцінки довідкам банку
та дійшов передчасного висновку про
відсутність невиконаного зобов'язання
відповідача перед позивачем за
вказаним кредитним договором.

В суді першої інстанції відповідач
посилалася на те, що договір б/н від 27
березня 2006 року з позивачем вона не
укладала, із заявою до банку про
надання кредиту не зверталася, проте
жодних доказів на підтвердження своїх
заперечень вона не надала, правом
пред'явлення зустрічного позову не
скористалася, а тому її заперечення на
позов не є доведеними.

З урахуванням викладеного колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області дійшла
висновку, що у справі відсутні належні,
допустимі та достовірні докази
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо повернення кредиту та
сплати процентів за користування ним
за вказаним договором.

Станом на 31 січня 2013 року
утворилась заборгованість ОСОБА_2
перед позивачем у сумі 28593 грн. 00 коп.,
яка складається з: 5972 грн. 43 коп. -
заборгованість за кредитом; 20782 грн. 81
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов і правил: 500
грн. - штраф (фіксована частина), 1337 грн.
76 коп. - штраф (відсоткова складова), що
підтверджується розрахунком (а.с. 4 - 6).

Суд апеляційної інстанції вважає
доведеним факт невиконання ОСОБА_2
своїх зобов'язань перед позивачем за
кредитним договором від 27 березня 2006
року та розмір пред'явлених до неї
вимог, а тому позов є обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

За таких обставин ухвалене у справі
рішення не може бути залишене без змін,
а підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
компенсація документально
підтверджених витрат на сплату
судового збору у сумі 428 грн. 90 коп. (а.с.
1, 46).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Рішення Онуфріївського районного
суду Кіровоградської області від 20
листопада 2013 року скасувати і ухвалити
нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 27 березня 2006 року у сумі 28593
(двадцять вісім тисяч п'ятсот
дев'яносто три) грн. 00 коп. в тому числі:
5972 грн. 43 коп. - заборгованість за
кредитом, 20782 грн. 81 коп. -
заборгованість по процентах, 1837 грн. 76
коп. - штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 428
(чотириста двадцять вісім) грн. 90 коп.
компенсації судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: