АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6243/14
інстанції - Волкова С.Я.
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко
М.М., Кабанченко О.А.

при секретарі Онищенко
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17 березня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення доходу від
використання спільного майна, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 19.12.2013 р. звернувся
до суду із зазначеними вимогами,
посилаючись на те, що є власником 1/2
частини житлової будівлі літ.«О»,
співвласником 34/100 частини житлового
будинку (квартира 2) літ.«А», що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2
частини земельної ділянки площею 0,0905
га, розташованої за зазначеною адресою.
Право власності на другу половину
земельної ділянки та другу половину
34/100 частини (квартира 2) літ.«А»
належить ОСОБА_2, при цьому відповідач
без його згоди протягом тривалого часу
використовував належне їм обом майно
шляхом його передачі в оренду третім
особам та одноособово отримував від
цього дохід (орендну плату). Так,
рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 21.06.2012 р. з відповідача на його
користь стягнуто 1/2 частину отриманого
доходу від використання спільного
майна в розмірі 590 480,00 грн. за період з
лютого 2010 р. по травень 2012 р., однак
станом на грудень 2013 р. ОСОБА_2 рішення
суду не виконав, тому має компенсувати
йому інфляційні втрати та сплатити 3%
річних за період з червня 2012 р. по
листопад 2013 р. в розмірі 30 061,93 грн. Крім
того, відповідач у період з червня 2012 р.
по лютий 2013 р. продовжував здавати
будівлю площею 411 кв.м. в оренду
Посольству Республіки Ірак в Україні
на умовах договору оренди від 2.02.2010 р.
та одноособово отримував від цього
дохід, тому за 9 місяців отримав дохід
від використання будинку площею 411 кв.м.
в розмірі, еквівалентному 5500,00 х 9
місяців = 49 500,00 доларів США, з яких
половина, а саме: 24 750,00 доларів США
належала йому, або за середнім курсом
Нацбанку України за 2012-2013 рр. (100 доларів
США дорівнює 799,100 грн.) становить 197 777,25
грн.

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
доходу від використання майна, що є у
спільній частковій власності, -
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2
частину доходу, отриманого від
використання спільного майна за період
з червня 2012 р. по лютий 2013 р., включно, із
врахуванням інфляційних втрат та 3%
річних за період по жовтень 2013 р.,
всього в розмірі 205 264,88 грн., з яких: 197
777,25 грн. 1/2 доходу, отриманого від
використання спільного майна за період
з червня 2012 р. по лютий 2013 р., включно; 1
450,37 грн. інфляційних втрат за період з
червня 2012 р. по жовтень 2013 р.; 6 037,26 грн. 3%
річних за користування чужими грошима
протягом червня 2012 р- жовтня 2013 р.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
інфляційні втрати та 3% річних у зв'язку
з несплатою боргу в розмірі 590 480,00 грн.,
що виник згідно рішення Печерського
районного суду м. Києва від 21.06.2012 р., за
період з червня 2012 р. по жовтень 2013 р. в
розмірі 30 061,93 грн., з яких: 4 723,84 грн.
інфляційних втрат; 25 338,09 грн. 3% річних
за користування чужими грошима.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2
353,27 грн. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій просив про його скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовував тим, що ті
обставини справи які суд вважав
встановленими є недоведеними. Так суд
без належних доказів дійшов висновку,
що відповідач отримував від посольства
Іраку орендну плату до січня 2013 року.
Також суд не врахував, що договір
оренди між відповідачем та Посольством
республіки Ірак в Україні визнаний
недійсним з 26 липня 2012 року, а тому
відповідно відповідач з вказаного
періоду не отримував будь-яких доходів
по вказаному договору. Також суд не
врахував, що позивач не брав участі як
співвласник у витратах на утримання
його частки приміщення, а суд не
врахував надані відповідачем
документи, щодо витрат на утримання
приміщень.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача доводи скарги
підтримала.

Представник позивача скаргу визнала
частково .

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст.536 ЦК України
за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вважав встановленими такі
обставини.

Відповідно до договору оренди будівлі
від 1.02.2010 р., укладеного між
відповідачем ОСОБА_2 та Посольством
Республіки Ірак в Україні, останнє
орендувало будівлю, що знаходиться за
адресою: Київ, вул. Тимірязєвська, 66,
загальною площею 411 кв.м. із орендною
платою за один місяць в сумі у
національній українській валюті
(гривні), яка дорівнює еквіваленту 5 500,00
доларів США.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 21 червня 2012 року за ОСОБА_3
було визнано право на 1/2 доходів,
отриманих від здачі будівлі Посольству
Республіки Ірак в Україні, стягнуто з
відповідача на користь позивача 1/2
частину отриманого доходу від
використання спільного майна в розмірі
590 480,00 грн. за період з лютого 2010 р. по
травень 2012 р.

Станом на час розгляду даної справи
відповідач ОСОБА_2 рішення суду не
виконав, грошові кошти згідно рішення
суду не сплатив.

Відповідач ОСОБА_2 у зв'язку з несплатою
боргу в розмірі 590 480,00 грн. на підставі
ст.ст.536,625 ЦК України має компенсувати
позивачу ОСОБА_3 інфляційні втрати та
сплатити 3% річних за період з червня 2012
р. по листопад 2013 р. в розмірі З0 061,93 грн.,
наданий суду розрахунок відповідач не
заперечив.

Вищенаведені обставини справи які суд
вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про доведеність цих
вимог відповідає обставинам справи та
вимогам Закону.

Суд також, вважав встановленим, що
відповідач ОСОБА_2 у період з червня 2012
р. по лютий 2013 р. продовжував здавати
будівлю площею 411 кв.м. в оренду
Посольству Республіки Ірак в Україні
на умовах договору оренди від 2.02.2010 р.
та одноособово отримував від цього
дохід (орендну плату), що знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні:
листі Посольства Республіки Ірак в
Україні №131 від 18.01.2013 р. (а.с.29), та
протягом червня 2012 р. -1.03.2013 р.
відповідачем ОСОБА_2 отримано дохід від
використання будинку площею 411 кв.м. в
розмірі, еквівалентному 5 500,00 х 9
місяців = 49 500,00 доларів США, з яких
половина, а саме 24 750,00 доларів США або 197
777,25 грн., із розрахунку середнього
курсу Нацбанку України на 2012 - 2013 рр. (100
доларів США дорівнює 799,100 грн.)_ повинні
належати позивачу.

Разом з тим, з наданих на вимогу
апеляційного суду м. Києва посольством
Республіки Ірак розписок відповідача
вбачається, що останній отримував
дохід від здачі в оренду приміщень лише
по січень 2013 року, а не по лютий як
встановив суд.

Апеляційним судом на підставі
особистих розписок відповідача
встановлено, що він отримав з червня 2012
року по січень 2013 року за 8 місяців
дохід в сумі 44 000 доларів США, половину з
яких 22 000 доларів США він зобов`язаний
повернути позивачу.

Проте вказану суму відповідач
позивачу не повернув, а тому суд дійшов
правильного висновку, що вона підлягає
стягненню з урахуванням 3% річних.

Разом з тим висновок суду про те, що на
вказану суму має бути нараховано
індекс інфляції є помилковим, оскільки
відповідач використовував кошти в
іноземній валюті і позивач просив їх
стягнути в іноземній валюті по курсу, а
тому до іноземної валюти індекс
інфляції застосований бути не може.

Тобто на користь позивача стягнута має
бути сума 22000 доларів США, еквівалент
якої по курсу зазначеному в позовній
заяві 799,100 становить 175 802 грн. та 3%
річних за період з червня 2012 року по 30
жовтня 2013 року - 5925,09 грн.

Разом з тим суд правильно нарахував
індекс інфляції та 3% на суму за
невиконання попереднього рішення,
тому, що за рішенням у відповідача
виникли зобов`язання у гривнях, яке він
не виконав до цього часу, а тому в цій
частині стягнення суми індексу
інфляції та 3% відсотків річних за
період з червня по жовтень 2013 року є
законним.

Доводи апеляційної скарги про
недоведеність отримання відповідачем
коштів, апеляційний суд не приймає, так
як суду були надані розписки
відповідача, які він надавав
посольству про отримання ним грошей за
приміщення по січень 2013 року включно.

Доводи скарги про те, що договір оренди
був визнаний недійсним на правильність
рішення не впливають, тому, що
незважаючи на рішення суду відповідач
відповідно до його розписок, які він не
оспорив в апеляційному суді
продовжував отримувати дохід від
використання спільного з позивачем
майна до січня 2013 року.

Доводи скарги про не врахування судом
тієї обставини, що витрати на утримання
приміщень відповідач ніс одноособово,
а тому суд повинен був врахувати ці
витрати, колегія суддів не приймає,
тому, що відповідач не звертався з
зустрічними вимогами про стягнення з
співвласника витрат на утримання
спільного майна, яке він поніс
одноособово, проте не позбавлений
права звернутись з такими вимогами .

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, з урахуванням нових
обставин, які були встановлені
апеляційним судом, рішення суду
необхідно змінити в частині розміру
суми доходу за використання спільного
майна та сум, передбачених ст. 625 ЦК
України, нарахованих на цю суму.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 17 березня 2014 року в частині
визначення розміру доходу за період по
січень 2013 року включно та сум,
передбачених ст. 625 ЦК України
нарахованих на цей дохід змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2
частину доходу, отриманого від
використання спільного майна за період
з червня 2012 р. по січень 2013 р., включно,
без урахування інфляційних втрат та з
врахуванням 3% річних за період по 30
жовтня 2013 р., всього в розмірі 193 577,27
грн., з яких: 175 802 грн. 1/2 доходу,
отриманого від використання спільного
майна за період з червня 2012 р. по січень
2013 р., включно; 5925,09 грн. 3% річних за
користування чужими грошима протягом
червня 2012 р- 30 жовтня 2013 р.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20-ти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий
Судді