Провадження № 2-др/127/12/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2014 року Вінницький
міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Сичук
М. М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 березня 2014
року, залишеним без змін згідно ухвали
Апеляційного суду Вінницької області
від 14 травня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Відповідач звернувся до суду із завою
про постановлення додаткового рішення,
згідно якої просив стягнути з позивача
на його користь витрати на правову
допомогу згідно квитанції про оплату
та розрахунку зайнятості фахівцем часу
на справу.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
підтримав заяву в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
заперечили проти заяви, про що надали
суду письмові заперечення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
до витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони. Граничний розмір
таких витрат встановлений законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги.

В рішеннях Європейського суду з прав
людини у справах «Дубовик проти
України» та «Гуриненко проти України»
висловлена правова позиція, згідно
якої при розгляді питань компенсації
витрат, понесених сторонами на
отримання ними юридичної допомоги (в
тому числі й під час розгляду їх справ в
національних судах), задоволенню судом
підлягають лише ті вимоги, по яким
доведено, що витрати заявника були
фактичними, неминучими, необхідними, а
їх розмір розумним та обґрунтованим.

Відповідачем 21 січня 2014 року укладено
договір про надання правової допомоги
(а.с. 29, 30). Представництво здійснено
адвокатом ОСОБА_4, який приймав участь в
судових засіданнях, надавав пояснення,
заперечення, заявляла клопотання,
тобто правова допомога дійсно
надавалась. Надано квитанцію про
сплату послуг в сумі 1948 гривень, згідно
якої адвокат ОСОБА_4 одну годину
знайомився з матеріалами справи, одну
годину займався підготовкою та
поданням процесуальних документів в
справі, дві години брав участь в
судовому засіданні.

Тривалість судових засідань, в яких
приймав участь адвокат, що
підтверджується журналом судового
засідання, 23 січня 2014 року становила 6
хвилин, 4 лютого 2014 року - 57 хвилин, 17
березня 2014 року - 25 хвилин. 31 березня 2014
року журнал судового засідання за
участю адвоката ОСОБА_4 відтворити не
вдалось в зв'язку зі збоєм роботи
звукозаписувального комплексу
«Оберіг», однак з урахуванням того, що
відбулись дебати та проголошення
рішення суду, вбачається, що засідання
тривало понад 1 годину. Тобто адвокат
ОСОБА_4 брав участь в судових
засіданнях понад дві години, як
зазначено в наданому розрахунку.

Законом України "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" від 20.12.2011 року. встановлено, що
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

Однак відповідачем не надано належного
підтвердження щодо витрачання часу
адвоката на ознайомлення з матеріалами
справи в суді та підготовку та подання
процесуальних документів в справі.
Крім того, відповідач сам пояснив, що
адвокат ОСОБА_4 раніше неодноразово
брав участь в справах за позовами
ОСОБА_1

Отже, виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, яка становить 1218,00
грн. (Закон України від 06.12.2012 року №
5515-VI), погодинна оплата праці не повинна
перевищувати 487,20 грн., тобто вартість
сплачених послуг, з урахуванням
витраченого часу на участь в судових
засіданнях, не перевищує допустиму
вартість судових витрат.

За змістом ст.ст. 215, 88 ЦПК України
вирішення питання про розподіл судових
витрат при винесенні рішення є
обов'язком, а не правом суду, тому для
вирішення такого питання клопотання
сторони не є обов'язковим.

Вказане в силу п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України
є підставою для усунення недоліку
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 березня 2014
року шляхом ухвалення додаткового
рішення, яким з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 слід стягнути документально
підтверджені витрати на правову
допомогу з урахуванням суті спору та
тривалості розгляду справи в суді в
сумі 974 гривні 40 копійок.

З матеріалів справи вбачається також,
що позивачем сплачено судовий збір в
сумі 297 гривень (а.с. 1), однак в зв'язку з
відмовою в задоволенні позову його
слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 79, 84-86, 88, 215, 218, 220 ЦПК
України, ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового
рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 974
гривні 40 копійок витрат за правову
допомогу.

Судовий збір в сумі 297 гривень залишити
за позивачем ОСОБА_1.

Додаткове рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області.

Суддя