Справа № 2/257/ 281
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Київський
районний суд м. Донецька у складі
головуючого судді Бурлаченко О.О.,

при секретарі Шалесній Е.О., Акименко
Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 яка є правонаступником померлої
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
дарування недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 яка є
правонаступником померлої ОСОБА_2 та її
представник просили визнати недійсним
договір дарування ОСОБА_2 своїй донці
ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1
мотивуючи тим, що зазначений договір
був укладений під впливом обману.

Представник позивача підтримала
позовні вимоги та пояснила, що
позивачка підписуючи спірний договір
вважала, що підписує довіреність за
отримання субсидії. Крім того
позивачка погано себе почувала.

Відповідач та її представник
позовні вимоги не визнали. Відповідач
пояснила, що 17 липня 2004 року її мати
подарувала їй спірний будинок,
оскільки з другою донькою ОСОБА_1 у
матері склались погані стосунки. В
момент підписання договору дарування
у нотаріуса сторонніх осіб не було.
Після укладання договору дарування
відповідач сплачувала комунальні
послуги до 2009 року та проживала з мамою
в спірній квартирі.

Заслухавши відповідача,
представників сторін, свідків,
дослідивши матеріали та обставини
справи суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 17.07.2004 року
ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 прибули до
нотаріуса ОСОБА_4, де ОСОБА_2, згідно
пояснень нотаріуса, недовіряти яким у
суду немає підстав, була повідомлена
про те, що підписує договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 своїй доньці
ОСОБА_3, про що ОСОБА_2 власноруч
написала на оборотній сторінці цього
договору.

ОСОБА_2, усвідомлюючи правові
наслідки договору дарування, які їй
повідомив нотаріус, добровільно
підписала вищезазначений договір.

Свідок ОСОБА_5 також підтвердила
суду, що їй ОСОБА_2 розповідала, що вони
з ОСОБА_3 їздили до нотаріуса і вона
подарувала донці ОСОБА_3 квартиру
оскільки саме так бажала розпорядитися
спадщиною. З другою донькою ОСОБА_1 у
ОСОБА_2 склались погані стосунки.

Свідок ОСОБА_6 також підтвердив
суду, що ОСОБА_2 виказувала, що бажає
подарувати свою квартиру ОСОБА_3 і саме
для цього свідок возив їх на своїй
автівці до нотаріуса. Між ОСОБА_2 та
другою донькою ОСОБА_1 були погані
стосунки.

Таким чином добровільність
укладання спірного договору та
відсутність будь якого обману
підтвердили нотаріус та двоє свідків.

З боку позивача суду не надано
доказів, які б підтверджували обман
ОСОБА_2 при підписані оспорюваного
договору дарування в момент його
підписання. Не спростовано жодним
доказом і той факт, що ОСОБА_2 знала
(повинна була знати) про укладення нею
саме оспорюваного договору дарування.

Ті обставини, що ОСОБА_2 згодом,
через кілька років, змінила своє
ставлення до укладеного нею договору,
під впливом тих чи інших обставини , на
думку суду не може бути доказом її
обману в момент його укладання.

Також позивачем не доведені будь
якими доказами ствердження про те, що
ОСОБА_2 за станом здоров'я не могла
усвідомлювати про наслідки укладеного
нею договору.

Пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 в судовому засіданні, що начебто
з бесід зі ОСОБА_2 їм стало відомо про
те, що ОСОБА_2 не знала про укладання нею
оспорюємого договору дарування, на
думку суду, не є доказом обману ОСОБА_2
при підписанні нею договору у
нотаріуса через наступні міркування.

Всі свідки не є родичами сторін, а
тому не мали підстав для довірительних
відносин зі ОСОБА_2 щодо спадкових
питань. Крім того свідки підтвердили,
що через кілька років після укладання
договору дарування ОСОБА_2 заявила, що
вважає, що в нотаріуса оформлювала
субсидію а не договір дарування. Однак
ці ствердження можуть пояснюватись
також тим, що ОСОБА_2, можливо під
впливом ОСОБА_1, змінила своє ставлення
до укладеного нею договору дарування і
висунула нове бачення нею подій щодо
оспорюємого договору, яке не
відповідає фактичним обставинам.

Крім того, норми ст.. 230 ЦК України
щодо наслідків здійснення правочину
під впливом обману, на які посилається
позивач у позові, не можуть бути
застосовані у відношенні
односторонніх правочинів, яким
відповідно до ст. 626 ЦК України, є
договір дарування.

На підставі викладеного, ст.ст. 230, 626 ЦК
України, ст.. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, яка є правонаступником
померлої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання
договору дарування недійсним

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: