У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Макарчука М.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Потіївська
сільська рада Білоцерківського району
Київської області, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та стягнення моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 24 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа - Потіївська сільська рада
Білоцерківського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди.

Позивачка посилалась на те, що згідно з
свідоцтвом про право на спадщину від 22
квітня 2005 року, посвідченого
нотаріусом Білоцерківської районної
державної нотаріальної контори ОСОБА_7
та зареєстрованого у Білоцерківському
МБТІ 25 травня 2005 року за № 9001694, після
померлого ОСОБА_8 їй належить на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_1

Рішенням сесії Потіївської сільської
ради Білоцерківського району
Київської області від 23 вересня 2009 року
№ 24-125 їй було надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
для складання документів, що
посвідчують право власності на
присадибну земельну ділянку, яка
знаходиться у АДРЕСА_1. Після чого
було виготовлено кадастровий план
земельної ділянки.

Суміжний землевласник - відповідачка
ОСОБА_5 підписала акт прийому-передачі
межових знаків на зберігання та
погодила межу між земельними
ділянками.

Рішенням шостої сесії шостого
скликання Потіївської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області від 30 травня 2011року було
затверджено виготовлену технічну
документацію із землеустрою та надано
у власність земельну ділянку загальною
площею 0,4416 га (з них: 0,2221 га для
будівництва та обслуговування будинку
та господарських споруд та 0,2195 га для
ведення особистого селянського
господарства) у АДРЕСА_1.

Зазначала, що державний акт на вказану
земельну ділянку ще виготовляється,
раніше оформити державний акт на право
власності на земельну ділянку вона не
мала можливості внаслідок нестачі
коштів та відсутністю допомоги держави
у вирішенні цього питання.

Відповідачка ОСОБА_5 вже отримала
державний акт на свою земельну ділянку.
З дозволу відповідачка ОСОБА_5 її
будинком АДРЕСА_2 користується її брат -
ОСОБА_6, який порушує її права на
користування земельною ділянкою.

Так, 12 липня 2011 року він без погодження
з нею зрізав багато великих гілляк з
належних їй вишневих дерев, які ніби -
то похилились у бік будинку його сестри
ОСОБА_5, тим самим він зіпсував дерева,
обрізав їх майже навпіл; знищив належні
їй насадження малини, що були
розташовані біля межі земельних
ділянок; зрізав кущі бузку та жасмину,
що росли на межі та, по яких
орієнтувались землевпорядники при
виготовленні технічної документації
із землеустрою; зруйнував (перекопав)
трав'яну межу шириною біля 30 см, яка
поділяла присадибні ділянки та зламав
старий паркан, що також слугував межею
і викинув його на насадження полуниці
на її земельну ділянку; переорав
земельний валок на городі, який
слугував межею між городами; 27 липня 2011
року за визначеною ним без її
погодження межею він забив довгі
металеві кілки та натягнув трос з
кільцями; поклав на межі її земельної
ділянки гранітне каміння, порушивши
при цьому межі земельної ділянки,
встановлені технічною документацією
із землеустрою.

Відповідач ОСОБА_6 неодноразово
влаштовував сварки, ображав її, всіляко
обзивав, погрожував фізичною розправою
та вбивством. З приводу незаконних дій
ОСОБА_6 вона неодноразово зверталась з
заявами до Потіївської сільської ради,
міліції та прокуратури.

Узгоджувальна спірна комісія
Потіївської сільської ради 18 липня
2011 року обстежувала її земельну
ділянку та виявила, що зрізані її
дерева. Комісія переміряла земельну
ділянку та забила межові знаки за її
відсутності, але з таким розмежуванням
вона не погодилась, тому що комісія не
взяла до уваги її технічну
документацію із землеустрою, а такі дії
Потіївської сільської ради є
незаконними.

22 серпня 2011 року узгоджувальна комісія
Потіївської сільської ради повторно
обстежила її земельну ділянку та
земельну ділянку ОСОБА_5 та виявила, що
в період з 18 липня 2011 року по 22 серпня 2011
року ОСОБА_6 розкопав існуючу межу,
набив кілки та поклав каміння.

09 вересня 2011 року узгоджувальна
комісія Потіївської сільської ради ще
раз провела обстеження земельних
ділянок. В акті комісії зазначено, що
при оранці городу ОСОБА_5 було
зруйновано та засипано землею межу між
земельними ділянками, яка до цього часу
не відновлена.

Постановою дільничного інспектора
Білоцерківського РВ ГУ МВС України в
Київській області про відмову в
порушенні кримінальної справи від 29
липня 2011 року відповідачу ОСОБА_6 було
винесено офіційне попередження про
недопущення вчинення протиправних дій
відносно неї.

Вказувала на те, що внаслідок
незаконних дій відповідача ОСОБА_6 їй
було завдано моральну шкоду, яка
полягає у душевних стражданнях в
зв'язку з пошкодженням майна, у
хвилюваннях за своє здоров'я, у
приниженні гідності. Після погроз
ОСОБА_6 27 липня 2011 року вона відчула
різке погіршення стану здоров'я, у неї
підвищився тиск, стався крововилив в
око, з чим вона зверталась до швидкої
медичної допомоги, потім перебувала на
амбулаторному лікуванні у лікаря -
офтальмолога. Змушена була нести
витрати на лікування. Завдану моральну
шкоду вона оцінює у 10 тис. грн.

Позивач вважає, що відповідачі ОСОБА_5
та ОСОБА_6 самовільно знищили межу між
земельними ділянками, своїми діями
перешкоджають їй користуватись
земельною ділянкою. У добровільному
порядку відповідачі відмовляються
вирішувати спір, а тому просила
зобов'язати відповідачів прибрати
каміння із земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, та
відновити межу між суміжними
земельними ділянками відповідно до
акта про перенесення меж земельної
ділянки та стягнути з ОСОБА_6 моральну
шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 грудня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково. Ухвалено усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_5,
власника земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_2, та ОСОБА_6 прибрати каміння із
земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1, та відновити межу між
суміжними земельними ділянками
відповідно до акта про перенесення меж
земельної ділянки загальною площею 0,2221
га АДРЕСА_1, в натурі (на місцевість) від
12 листопада 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 лютого 2014 року рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 18 грудня 2013 року
змінено в частині стягнення моральної
шкоди, стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 3 тис.
грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить змінити рішення апеляційного
суду та стягнути з ОСОБА_6 на її користь
моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині стягнення моральної шкоди,
суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку про збільшення
розміру стягнутої з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 моральної шкоди до 3 тис. грн.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваного рішення
апеляційного суду вбачається, що
скарга є необґрунтованою і наведені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності зазначеного судового
рішення.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судом апеляційної
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 24 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Макарчук М.А.