Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2454/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З..

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 01 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного вищого навчального закладу
«Запорізький національний
університет», третя особа перший
проректор Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
національний університет» Бондар
Олександр Григорович, про визнання
незаконним наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,-

В С Т А Н О В
И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
національний університет», третя особа
перший проректор Державного вищого
навчального закладу «Запорізький
національний університет», про
визнання недійсним наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

В позові зазначала, що в 2004р. вона
вступила до Запорізького державного
університету, який тепер Запорізький
національний університет (далі - ЗНУ)
та закінчила навчання у 2009р., отримавши
повну вищу освіту за спеціальністю
«Мова та література (англійська)» та
здобула кваліфікацію магістра
філології, викладача англійської мови
та літератури, викладача німецької
мови. 01.09.2009р. її було прийнято на роботу
на посаду викладача кафедри викладання
другої іноземної мови. 30.10.2009р. її
звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України
за власним бажанням у зв'язку зі
вступом до цільової аспірантури
Запорізького національного
університету. 02.11.2009р. вона була
зарахована та почала навчання в
цільовій аспірантурі ЗНУ, уклавши із
ЗНУ Типову угоду про підготовку
аспіранта за рахунок державного
замовлення № 2009/07. Навчання в
аспірантурі здійснювалося за рахунок
державного замовлення з відривом від
виробництва цільовим призначенням для
ЗНУ. При цьому вона ніде не працювала та
не займалася науково-педагогічною
діяльністю. 31.10.2012р. вона закінчила
аспірантуру ЗНУ зі спеціальності 13.00.02 -
теорія та методика навчання іноземної
мови, отримавши відповідне свідоцтво.
01.11.2012р., згідно з п.1.4 Типової угоди про
підготовку аспіранта за рахунок
державного замовлення № 2009/07, її було
прийнято на роботу на кафедру
викладання другої іноземної мови ЗНУ
на посаду асистента. 22.03.2013р.
Запорізьким національним
університетом було оголошено конкурс
на заміщення вакантної посади
асистента кафедри викладання другої
іноземної мови. Оголошення про конкурс
на заміщення вакантних посад
надруковано в Обласній академічній
газеті «Запорізький університет» № 3
(1021) від 22.03.2013р. За умовами оголошеного
конкурсу, надрукованими в оголошенні
про конкурс на заміщення вакантних
посад, кандидат на посаду асистента
кафедри повинен мати не менше трьох
років науково-педагогічного стажу.
Незважаючи на те, що на момент
оголошення конкурсу в неї не було трьох
років науково-педагогічного стажу, а
також, незважаючи на п.2.6 Типової угоди,
про підготовку аспіранта за рахунок
державного замовлення № 2009/07, згідно з
яким вона зобов'язалась відпрацювати
не менше трьох років за основним місцем
роботи у Запорізькому національному
університеті після закінчення
аспірантури, і тому на її посаду не може
бути оголошено конкурс як на вакантну
посаду, відділом кадрів ЗНУ було
представлено її кандидатуру на участь
в оголошеному конкурсі. Вона
проінформувала начальника відділу
кадрів ЗНУ Котляренко Н.І, про те, що на
її посаду не може бути оголошено
конкурс як на вакантну посаду, і, що
вона не може брати участь в цьому
конкурсі, оскільки згідно з п.2.6 Типової
угоди про підготовку аспіранта
(докторанта) за рахунок державного
замовлення № 2009/07 вона зобов'язалась
відпрацювати не менше трьох років за
основним місцем роботи у Запорізькому
національному університеті після
закінчення аспірантури. Згідно з п.2.7
Типової угоди про підготовку аспіранта
за рахунок державного замовлення №
2009/07 за невиконання п.2.6 цієї угоди вона
зобов'язалася відшкодувати всі
витрати, що були понесені
Університетом при підготовці
аспіранта. Згідно з Типовою угодою про
підготовку аспіранта за рахунок
державного замовлення № 2009/07 дана
угода набирає чинності з моменту
підписання (01.11.2009) і діє до повного
виконання сторонами всіх зобов'язань,
передбачених цією угодою. Оголошений
конкурс є конкурсом на заміщення
вакантних посад. Посада асистента
кафедри викладання другої іноземної
мови, яку вона обіймає, не може
вважатися вакантною, оскільки, згідно з
п.3 Положення "Про обрання та прийняття
на роботу науково-педагогічних
працівників вищих навчальних закладів
третього і четвертого рівнів
акредитації" Наказу МОН України № 744
від 24.12.2002 посада вважається вакантною
після звільнення
науково-педагогічного працівника на
підставах, передбачених
законодавством про працю. Жодна з
підстав для припинення трудового
договору, зазначених у ст.36 КЗпП
України не є підставою для звільнення
її з посади, яку вона обіймає.
Представлення її кандидатури до
конкурсу на заміщення вакантної посади
асистента кафедри викладання другої
іноземної мови не може бути здійснено
раніше, ніж через три роки з моменту її
працевлаштування на цю посаду (тобто,
не раніше 01.11.2015р.). Згідно з п.2.
«Положення про обрання та прийняття на
роботу науково-педагогічних
працівників вищих навчальних закладів
третього і четвертого рівнів
акредитації» Наказу МОН України № 744
від 24.12.2002 оголошення про проведення
конкурсу, терміни й умови його
проведення публікуються в засобах
масової інформації. За умовами
оголошеного конкурсу, опублікованими в
оголошенні про конкурс на заміщення
вакантних посад у зазначеному вище
номері Обласної академічної газети
«Запорізький університет», кандидат на
посаду асистента кафедри повинен мати
не менше трьох років
науково-педагогічного стажу. Згідно з
п.1 Розділу І. Закону України "Про
внесення змін до закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність"
науково-педагогічна діяльність -
педагогічна діяльність у вищих
навчальних закладах та закладах
післядипломної освіти ІІІ-ІV рівнів
акредитації, пов'язана з науковою та
(або) науково-технічною діяльністю.
Таким чином, трьох років
науково-педагогічного стажу,
необхідних для участі в конкурсі на
заміщення вакантної посади асистента
кафедри викладання другої іноземної
мови, вона не має. Згідно з п.4 Положення
"Про обрання та прийняття на роботу
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів третього і
четвертого рівнів акредитації" Наказу
МОН України № 744 від 24.12.2002 заяви про
участь у конкурсі мають право подавати
особи, які відповідають умовам
оголошеного конкурсу. Таким чином,
подання її кандидатури на конкурс на
заміщення вакантної посади асистента
кафедри викладання другої іноземної
мови можливе не раніше, ніж через три
роки з моменту працевлаштування на цю
посаду (01.11.2012). Виходячи із зазначеного
вище, представлення відділом кадрів
ЗНУ її кандидатури на участь у конкурсі
на заміщення вакантної посади
асистента кафедри викладання другої
іноземної мови суперечить чинному
законодавству і є незаконним. На
наведені нею обґрунтування начальник
відділу кадрів ЗНУ Котляренко Н.І.
заявила, що, в разі неподання нею заяви
на участь в оголошеному конкурсі, її
буде звільнено. 13.05.2013р. вона повідомила
ректору ЗНУ проф. Фролову М.О., на його
особистому прийомі, про незаконне
представлення відділом кадрів ЗНУ її
кандидатури до конкурсу на заміщення
вакантної посади асистента кафедри
викладання другої іноземної мови та
про заяву начальника відділу кадрів
ЗНУ Котляренко Н.І., що, в разі неподання
нею заяви на участь в цьому конкурсі, її
буде звільнено. У її присутності ректор
ЗНУ проф. Фролов М.О. особисто дав
розпорядження начальнику відділу
кадрів ЗНУ Котляренко Н.І. зняти її
кандидатуру з конкурсу на заміщення
вакантної посади асистента іноземної
мови, про що також повідомив декана
факультету іноземної філології ЗНУ
Морошкіну Г.Ф. Однак, 27.09.2013р.
Запорізьким національним
університетом знову було оголошено
конкурс на заміщення вакантної посади
асистента кафедри викладання другої
іноземної мови та оголошення про
конкурс на заміщення вакантних посад
надруковано в Обласній академічній
газеті «Запорізький університет» № 11
(1029) від 27.09.2013р., і її кандидатуру знову
було представлено відділом кадрів ЗНУ
до участі в цьому конкурсі. За
наведених вище обґрунтувань вона
відмовилась брати участь в оголошеному
конкурсі, на що начальник відділу
кадрів ЗНУ Котляренко Н.І. знову
заявила, що, в разі неподання нею заяви
на участь в конкурсі, її буде звільнено.
26.10.2013р. позивачем було отримано лист за
підписом в.о. ректора ЗНУ Бондара О.Г., в
якому було зазначено, що, у разі
неподання нею документів на участь у
конкурсі та обрання на її посаду іншого
працівника, її буде звільнено за п.2 ст.36
КЗпП України - у зв'язку з закінченням
строку роботи на підставі проведення
конкурсу. В листі також зазначено, що,
згідно з її заявою про
працевлаштування та відповідно до
наказу № 654-к від 01.11.2012р. її не було
прийнято з 01.11.2012р. на посаду асистента
кафедри викладання другої іноземної
мови до заміщення вакантної посади в
установленому законом порядку. При
цьому надається посилання на ст.48
Закону України "Про вищу освіту", в якій
зазначено, що на посади
науково-педагогічних працівників
обираються за конкурсом, як правило,
особи, які мають наукові ступені або
вчені звання, а також випускники
магістратури, аспірантури та
докторантури. Дана стаття роз'яснює хто
має право бути обраним на посади
науково-педагогічних працівників, і що
ця стаття не розповсюджується на її
випадок, оскільки вона є молодим
спеціалістом, і, після прийняття на
роботу, зобов'язана відпрацювати за
фахом за місцем призначення не менше
трьох років, а тому на її посаду не може
бути оголошено конкурс як на вакантну
посаду. Вважає незрозумілим та
необґрунтованим представлення
відділом кадрів ЗНУ її кандидатури до
участі в конкурсі на заміщення
вакантної посади асистента кафедри
викладання другої іноземної мови в
першому випадку - 22.03.2013р., а в другому
випадку -27.09.2013р., оскільки, якщо
спиратися на наказ № 654-к від 01.11.2012р.,
зазначений в отриманому нею листі за
підписом в.о. ректора ЗНУ Бондара О.Г.,
то в цьому наказі зазначено, що її
прийнято на посаду до заміщення
вакантної посади в установленому
законом порядку. Проте, начальник
відділу кадрів ЗНУ Котляренко Н.І. не
змогла пояснити їй, на яких законних
підставах на посаду, яку вона обіймає, і
на якій повинна відпрацювати не менше
трьох років, було оголошено конкурс як
на вакантну. До листа за підписом в.о.
ректора ЗНУ Бондара О.Г. було надано
додаток за підписом начальника відділу
кадрів ЗНУ Котляренко Н.І. з переліком
вакансій ЗНУ, на які вона може бути
працевлаштована після звільнення з
посади асистента кафедри викладання
другої іноземної мови, з метою
відпрацювання трьох років в ЗНУ. Вважає
такі дії в.о. ректора ЗНУ Бондара О.Г. та
начальника відділу кадрів ЗНУ
Котляренко Н.І. незаконними, у зв'язку з
чим просила суд визнати недійсним
наказ № 761-к від 08.11.2013р. про звільнення
її з роботи за п.2 ст.36 КЗпП України у
зв'язку з закінченням строку трудового
договору, поновити її на роботі на
посаді асистента кафедри викладання
другої іноземної мови, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 10 995 грн. 60 коп. та витрати
на надання правової допомоги в сумі 2000
грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на незаконність,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати, та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем надані заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він вважає
доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить залишити
рішення без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_3, представника
відповідача Борисова К.Б., перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

ОСОБА_3 за результатами закінчення
навчання на факультеті іноземної
філології ЗНУ здобула
освітньо-кваліфікаційний рівень
магістра та за направленням №407 від
03.07.2009р., подавши заяву від 31.08.2009р., в
якій просила прийняти її на посаду
викладача кафедри викладання другої
іноземної мови до проведення конкурсу,
наказом №513-к від 01.09.2009р. була прийнята
на вказану посаду до заміщення
вакантної посади в установленому
порядку.

30.10.2009р. ОСОБА_3 було звільнено за її
власним бажанням наказом №661-к від
30.10.2009р. у зв'язку з зарахуванням до
цільової аспірантури для потреб ЗНУ за
державним замовленням на три роки, про
що укладено типову угоду №2009/07 про
підготовку аспіранта.

Після закінчення аспірантури ОСОБА_3
подала до ЗНУ заяву, в якій просила
прийняти її на роботу на посаду
асистента кафедри викладання другої
іноземної мови з 01.11.2012р. до конкурсу.

Наказом ЗНУ №654-к від 01.11.2012р. ОСОБА_3
після закінчення аспірантури прийнято
з 01.11.2012р. на посаду асистента кафедри
викладання другої іноземної мови до
заміщення вакантної посади в
установленому законом порядку.

З метою заміщення вакантної посади в
установленому законом порядку ЗНУ
двічі оголошувався конкурс, в якому
ОСОБА_3 відмовилася брати участь.

За наслідками цієї відмови наказом ЗНУ
№ 761-к від 08.11.2013 р. ОСОБА_3 була
звільнена за п.2. ст. 36 КЗпП України, за
закінченням строку трудового договору,
у зв'язку з проведенням конкурсу на
заміщення вакантної посади та обрання
асистента кафедри викладання другої
іноземної мови.

Під час апеляційного розгляду
встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що суд з дотриманням
вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно
оцінив надані сторонами докази,
виконав всі вимоги цивільного
судочинства і вирішив справу згідно з
законом, вирішивши питання наявності
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував правові норми до цих
правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Суд першої інстанції правильно
застосував для вирішення справи ст. 48
Закону України «Про вищу освіту» та
наказ МОН України № 744 від 24.12.2002 «Про
затвердження Положення про обрання та
прийняття на роботу
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів третього і
четвертого рівнів акредитації» за
якими на посади науково-педагогічних
працівників, у тому числі на посаду
асистента, обираються, як правило
особи, які мають наукові ступені або
вчені звання, а також випускники
магістратури, аспірантури та
докторантури.

Суд дійшов правильного висновку, що ЗНУ
у відповідності до Закону України «Про
вищу освіту» та наказу МОН України № 744
від 24.12.2002 «Про затвердження Положення
про обрання та прийняття на роботу
науково- педагогічних працівників
вищих навчальних закладів третього і
четвертого рівнів акредитації»
належним чином двічі оголошувався
конкурс на зайняття вакантної посади
асистента кафедри викладання другої
іноземної мови.

Суд правильно вказав, що згідно ст.197
КЗпП України молодим спеціалістам -
випускникам державних навчальних
закладів, потреба в яких раніше була
заявлена підприємством, надається
робота за фахом на період не менш 3-х
років. Відповідно до Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснюється за державним замовленням,
затвердженого постановою KM України 992
від 22.08.96р. випускники вищих навчальних
закладів, яким присвоєно кваліфікацію
фахівця з вищою освітою різних
освітньо-кваліфіційних рівнів і які
працевлаштовані на підставі
направлення на роботу, вважаються
молодими фахівцями протягом 3-х років з
моменту укладання ними трудового
договору із замовником. Випускники, які
уклали угоду з вищим навчальним
закладом після зарахування на
навчання, повинні відпрацювати за
місцем призначення не менш 3-х років.

Суд вірно зазначив, що правовідносини
сторін не регулюються даною нормою
трудового законодавства, оскільки
позивач є особою, яка закінчила
підготовку в аспірантурі за Типовою
угодою №2009/7 про підготовку аспіранта.

Суд правильно послався на п.11
«.Положення про підготовку
науково-педагогічних і наукових
кадрів» 309 від 1.03.99р., яким встановлено,
що аспірантура є формою підготовки
науково-педагогічних та наукових
кадрів вищої кваліфікації.

Є правильним висновок суду, що позивач
дістала рівня підготовки
науково-педагогічних та наукових
кадрів вищої кваліфікації та не має
статусу випускника вищого навчального
закладу, які є молодими спеціалістами
у розумінні ст. 197 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначив, що у
зв'язку з незгодою позивача взяти
участь у конкурсі на заміщення
вакантної посади асистента кафедри
викладання другої іноземної мови та
обранням на цю посаду іншого
працівника, адміністрація ЗНУ наказом
№ 761-к від 08.11.2013 р. на законних
підставах звільнила ОСОБА_3 за п.2 ст. 36
КЗпП України, у зв'язку з закінченням
строку трудового договору, який був
укладений на строк до проведення
вказаного конкурсу.

Доводи апеляційної скарги про
порушення Закону України «Про освіту»,
Закону України «Про вищу освіту»,
Положення про підготовку
науково-педагогічних і наукових кадрів
постанови КМУ №309 від 01.03.1999р., Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, постанови КМУ №992 від
22.08.1996р., Закону України «Про сприяння
соціальному становленню та розвитку
молоді в Україні», постанові КМУ №963
від 14.06.2000р. «Про затвердження переліку
посад педагогічних та
науково-педагогічних працівників» та
ін. не містять обґрунтування, що саме в
рішення суду не відповідає цим нормам
права та нормативно-правовим актам, як
вплинуло на ухвалення рішення.

Зі справи та за результатами
апеляційного розгляду видно, що ці
доводи не підтверджуються, а тому не
дають підстав для висновку щодо
незаконності чи неправильності
зазначеного судового рішення.

Значна частина доводів апеляційної
скарги в цілому повторюють фактичні
та правові підстави заявленого позову,
який розглянутий судом першої
інстанції з наданням правової оцінки
вказаним вимогам, яка є вірною та
додаткового аналізу та оцінки не
потребує.

Основна частина доводів полягає у
власному тлумаченні ОСОБА_3
вищевказаних норм матеріального права,
на підставі яких вирішено справу судом,
що не може спростувати висновки
рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності відпрацювання ОСОБА_3 у
ЗНУ трьох років після закінчення
аспірантури не спростовують висновки
суду, оскільки суд першої інстанції
правильно вказав, що відпрацювання
трьох років не звільняє ЗНУ від
встановленого Законом України «Про
вищу освіту» та наказу МОН України № 744
від 24.12.2002 «Про затвердження Положення
про обрання та прийняття на роботу
науково-педагогічних працівників
вищих навчальних закладів третього і
четвертого рівнів акредитації»
порядку обрання осіб на посади
науково-педагогічних працівників, у
тому числі на посаду ассистента.

При цьому категорична відмова ОСОБА_3
від участі у конкурсі позбавила ЗНУ
можливості зберегти трудові
правовідносини з останньою.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 01 квітня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: