Номер провадження: 22-ц/785/2106/14
Головуючий у першій інстанції Зудіхін
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Дрішлюк А.І.

При секретарі -Булгак Х.О.

За участю представника відповідача
ОСОБА_5

Представника позивача-ОСОБА_12

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_6 на заочне рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 19.11.2012 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6 ,3-я особа- ОСОБА_10

-про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

10.09.2012 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з позовними вимогами в якому
просила суд стягнути на її користь з
відповідача 39 965 грн. та понесені
судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідч перебував в шлюбних
стосунках з її донькою- ОСОБА_10, шлюб
між якими було розірвано. При
розірванні шлюбу та розподілі майна
здійснено розподіл боргових
зобов'язань. в сумі 5 000 доларів США,
котрі суд поклад на відповідача.
Посилаючись на те, що вона давала їм в
борг 5000 доларів США та рішенням суду
ці боргові зобовязання в сумі,
покладено на відповідача, котрі він їй
не повернув, просила задовольнити
позовні вимоги.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 19 листопада 2012 року
позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_7 суму боргу в розмірі
39 965 грн., а також суму сплаченого
удового збору у розмірі 399 грн.,65 коп.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового про відмову в
заявлених вимогах, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на відсутність договору
позики укладеного в письмовій формі
між сторонами та на те, що позивач не
була стороною при розподілі майна, ці
обставини судом не досліджувались.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, вислухавши
пояснення сторін, що з'явились,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
дійшла висновку, що вини підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги,
районний суд застосував до спірних
правовідносин ст.1046,1049 ЦК України та
виходив з того, що рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 01 жовтня 2010 року є підтвердженням
укладання договору позики на суму 39 965
грн. між сторонами.

Проте з таким судженням суду
першої інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом факту укладення договору та
передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої
статті 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права.

Позивач не надала суду доказу на
підтвердження укладення між сторонами
договору позики.

Посилання на рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 19 листопада 2012 року, як на підставу
боргових зобов'язань, судова колегія
оцінює критично, так як ОСОБА_7 не була
стороною по цій справі ці обставини
судом не досліджувались та не
встановлювались .

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що районний суд
помилково вважав рішення суду за
позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про
розірвання шлюбу та поділу майна
подружжя преюдеційним з підстав ст.61
ч.3 ЦПК України та безпідставно прийшов
до висновку, що ОСОБА_6 не виконує
борговиз зобов'язань перед ОСОБА_11

Виходячи з того, що позивач не
надала належних та допустимих доказів
на підтвердження виникнення між
сторонами боргових зобов'язань, судова
колегія вважає, що її вимоги не
підлягають задоволенню.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія з підстав ст.309 ч.1 п.3,4
ЦПК України рішення суду скасовує та
ухвалює нове, по відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 309 ч.1 п.3,4; 316; 317; 319 ЦПК
України судова колегія,

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Заочне рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 19.11.2012 року
скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_7 до ОСОБА_6
,3-я особа- ОСОБА_10

про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді- Л.І.Доценко

М.В.Процик