Справа № 1309/9742/12
Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/783/2844/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Львівської міської ради на рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 24 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради,
Львівської міської ради, третя особа:
ОСОБА_7 про визнання права власності -

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням задоволено
зазначений позов. Визнано за ОСОБА_6
право власності на нерухоме майно -
двоповерхову прибудову розміром на 6,5 х
10,5 м. на АДРЕСА_1 у м. Львові, зведеній на
земельній ділянці площею 267 кв. м.,
виділеній позивачці в користування
рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 23.04.1999 року.

Рішення оскаржила Львівська міська
рада. Просить його скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову у позові
унаслідок неправильного застосування
норм матеріального права,
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи. Зазначає,
що підстав для визнання права
власності на нерухоме майно не було,
так як воно було збудовано самочинно,
за відсутності висновків на
відповідність будівельним нормам,
відсутності згоди співвласника
будинку на будівництво. Суд не взяв до
уваги той факт, що питання оформлення
права власності належить до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта ОСОБА_2, а також
представника Залізничної рай
адміністрації ОСОБА_3 на підтримання
скарги, пояснення представників
позивача ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на її
заперечення, перевіривши матеріали
справи, межі і доводи апеляційної
скарги колегія суддів знаходить
апеляційну скаргу безпідставною і тому
її слід відхилити.

Вирішуючи питання про можливість
розгляду справи за відсутності третьої
особи - ОСОБА_7, колегія суддів виходить
із того, що судова повістка цьому
учаснику процесу була скерована
заздалегідь, проте до поштового
відділення за нею він не прибув і у
такий спосіб розпорядився своїм
правом, то у відповідності до вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України справу слід
розглядати у тому складі учасників, які
прибули в судове засідання.

Встановлено, що рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 23.04.1999 року
проведено реальний поділ
будинковолодіння на АДРЕСА_1 у м.
Львові, відповідно до якого ОСОБА_6
виділено частину будинку площею 30 кв. м
і земельну ділянку площею 267 кв.м., а
ОСОБА_7 - частину будинку площею 31 кв. м.
та земельну ділянку площею 267 кв. м.
Право власності на частину
будинковолодіння ОСОБА_6 зареєструвала
у встановленому порядку.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
10.09.1998 року (проведеної Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз) будинок АДРЕСА_1 у м. Львові
збудований у 1912 році, фізичний знос
становить 80%, стан несучих
конструктивних елементів визначено
аварійним, а обмежене використання
елементами своїх функцій визначено
можливим за умови проведення охоронних
заходів або при повній заміні цих
елементів.

Заявою від 21.06.1994 року ОСОБА_7 надав
згоду ОСОБА_6 на здійснення прибудови в
два поверхи згідно архітектурних
пропозицій.

У 2006 році приватним підприємством
«Проект-Центр» виготовлено проект на
відповідність державним будівельним
нормам і правилам, нормативним актам
реконструкції та розширення частини
житлового будинку ОСОБА_6 за рахунок
прибудови на АДРЕСА_1 у м. Львові.

Згідно висновку №162
будівельно-технічного дослідження,
проведеного за заявою ОСОБА_6,
самочинне будівництво здійсненої
позивачкою прибудови є закінченим
будівництвом, придатне до
експлуатації, будівельні норми та
правила під час будівництва
двоповерхової прибудови розміром 6,5х10,5
м не були порушені.

Частиною першою статті 376 ЦК України
визначено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Зі змісту наведеної вище ст. 376 ЦК
України випливає висновок, що право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка самочинно
збудувала нерухоме майно за умови, що
проведення такого будівництва на
земельній ділянці, власником або
користувачем якої вона є, не порушує
права інших осіб, і відповідає
будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним нормам і
правилам та державним стандартам.

Визнаючи право власності на самочинне
будівництво, суд першої інстанції
вірно виходив із того, що самочинне
будівництво здійснено ОСОБА_6 на
земельній ділянці, законним
користувачем якої вона є, права інших
осіб (у тому числі і третьої особи
ОСОБА_7.) не порушені, і відповідає
будівельним, архітектурним,
санітарним, екологічним нормам і
правилам та державним стандартам.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд визнав право власності на
самочинне будівництво за відсутності
висновків компетентних органів про
відповідність будівництва будівельним
нормам і правилам, не відповідають
матеріалам справи.

Як зазначалося вище, із висновку №162
від 30.01.2008 року будівельно-технічного
дослідження, проведеного за заявою
ОСОБА_6, випливає, що самочинне
будівництво здійсненої позивачкою
прибудови є закінченим будівництвом,
придатне до експлуатації, будівельні
норми та правила під час будівництва
двоповерхової прибудови розміром 6,5х10,5
м не були порушені. Цим же висновком, як
і іншими матеріалами справи,
стверджено, що існуюча забудова на
АДРЕСА_1 знаходиться в межах червоних
ліній, а самочинна добудова - поза таких
меж.

Ці ж висновки узгоджуються із проектом
на відповідність державним
будівельним нормам і правилам,
нормативним актам реконструкції та
розширення частини житлового будинку
ОСОБА_6за рахунок прибудови на АДРЕСА_1
у м. Львові, виконаного ПП «Проект -
Центр», який був погоджений
відповідними державними органами.

Отже, твердження ОСОБА_7 про здійснене
самочинне будівництво в межах
червоних ліній є спростованим.

Матеріали справи (а.с. 66) містять
письмову заяву ОСОБА_7 на адресу
міжвідомчої комісії при Залізничній
райадміністрації про надання згоди
ОСОБА_6 на здійснення двоповерхової
прибудови до будинку. Відмова ОСОБА_7
від такої згоди після проведеної
ОСОБА_6 добудови, не може бути прийнята
судом, так як зведена добудова не
порушує його прав.

Безпідставними є твердження апелянта
про те, що суд вирішив позов за
відсутності спору.

Як убачається із матеріалів справи,
оформити право власності у
передбаченому «Положенням про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові» (рішення
виконавчого комітету Львівської
міської ради №406 від 06.05.2005 року)
порядку ОСОБА_6 не могла, так як
міжвідомча комісія при Залізничній
райадміністрації Львівської міської
ради це питання на розгляд жодного разу
не виносила з посиланням на
відсутність необхідних документів
(згоди ОСОБА_7 та розташування будинку в
межах червоних ліній).

Колегія суддів зазначає, що такі
посилання є безпідставними, оскільки
згода співвласника будинку була
надана, самочинно зведена добудова не
порушує його прав і не знаходиться в
межах червоних ліній (в межах червоних
ліній знаходиться існуюча будівля).

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність його висновків, то
апеляційну скаргу слід відхилити а
рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Львівської міської
ради відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 24 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: