Номер провадження: 22-ц/785/1851/14
Номер справи місцевого суду: 505/3797/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М.,
Плавич Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 жовтня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, газети безкоштовних
оголошень "Котовська реклама" про
захист честі, гідності, ділової
репутації і відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

07.08.2013 року, ОСОБА_3, звернулась із
позовом про захист честі, гідності та
ділової репутації шляхом зобов'язання
спростувати недостовірну інформацію й
відшкодування моральної шкоди, і,
уточнивши вимоги, просила зобов'язати
відповідачів публічно принести
вибачення, знищити всю неправдиву
інформацію стосовно неї, яка
розповсюджена відповідачами та
стягнути з відповідачів моральну шкоду
з передачею коштів до Центра
соціально-психологічної допомоги.

Позов обгрунтовано тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сайті газети
безкоштовних оголошень "Котовська
реклама" (далі-Газета) була розміщена
стаття "ІНФОРМАЦІЯ_1", а ІНФОРМАЦІЯ_1 ця ж
стаття була надрукована у газеті за
НОМЕР_1, у змісті якої висвітлено
інформацію стосовно начеб-то погрози
позивачки вбивством ОСОБА_2

Крім того, 29.07.2013 року на веб-сайті
також з'явилось відео, у якому ОСОБА_2
особисто заявив про факт погрози
позивачки йому вбивством.

Посилаючись на те, що інформація
щодо погрози вбивством є
недостовірною, принижує честь та
гідність, позивачка просила позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 і представник
Газети позов не визнали.

Рішенням Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 18.10.2013 року позов задоволено
частково: суд визнав недостовірною
інформацію, поширену ОСОБА_2 в мережі
Інтернету у відеозверненні про погрози
вбивством на його адресу позивачкою й
зобов'язав ОСОБА_2 у місячний термін, з
дня набрання рішенням чинності,
спростувати інформацію, розміщену на
сайті у такий же спосіб, у який вона
була поширена, тобто шляхом
відеозвернення, а також шляхом
розміщення на сайті вступної та
резолютивної частини рішення і стягнув
з ОСОБА_2 на користь позивачки на
відшкодування моральної шкоди 3 000
гривень та судові витрати, а у решті
вимог відмовив.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи і на
незаконність рішення суду.

У засіданні колегії суддів:
відповідач ОСОБА_2 і представник Газети
скаргу підтримали; позивачка і її
представник скаргу не визнали.

Рішення суду першої інстанції у
частині задоволення позову до ОСОБА_2
про захист честі, гідності, ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди і стягнення судових витрат
підлягає скасуванню на підставі ст. 309
ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

2

Згідно зі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстнації і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Позивачка просила зобов'язати
відповідачів спростувати недостовірну
інформацію і визнати наклепом дії
відповідачів з виготовлення та
поширення інформації надрукованої у
Газеті під статетю "ІНФОРМАЦІЯ_1" й
розповсюджених відеоматеріалів на
веб-сайті і на відшкодування моральної
шкоди стягнути з відповідачів, з
кожного, по 15 000 гривень (а.с.3-5,76,77).

Між сторонами виникли
правовідносини із захисту
особистих немайнових прав фізичної
особи, які регулюються ст.ст. 269,275,277 ЦК
України.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на
веб-сайті htt://kotovskinfo.com була розміщена
стаття під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у
змісті якої йшлося про те, що ОСОБА_3
висловлювала погрози вбивством
відповідачу ОСОБА_2.(а.с.7).

26.07.2013 року, ОСОБА_2 звернувся до
Котовського ГУ УМВС України в Одеській
області із заявою про погрози
вбивством з боку ОСОБА_3, у якій просив
прийняти заходи для убезпечення його
від погроз (матеріали кримінального
провадження №0001174 від 27.07.2013 року
СВ Котовскього МВ ГУМВС України в
Одеській області, а.м.7,8).

29.07.2013 року на веб-сайті також
розміщено відео з інтерв'ю ОСОБА_2,
який повідомив, що ОСОБА_3 погрожує йому
вбивством (а.с.45,46).

Газета, із посиланням на веб-сайт,
ІНФОРМАЦІЯ_1 надрукувала статтю
"ІНФОРМАЦІЯ_1"(а.с.9,47).

11.09.2013 року старшим слідчим СВ
Котовського МВ ГУМВС України в
Одеській області прийнята постанова
про закриття кримінального
провадження відносно ОСОБА_3 за фактом
погрози вбивством, якщо були реальні
підстави побоюватися здійснення цієї
погрози за ознаками ст. 129 ч.1 КК України
у зв'язку із відсутністю в діянні
складу кримінального правопорушення,
на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України
(матеріали кримінального провадження
№0001174, а.м.1).

При цьому, у постанові від 11.09.2013 року
зазначено, що "доказова база відсутня, а
саме відсутні свідки вказаної події і
кримінальне правопорушення нічим не
підтверджується крім слів
потерпілого".

У розумінні ст. 277 ч.3 ЦК України,
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Факт погрози позивачки відповідачу
вбивством доведено належними та
допустимими доказами.

В матеріалах кримінального
провадження № 0001174 від 27.07.2013 року
наявні письмові пояснення свідка
ОСОБА_4 у яких він зазначив, що був
свідком того, як 26.07.2013 року біля 10.15-10.20
години у дворі по вул. Гагаріна,126 у м.
Котовську Одеської області ОСОБА_3
вигукувала погрози вбивством відносно
ОСОБА_2 (а.м.16).

Допитаний у засіданні колегії
суддів у якості свідка ОСОБА_4
підтвердив той факт, що він надавав
зазначені письмові пояснення слідчому,
при цьому пояснив суду, що ІНФОРМАЦІЯ_2
позивачка у дворі будинка №126 по вул.
Гагаріна у м. Котовську Одеської
області погрожувала відповідачу
вбивством, а саме: "Из тебя сделают
инвалида, тебя убьют. Я найму бандитов.
Я тебе это обещаю. Одним журналюгой
станет меньше". Свідок також пяснив, що
просив слідчого не розголошувати його
свідчення до суда, оскільки побоювався
помсти відносно себе та своєі матері,
яка проживає у цьому ж дворі.

Оскільки постанова від 11.09.2013 року про
закриття кримінального провадження
відносно ОСОБА_3 за ознаками ст. 129 ч.1 КК
України стосовно того, що "доказова
база відсутня, а саме відсутні свідки
вказаної події і кримінальне
правопорушення нічим не
підтведжується крім слів потерпілого"
не відповідає дійсним обставинам через
те, що є свідок того, що 26.07.2013 року
позивачка погрожувала відповідачу
вбивством і цей свідок дав свідчення як
під час досудового слідства, так і у
суді, зазначена постанова, в силу ст.
212 ЦПК України, не береться судом до

3

уваги.

Зважаючи на те, що належними та
допустимим доказами доведено, що
позивачка погрожувала відповідачу
вбивством, колегія суддів відмовляє у
позові про захист честі, гідності та
ділової репутації шяхом визнання
інформації недостовірною та
спростування цієї інформації й
відшкодування моральної шкоди за
необгрунтованістю вимог.

Рішення суду у частині відмови у
позові до Газети про захист честі
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди
підлягає залишенню без змін на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Згідно зі ст. 308 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
постановив рішення із дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Суд, відмовляючи позивачці у позові
до Газети про захист честі, гідності,
ділової репутації і відшкодування
моральної шкоди правильно виходив з
того, що Газета не є автором матеріалів,
які вона передрукувала з інших
Інтернет видань і на що є посилання під
статтею на Інтернет сайт (а.с.9).

Так, у випадку, коли інформація була
поширена у засобі масової інформації
із посиланням на особу, яка є джерелом
цієї інформації, саме ця особа є
належним відповідачем у справі.

При цьому, у разі поширення
оспорюваної інформації в мережі
Інтернет, належним відповідачем є
автор відповідного інформаційного
матеріалу та власник веб-сайта, особи
яких позивач повинен встановити і
зазначити у позовній заяві.

Позивачка у позовній заяві не
зазначила ні автора інформації в
мережі Інтернет, ні власника веб-сайта,
на якому була поширена оспорювана
інформація.

За таких обставин, доводи ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі у цій частині не
заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 308, 309 ч.1
п.п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 жовтня 2013
року у частині задоволення позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі
гідності, ділової репутації і
відшкодування моральної шкоди та
стягнення судових витрат - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до
ОСОБА_2 про визнання недостовірною і
спростування недостовірної
інформації, відшкодування моральної
шкоди.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 18 жовтня 2013
року у частині відмови у позові ОСОБА_3
до газети безкоштовних оголошень
"Котовська реклама" про захист честі,
гідності, ділової репутації і
відшкодування моральної шкоди -
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення.

Рішення апеляційного суду може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України із розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області Л.Г.
Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич