Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2841/14
Головуючий у 1-й інстанції: Комишня Н.І.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів:
Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Кам'янсько - Дніпровського
районного суду Запорізької області від
13 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА :

16 квітня 2014 року ОСОБА_2 подав до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу
та звернувся з заявою про забезпечення
позову.

Ухвалою Кам'янсько - Дніпровського
районного суду Запорізької області від
13 травня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено в
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на допущені судом першої
інстанції порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
Кам'янсько - Дніпровського районного
суду Запорізької області від 13 травня
2014 року скасувати і вирішити питання по
суті.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення ОСОБА_4, його
представника, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 312 ЦПК України
передбачено, що розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції її постановлено з
додержаннями вимог закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття таких заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду.

В силу ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
описаного майна, якщо подано позов про
право власності на це майно або про
виключення його з опису; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа, який оскаржується боржником
у судовому порядку; передачею речі, яка
є предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Також зазначено, що
суд має брати до уваги інтереси не
тільки позивача, а й інших осіб, права
яких можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із наданих документів,
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 за договором позики
від 08 вересня 2013 року боргу у сумі 97 500
грн. Вимог щодо житлового будинку та
земельної ділянки, на які позивач
просить накласти арешт, не заявлено,
тобто будинок і земельна ділянка не є
предметом позову ( а. с. 2-5 ).

Крім того, будь-яких належних та
допустимих доказів про те, що будинок
АДРЕСА_1 належить на праві власності
саме відповідачці ОСОБА_3, а також даних
про вартість вказаного нерухомого
майна та її співмірність з заявленими
вимогами суду надано не було.
Клопотання щодо витребування вказаних
даних ОСОБА_2 не заявлялося.

За таких обставин доводи апелянта про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права при відмові у
вжитті заходів забезпечення позову не
заслуговують на увагу.

До того ж вимоги про звільнення
домоволодіння АДРЕСА_1, яка надсилалася
позивачеві 30 квітня 2014 року,
вбачається, що власником вказаної
нерухомості являється ОСОБА_5, який не є
стороною у даній справі.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги фактичні обставини справи,
надані документи, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала Кам'янсько -
Дніпровського районного суду
Запорізької області від 13 травня 2014
року про відмову у задоволенні заяви
ОСОБА_4 про забезпечення позову
відповідає матеріалам справи і вимогам
закону, підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Кам'янсько - Дніпровського
районного суду Запорізької області від
13 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: