АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №753/5996/14 № апеляційного
провадження:22-ц/796/8482/14 Головуючий у
суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Семенюк Т.А. Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - Семенюк Т.А.
Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.
при секретарі - Круглику В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 20 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: - Служба у справах
дітей та сім'ї Броварської міської ради
про позбавлення батьківських прав, -
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, не враховано обставини, які
мають суттєве значення для справи, не
прийнято до уваги, що відповідачем
порушено вимоги ч. 2 ст. 164 СК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що у квітні 2014 року
позивач звернулася до суду з даним
позовом до відповідача про позбавлення
батьківських прав, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що в
період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4
у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась
донька ОСОБА_5, яка після розірвання
шлюбу залишилась проживати з
позивачем. Зазначає, що відповідач не
виявляє бажання спілкуватися з дитиною
та приймати участі у її вихованні, а
тому просила суд позбавити ОСОБА_4
батьківських прав відносно
малолітньої дочки ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, 26
вересня 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
було укладено шлюб, який розірвано 8
червня 2010 року, про що в книзі
реєстрації актів цивільного стану
зроблено запис № 485, що підтверджується
свідоцтвом.

Від шлюбу сторони мають малолітню
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки форми-3, вбачається, що ОСОБА_5
проживає разом із матір'ю (а.с. 9).

Відповідно до Акту обстеження
житлово-побутових умов № 13-12/059 від 27
грудня 2013 року депутата Броварської
міської ради, громадянин ОСОБА_4, який є
батьком дитини, стосунки з дочкою не
підтримує, матеріально не забезпечує
(а.с. 10).

Як вбачається з висновку Виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області № 2/15/373 від 4 лютого
2014 року, орган опіки та піклування
Броварської міської ради вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
ОСОБА_4 по відношенню до його
неповнолітньої доньки ОСОБА_5, у зв'язку
з тим, що батько ухиляється від
виконання батьківських обов'язків.

За положенням ч. 1 ст. 164 СК України,
батько може бути позбавлений судом
батьківських прав, якщо він, зокрема,
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Судом встановлено, що 21 червня 2010 року
Броварським міськрайонним судом з
відповідача стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі ј
частини усіх видів заробітку, станом на
1 лютого 2014 року заборгованість по яким
становить 25 120,77 грн.

Як встановлено в процесі розгляду
справи, відповідач має нову сім'ю, в
другому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього
народилась донька ОСОБА_6.

З довідки з місця роботи, а саме ПрАТ
«Фанери та плити» від 19 травня 2014 року ,
ОСОБА_4 працює на посаді пакувальника
цеху виробництва ДВП з 7 квітня 2014 року
по теперішній час (а.с. 34).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції входив з
того, що відсутні підстави для
задоволення позову та позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав.

Проте, з таким висновком суду
погодитися не можна з огляду на
наступне.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року, дата набуття чинності для України
27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питанням
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону
дитини» передбачено, що на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки, або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров»я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей ,
поважати гідність дитини, готувати п до
самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною повної загальної
середньої освіти, готувати її до
самостійного життя.

Пунктами 15,16 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.03.2007 року
№3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
передбачено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що
батько не цікавиться життям
неповнолітньої доньки, не бере участі у
її вихованні та не виконує
батьківських обов'язків.

Згідно з висновком Виконавчого
комітету Броварської міської ради
Київської області № 2/15/373 від 4 лютого
2014 року, орган опіки та піклування
Броварської міської ради вважає за
доцільне позбавити батьківських прав
ОСОБА_4 по відношенню до його
неповнолітньої доньки ОСОБА_5, у зв'язку
з тим, що батько ухиляється від
виконання батьківських обов'язків.

Як вбачається з вищезазначеного
висновку, засідання комісії органу
опіки та піклування Броварської
міської ради проводилось за участю
ОСОБА_4, який не надав відповіді щодо
причин невиконання ним батьківських
обов'язків щодо неповнолітньої доньки,
не заперечував проти наявності у нього
боргу по оплаті аліментів.

З характеристики ОСОБА_5 за місцем
навчання вбачається, що її мати ОСОБА_3
піклується про навчання, розвиток
дитини, приймає активну участь у складі
батьківського комітету класу, який
очолює, батько дитини - ОСОБА_4 жодного
разу не відвідував батьківські збори,
не цікавиться навчанням доньки (а.с. 11).

Крім того, як вбачається з розрахунку
заборгованості 877/7 ВДАС Дарницького
РУЮ у м. Києві, заборгованість по
аліментам, станом на 1 лютого 2014 року,
становить 25 120, 77 грн.

Станом на 1 червня 2014 року
заборгованість по аліментам становить
30291,02 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги обґрунтовані
і знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог.

З урахуванням ст. 88 ЦПК України, з
відповідача підлягає стягненню судові
витрати на користь держави у розмірі 121
грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 травня 2014 року скасувати,
ухваливши нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення
батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьківських прав по відношенню до
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення, може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді