Справа № 459/4132/13
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/2954/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною ОСОБА_2 на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 12 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 з участю третьої особи ВДВС
Червноградського МУЮ у Львівській
області про стягнення неустойки (пені)
за несвоєчасну виплату аліментів, -

встановила:

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 12 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 4000
(чотири тисячі) гривень неустойки (пені)
за несвоєчасну виплату аліментів.

В решті вимог - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає,
викладені в рішенні висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи. Винесення такого рішення стало
можливим внаслідок неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, ухвалене таке з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Крім того, зазначає, що суд
безпідставно зменшив розмір пені за
несплату аліментів на дитину з 16 502,29
грн. до 4000 грн.

Просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким задоволити
позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з"явились і судова колегія вважає за
необхідне у відповідності з вимогами
ст.305 ЦПК України проводити розгляд
справи у їх відсутності, т.я. вони
належним чином повідомлені про час та
місце судового засідання та подали
заяви про розгляд справи у їх
відсутності. У відповідності до вимог
ст.197 ЦПК України судова колегія
розглядає справу без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, позивачка звернулась в
суд із позовом до відповідача про
стягнення пені за несплату аліментів,
покликаючись на те, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано 1.08.2011 р. Від
спільного проживання у них народився
син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Червоноградського міського
суду від 3.11.2011 р. з ОСОБА_3 було стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в
розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття. Виконавчий лист
згідно вказаного рішення перебуває на
примусовому виконанні у ВДВС
Червоноградського МУЮ.

У 2012 р. відповідач звернувся з позовом
про зміну розміру аліментів, проте
рішенням Червоноградського міського
суду від 5.10.2012 р. у позовних вимогах
було відмовлено та згідно ухвали
апеляційного суду Львівської області,
рішення залишено без змін.

Вказувала, що на даний час, відповідач
ухиляється від свого батьківського
обов'язку утримувати дитину, а також не
виконує рішення суду по стягненню
аліментів. Кошти на утримання дитини
він сплачує нерегулярно та здебільшого
не в повному обсязі, у зв'язку з чим
станом на 18.06.2013 р. у нього утворилась
заборгованість в розмірі 8767,45 грн.
Провівши розрахунок вважала, що за
період з 7.10.2011 р. по 18.06.2013 р. пеня за
несвоєчасну виплату аліментів
становить 16502,29 грн. Просила
задовольнити позов.

Задовольняючи позов частково суд
встановив, що 22.05.2012 р. було відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом Червоноградського міського
суду Львівської області про стягнення
з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 750 грн. щомісячно.

Згідно розрахунку заборгованості по
виконавчому документу № 2-1536/11 виданому
13.02.2012 р. Червоноградським міським
судом Львівської області про стягнення
з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 н.н.,
станом на 23.01.2014 р. заборгованість
згідно наявних у ВДВС
Червоноградського МУЮ даних, становить
7328,38 грн.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів (ч.2.
ст. 196 СК України).

З врахуванням наведеного суд першої
інстанції дійшов висновку, що виходячи
з матеріального становища відповідача,
який не має постійного заробітку і його
дохід є мінливим, враховуючи і ті
обставини у справі, що відповідач по
мірі можливості сплачує
заборгованість по аліментах, тому
розмір нестойки слід зменшити до 4000
гривень.

Посилання апелянта на те, що суд
безпідставно зменшив розмір пені за
несплату аліментів на дитину з 16 502,29
грн. до 4000 грн. судова колегія не
приймає до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Відповідно до абз. 1 п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
15.05.2006 року "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
передбачена ст. 196 СК відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилась з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Згідно змісту Постанови Верховного
суду України від 11.09.2013 року у справі
№6-81цс13, що прийнята за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах та є обов'язковою для
застосування всіма судами України, -
оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, то при
розгляді спорів про стягнення на
підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від
суми несплачених аліментів суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_3 вказує, що повністю сплатив
заборгованість по аліментах.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо зменшення
розміру неустойки з урахуванням
матеріального становища відповідача
та вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, подані сторонами докази.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає цим
вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 12 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвали законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.