Справа №482/852/14-ц 12.06.2014 12.06.2014 12.06.2014
Провадження № 22ц/784/1793/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Колосовського С.Ю.,
Царюк Л.М.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю: представника стягувача -
Стіславського І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Банк «Демарк» на ухвалу Новодеського
районного суду Миколаївської області
від 14 травня 2014 року за заявою
публічного акціонерного товариства
«Банк»Демарк» про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання,
виданому по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Банк «Демарк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 квітня 2014 року публічне акціонерне
товариство «Банк»Демарк» (надалі -
Банк) звернулося до суду з заявою про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, виданому по справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Банк «Демарк» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у
виконавчому листі було
допущено помилки, у зв'язку з чим Банком
до суду був повернутий виконавчий лист
із заявою про виправлення помилок.

Ухвалою Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 12 квітня
2012 року заяву Банку було задоволено та
внесені виправлення у виконавчий
документ, проте сам виконавчий лист не
було повернуто стягувачу. Заява Банку
від 7 травня 2012 року про повернення
виконавчого листа була залишена судом
без відповіді. На адресу Банку
виконавчий лист було надіслано тільки
17 квітня 2014 року після сплину річного
строку для пред'явлення виконавчого
документа для виконання.

За таких обставин Банк звернувся із
заявою про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
документу до виконання, вважаючи, що
цей строк пропущено з поважних причин.

Ухвалою Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 14 травня
2014 року в поновленні пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
документу до виконання відмовлено

В своїй апеляційній скарзі Банк просив
ухвалу суду скасувати та постановити
нову ухвалу, якою задовольнити вимоги
заяви банківської установи,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника стягувача, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у місцевому суді, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року (наділ - Закону)
виконавче провадження є завершальною
стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 22 Закону ( в редакції,
що діяла на час видачі виконавчого
листа), виконавчі листі можуть бути
пред'явленні до виконання протягом
року з наступного дня після набрання
рішенням законної сили.

Частиною 2 ст. 24 цього Закону
передбачено, що стягувач, який
пропустив строк для пред'явлення
виконавчого документу до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення пропущеного строку до суду,
який видав відповідний документ, або до
суду за місцем виконання.

За положеннями ч. 1 ст. 371 ЦПК України
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Суд першої інстанції, розглядаючи
заяву Банку про поновлення строку для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання дійшов висновку, що
зазначений строк пропущено Банком не з
поважних причин.

Проте, з такими висновками місцевого
суду колегія суддів не погоджується з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 16 листопада
2011 року з ОСОБА_3 на користь Банку
стягнута заборгованість за кредитним
договором у розмірі 27136.95 грн. та судові
витрати (а.с. 18).

19 грудня 2011 року за заявою Банку
виконавчий лист № 2-240/2011, виданий 16
грудня 2011 року, на виконання цього
судового рішення було направлено на
адресу стягувача до м. Чернігова (а.с.
23).

6 квітня 2012 року Банк звернувся з заявою
про те, що виданий виконавчий лист не
відповідає вимогам Закону до
виконавчого документу, оскільки
містить помилки, що перешкоджають
стягувачу звернути цей виконавчий
документ до виконання. При цьому Банк
направив до суду виданий виконавчий
документ і просив суд виправити
виявлені помилки (а.с. 24).

Ухвалою Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 12 квітня
2012 року зазначена заява Банку була
задоволена та внесені відповідні
виправлення у вказаний виконавчий лист
(а.с. 27-28).

Копія цієї ухвали судом 18 квітня 2012
року була направлена на адресу Банку,
проте виконавчий лист, наданий Банком
для виправлення помилок, не був
повернутий Банку (а.с. 29).

Звернення Банку, що надійшло на адресу
районного суду 7 травня 2012 року про
направлення виконавчого документу,
було залишено судом без відповіді (а.с.
30).

Аналогічне звернення Банку надійшло до
суду 26 березня 2013 року та 17 квітня 2014
року виконавчий лист № 2-240/2011, виданий 10
травня 2012 року був направлений на
адресу Банку (а.с.36,38).

Із практики Європейського Суду
випливає, що судовий розгляд справи
визначається справедливим за умови
забезпечення рівного процесуального
становища сторін, що беруть участь у
справі, в тому числі і на стадії
виконання рішення суду. Вимагається,
щоб кожній із сторін була надана
розумна можливість представляти свою
справу у такий спосіб, що не ставить її
в суттєво менш сприятливе становище
порівняно з опонентом.

За національним законодавством стадія
виконання судового рішення є
завершальною стадією судового
розгляду справи та саме на суд, який
ухвалив рішення, покладено обов'язок
контролю за його виконанням.

Таким чином, стягувач був позбавлений
можливості звернути виконавчий лист до
виконання, оскільки виконавчий
документ мав помилки, що перешкоджали
зверненню його до виконання, а в
подальшому після виправлення помилок,
виконавчий лист не був повернутий
судом стягувачу, незважаючи на його
звернення до суду з такою вимогою.

За такого, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції помилково дійшов
висновку про неповажність причин
пропуску строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання,
зазначені причини слід визнати
поважними, оскільки виконавчий лист
знаходився у суді без звернення його до
виконання.

Отже, ухвала суду постановлена з
порушенням норм процесуального права і
підлягає скасуванню на підставі ст. 312
ЦПК України з постановленням нової
ухвали про задоволення заяви Банку про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК У
країни, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Банк «Демарк» задовольнити.

Ухвалу Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 14 травня
2014 року скасувати та постановити нову
ухвалу про задоволення заяви
публічного акціонерного товариства
«Банк «Демарк».

Поновити публічному акціонерному
товариству «Банк «Демарк» пропущений
строк для пред'явлення виконавчого
листа № 2-2401/11, виданого 10 травня 2012
року, про стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат
з ОСОБА_3.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді