Справа № 201/3988/14-ц
Провадження № 2-н/201/641/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 рокум. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська – Федоріщев С.С.,
ознайомившись з матеріалами заяви
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про видачу
судового наказу щодо стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ, –

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2014 року до суду надійшла
заява Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про
видачу судового наказу щодо стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ.

Згідно вимог ч. 6 ст.100 ЦПК України 27
березня 2014 року було надіслано запит до
відповідного органу реєстрації місця
перебування та місця проживання особи
щодо надання інформації про
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання боржників.

29 квітня 2014 року до суду надійшла
інформація про те, що, за відомостями
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,
УДМС України у Дніпропетровській
області, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований
за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак при
подальшому вивченні матеріалів справи
судом було встановлено пропуск
заявником строку позовної давності.

Відповідно до вимог п. 2. ч. 3 ст. 100 ЦПК
України, суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу, якщо
із заяви і поданих до неї документів
вбачається спір про право.

Відповідно до п. 9 Постанови № 14 Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року про розгляд
судами заяв у порядку наказового
провадження, наявність спору про право
(пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК),
яке є підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб’єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують порушення
суб’єктивного права або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги.
Крім того, мають ураховуватися
обставини, якщо із доданих документів
вбачається, що боржник заперечує, не
визнає або оспорює свій обов’язок
перед заявником (кредитором); із
доданих документів вбачається пропуск
строку позовної давності. Така вимога
може бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного Кодексу України).

Вважаю, що з наданих заявником
документів вбачається спір про право
та дана вимога може бути вирішена лише
у позовному провадженні.

Отже, відповідно до п. 2. ч. 3 ст. 100, ч. 4 ст.
100 ЦПК України, слід відмовити у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, роз’яснивши заявнику його
право на звернення до суду в позовному
порядку з додержанням загальних правил
щодо пред’явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 2.
ч. 3 ст. 100, ч. 4 ст. 100 ЦПК України, –

У Х В А Л И В:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству «Дніпрогаз» у прийнятті
заяви про видачу судового наказу щодо
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
спожитий природний газ.

Роз’яснити заявнику його право на
звернення до суду в позовному порядку
до ОСОБА_1 з додержанням загальних
правил щодо пред’явлення позову.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п’яти днів.

Суддя:ОСОБА_2