Справа № 349/406/14-ц
Провадження № 2/349/161/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 червня 2014 року
м. Рогатин

Рогатинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Поглод О.В.,
секретаря Боянівської Г.М.,розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Рогатині цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 ОСОБА_6 про визнання
нерухомого майна особистою власностю
позивача ,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою про визнання за ним
одноосібно

права власності на будинковолодіння,
що розташоване по АДРЕСА_1 загальною
вартістю 21 516 гривень.

З позовної заяви вбачається, що 21
вересня 2009 року позивач уклав договір
купівлі-продажу житлового будинку
загальною площею 46,8 м. кВ. та
господарських будівель загальною
площею 52,5 м. кВ. по АДРЕСА_1 , які
належали ОСОБА_3

Позивач стверджує, що вказане
будинковолодіння придбано виключно за
його кошти, оскільки з дружиною він в
той час уже не проживав та не проживає
по даний час .

Позивач в судове засідання не
з»явився, суду написав заяву в якій
зазначив, що позовні вимоги підтримує в
повному обсязі з підстав, викладених в
позовній заяві, справу просить слухати
в його відсутності, не заперечує проти
заочного рішення.

Відповідач в судове засідання
повторно не з»явилася, причин своєї
неявки суду не вказала, про місце і час
слухання справи повідомлялася вчасно у
встановленому законом порядку.

За згодою позивача, суд ухвалює
заочне рішення, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові
докази, суд встановив такі факти та
відповідні правовідносини:

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 1994
року, який зареєстрували у відділі
РАЦСу Івано-Франківського міського
управління юстиції, актовий запис № 1051.

З договору купівлі-продажу
житлового будинку від 21 вересня 2009 року
посвідченого приватним нотаріусом
Рогатинського районного
нотаріального округу ОСОБА_4
вбачається, що ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1
купив будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку
загальною площею 46,8 м. кВ. та
господарських будівель загальною
площею 52,5 м. кВ. за 21 516 гривень, які
ОСОБА_5 сплатив до підписання цього
договору.

З витягу про державну реєстрацію
майнових прав №35802711 від 10 жовтня 2010
року вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним
власником вказаного будинковолодіння.

У відповідності до ст. 60 Сімейного
кодексу України , майно набуте
подружжям за час шлюбу , належить
дружині, чоловікові на праві спільної
сумісної власності.

Судом встановлено, що хоча
сторони і перебували в зареєстрованому
шлюбі, але спільно не проживали понад
десять років.

Дана обставина підтверджена
рішенням Івано-Франківського міського
суду від 09 березня 2000 року з якого
вбачається, що позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1
про розірвання шлюбу задоволено і шлюб,
зареєстрований у відділі РАГСу
Івано-Франківського міського
управління юстиції 13 серпня 1994 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, актовий запис №1051-
розірвано.

Про те, жодна із сторін не
зареєструвала розірвання шлюбу в
органах РАЦСу, тому рішенням
Рогатинського районного суду від 17
лютого 2014 року повторно розірвано шлюб
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
зареєстрований у відділі РАГСу
Івано-Франківського міського
управління юстиції 13 серпня 1994 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, актовий запис №1051.

Актом комісії Букачівецької
селищної Ради від 18 березня 2014 року з
якого вбачається, що ОСОБА_6 в АДРЕСА_1
не проживає понад п»ять років.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 57
Сімейного кодексу України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є: майно набуте нею, ним за час шлюбу але
за кошти , які належали їй йому
особисто.

Ч.2 ст. 61 Сімейного кодексу України
передбачає, що об»єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя і внесені до
сімейного бюджету або внесені на його
особистий рахунок у банківську
установу.

Таким чином, кожному з подружжя
закон дав право вибору, вносити чи не
вносити грошові кошти до сімейного
бюджету. Позивач довів, що кошти на які
було придбано будинковолодіння
належали йому особисто, в сімейний
бюджет не вносились із незалежних від
нього причин, оскільки сім»ї як такої
не існувало, сторони спільно не
проживали і спільного бюджету не було.

Оцінивши в сукупності наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов необхідно
задоволити, оскільки сторони хоча і
перебували в зареєстрованому шлюбі,
спільно не проживали тривалий час до
укладення договору купівлі-продажу та
після його укладення, не вели спільного
господарства та не мали спільного
бюджету. Кошти за які було придбано
будинковолодіння були особистими
коштами позивача , тому придбана за них
річ є його особистою власністю.

Керуючись ст.ст. 214-215,224 ЦПК України, ст.
ст. 57, 61 Сімейного кодексу України, суд. -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.Визнати
будинковолодіння по АДРЕСА_1 власністю
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Івано-Франківського

апеляційного суду через Рогатинський
районний суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Рішення може бути переглянуто за
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання ним копії
рішення.

Головуюча:
Поглод О.В.