Справа № 422/1542/14-ц
Провадження по справі № 2/422/378/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 11» червня 2014 року
м. Перевальськ

Перевальський районний суд Луганської
області

у складі: головуючого-судді:
Хісматуліної О.П.

при секретарі:
Чорній А.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області про
встановлення факту, що має юридичне
значення, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
- ОСОБА_2, ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з цим
позовом, посилаючись на те, що вона
постійно з січня 2011 року проживає в
АДРЕСА_1. Її мати, ОСОБА_4 також постійно
проживала за цією адресою та у зв'язку з
віком та станом здоров'я постійно
потребувала сторонньої допомоги,
оскільки мала професійне захворювання
та з 09 червня 2011 року в неї була
встановлена перша група інвалідності
безстроково.

За час спільного проживання з матір'ю
вони вели спільне господарство, в них
був єдиний бюджет. В цілому їх родина
утримувалася за кошти матері.

Крім неї в матері також є син, брат
позивача - ОСОБА_2, але він ніколи не
проживав спільно з ними, так як
зареєстрований у Донецькій області та
проживав тільки у флігелі.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 померла, у зв'язку з
професійним захворюванням.

Позивач зверталася до відповідача з
заявою про виплату допомоги, однак їй в
цьому було відмовлено, оскільки вона не
є членом сім'ї померлої.

На підставі викладеного, позивач
просить суд встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_1 та знаходження на
утриманні матері, ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_6, по день її смерті.

Визнати ОСОБА_1 членом сім'ї матері,
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Позивач та її представник у
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, заперечувала проти їх
задоволення, посилаючись на те, що
ОСОБА_1 не може бути членом сім'ї
померлої матері, оскільки перебуває у
шлюбі, має зареєстроване місце
проживання на території Російської
Федерації з 2012 року, а заповіт не може
свідчити про фактичне спільне
проживання, а тому просила суд в
задоволенні позову відмовити за
необґрунтованістю.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
в судове засідання не з'явилися по
невідомій суду причині, незважаючи на
те, що своєчасно й належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Заяви про згоду на участь в
судовому процесі до суду не надходили.

Суд, вислухавши учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого 11 червня
2013 року виконавчим комітетом
Чорнухинської селищної ради
Перевальського району Луганської
області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6
/а.с.38/.

Як вбачається з довідки про причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням або трудовим каліцтвом
серії АА № 0001340 від 27 вересня 2013 року
причинний зв'язок смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлений з
професійним захворюванням з 16 серпня
2013 року /а.с.34/.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2, виданого 09 січня 1969 року
Ящиківською селищною радою
Перевальського району Луганської
області на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, її
матір'ю є ОСОБА_4 /а.с.31/.

Згідно свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 15 червня
1974 року, ОСОБА_1 15 червня 1974 року уклала
шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу
їй присвоєне прізвище «ОСОБА_1» /а.с.32/.

Згідно акту від 11 лютого 2014 року,
складеного депутатом Чорнухинської
селищної ради Перевальського району
Луганської області Куваріною В.Т.,
ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4, зареєстрована
на території Російської Федерації,
проживала за адресою: АДРЕСА_1 з січня
2011 року постійно, здійснювала догляд за
хворою матір'ю, ОСОБА_4, вони вели
сумісне господарство, мали спільний
бюджет. Після смерті матері продовжує
проживати в будинку /а.с.47/.

Відповідно до листа відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області № 06/136 від 31
січня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у
виплаті страхових виплат, оскільки
ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована
за однією адресою з ОСОБА_2, а ОСОБА_1
зареєстрована на території Російської
Федерації та має іншу сім'ю /а.с.39-40/.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в
судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1
проживала разом з матір'ю, ОСОБА_4 з
січня 2011 року. Вони проживали за
рахунок пенсії матері. ОСОБА_2 проживав
у флігелі будинку за спільною адресою.
При цьому ОСОБА_10 пояснила, що джерело
доходу сім'ї їй не відоме, за який кошт
проводилися ремонтні роботи в будинку
їй не відомо.

Таким чином, суд, зважаючи на
досліджені в судовому засідання
докази, приходить до висновку, що факт
спільного проживання ОСОБА_1 разом з
матір'ю, ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_6,
однією сім'єю на час смерті останньої,
знайшов своє підтвердження у судовому
засіданні, тому суд вважає необхідним
згідно зі ст. 256 ЦПК України встановити
цей факт.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють.

Ч. 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у
разі смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання.
Шкода відшкодовується чоловікові,
дружині, батькам (усиновлювачам), які
досягли пенсійного віку, встановленого
законом, - довічно.

Як визначено в п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» встановлення
факту перебування особи на утриманні
померлого має значення для одержання
спадщини, призначення пенсії або
відшкодування шкоди, якщо допомога, яка
надавалась, була для заявника
постійним і основним джерелом засобів
до існування. Одержання заявником
заробітку, пенсії, стипендії, інших
доходів не є підставою для відмови у
встановленні факту перебування на
утриманні, коли суд встановить, що
основним і постійним джерелом засобів
до існування була для заявника
допомога з боку особи, яка надавала
йому утримання.

Згідно з роз'ясненнями в п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27 березня 1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
непрацездатні члени сім'ї загиблого,
які мали самостійний заробіток або
одержували пенсію на час його смерті,
можуть бути визнані утриманцями
потерпілого, якщо частка заробітку
останнього, що припадала на кожного з
них, була основним і постійним джерелом
їх існування.

Суд не приймає до уваги надані
позивачем не завірені належним чином
копії ощадної книжки, розписки /а.с.11-19/,
оскільки не містять інформації про
перебування позивача на утриманні
матері, а відповідно до ст. 58 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Суд також не приймає до уваги в
якості доказу перебування позивача на
утриманні матері та спільного
проживання в якості члена сім'ї копію
заповіту від 04 червня 2013 року,
складеного від імені ОСОБА_4 /а.с.41/,
оскільки згідно ст. 1235 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Суд на спростування заявлених позовних
вимог в частині встановлення факту
перебування її на утримання матері
бере до уваги також зміст первісної
позовної заяви ОСОБА_1 від 12 березня 2014
року, яка надійшла до суду 21 березня 2014
року, відповідно до якої позивач
зазначала про те, що вона зробила в
будинку капітальний ремонт за свої
кошти /а.с.25-29/.

З копії паспорту на ім'я ОСОБА_1
вбачається, що вона є громадянкою
Російської Федерації та має
зареєстроване місце проживання за
адресою: АДРЕСА_2 з 20 квітня 2012 року
/а.с.30/, а тому суд вважає безпідставними
посилання позивача на той факт, що вона
постійно проживала разом з матір'ю,
ОСОБА_4, з січня 2011 року.

Надана позивачем довідка від 02 квітня
2014 року, видана житловим агентством
Приморського району м. Санкт-Петербург,
про те, що ОСОБА_7 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2 /а.с.77/, не може бути
доказом того, що ОСОБА_1 не є членом його
сім'ї, оскільки відповідно до ст. 3 СК
України подружжя вважається сім'єю і
тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку
з навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Таким чином, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_1
одружена з ОСОБА_7, з яким фактично не
проживала на час виникнення спірних
правовідносин у зв'язку з необхідністю
догляду за матір'ю, ОСОБА_4, тому вона є
членом сім'ї ОСОБА_7 й не могла бути
одночасно також членом сім'ї ОСОБА_4,
відносно якої виконувала обов'язки,
передбачені Сімейним Кодексом України.

З характеристики на ім'я ОСОБА_2,
складеної депутатом Чорнухинської
селищної ради Перевальського району
Луганської області Курочкіною Г.М.,
вбачається, що ОСОБА_2 проживає без
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.48/.
Дані, що характеризують особу ОСОБА_2,
суд не приймає до уваги, оскільки дані
факти не є належними доказами, оскільки
не стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому, у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Тому, посилання позивача та її
представника на той факт, що ОСОБА_2
проживав у флігелі, а не в будинку за
адресою: АДРЕСА_1, суд вважає
безпідставними.

На підставі викладеного, суд не
знаходить підстав для встановлення
факту перебування ОСОБА_1 на утриманні
матері, ОСОБА_4, а також визнання її
членом сім'ї померлої матері, у зв'язку
з ненаданням відповідно до ст.ст. 10, 11, 58,
59, 60 ЦПК України належних та допустимих
доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213 - 215, 218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Перевальському
районі Луганської області про
встановлення факту, що має юридичне
значення, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору,
- ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_1 разом з матір'ю
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, на
день смерті останньої.

В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Луганської області через
Перевальський районний суд Луганської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. У разі, якщо рішення було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга може бут
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Головуючий - суддя:
О.П.Хісматуліна