Номер провадження 2/522/1461/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 10» червня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів», за участю третьої
особи відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Україні в м.
Іллічівськ Одеської області про
стягнення моральної шкоди заподіяної
смертю годувальника внаслідок
нещасного випадку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою до ДП «Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів», у якій просила
стягнути з ДП «Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів» на свою користь суми
заборгованості на харчування замість
добових які належали ОСОБА_2, але не
були ним одержані за життя у розмірі
207220,22 гривень, та у вигляді
відшкодування моральної шкоди
заподіяної смертю годувальника
внаслідок нещасного випадку суму у
розмірі 575955,00 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 29 жовтня 2013 року роз'єднано
позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів» про стягнення
заборгованості по виплатам та
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної смертю годувальника,
виділено в самостійне провадження
позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів» про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної смертю
годувальника, направлено виділені
матеріали справи для автоматичного
перерозподілу іншому судді.

Ухвалою судді Приморського районного
суду м. Одеси Суворової О.В. від 19
листопада 2013 року було відкрите
провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_1 у частині позовних вимог
ОСОБА_1 до ДП «Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів» про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної смертю
годувальника.

В обґрунтування своєї вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди
позивачка посилається на те, що її
чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 28 років
працював у ДП «Чоразморшлях» на різних
посадах пов'язаних з експлуатацією
морських суден, 08.12.2011 року ОСОБА_2
згідно наказу №186/к ДП «Чоразморшлях»
було призначено старшим механіком
земснаряду «Перекопський», який
знаходиться на судноремонтному заводі
«ARS», м. Ла-Плата, Аргентина, 12.12.2011 р.
ОСОБА_2 прибув на територію республіки
Аргентина і приступив до виконання
своїх службових обов'язків старшого
механіка земснаряду «Перекопський».
ІНФОРМАЦІЯ_2 за аргентинським часом,
ОСОБА_2 помер на борту земснаряду
«Перекопський», згідно висновків акту
№ 1 про нещасний випадок від 27.12.2012 р. та
Акту проведення спеціального
розслідування нещасного випадку від
27.12.2012 р. територіального управління
Державної служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України в Одеській
області (Держгірпромнагляд), комісія
прийшла до висновку, що нещасний
випадок, який стався 17.11.2012 р. (за
українським часом) на борту
«Перекопський», є таким, що пов'язаний з
виробництвом, підставою настання
нещасного випадку стало порушення
посадовими особами відповідача
максимальної тривалості роботи членів
екіпажу на судах між двома періодами
відпочинку на березі, у зв'язку із чим
позивачка вважає, що відповідач своїми
діями спричинив їй моральну шкоду.

Позивачка та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечувала,
надала суду письмові заперечення, у
яких відповідач посилався на те, що
смерть чоловіка позивачки відбулась
внаслідок хвороби серця, яку ним при
переведенні на посаду та відправленні
у відрядження було приховано, чоловік
позивачки сам відмовлявся від заміни,
розрахунок розміру суми на
відшкодування моральної шкоди є
необґрунтованим, а сума відшкодування
моральної шкоди не є виплатою, яка
входить до спадщини.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання сповіщений
належним чином, про поважні причини
неявки у судове засідання не сповістив.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що рішення у справі необхідно
постановити із частковим задоволенням
позову. Судом встановлені наступні
фактичні обставини на підставі наявних
у матеріалах справи доказів.

8 липня 1977 року між позивачкою та ОСОБА_1
було укладено шлюб, що підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу
серії НОМЕР_1.

Відповідно до Акту проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку від 27.12.2012 р. територіального
управління Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
в Одеській області, Акту № 1 від 27
грудня 2012 року про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, встановлено,
що Згідно наказу ДП «Чоразморшлях» від
08.12.2011 року № 186/к ОСОБА_2 з 10.12 2011 року
було призначено старшим механіком
земснаряда «Перекопський», який з
08.02.2007 року знаходиться на
судноремонтному заводі «ARS», м.
Ла-Плата, республіки Аргентина. Згідно
відміток в загальногромадянському
закордонному паспорті (датоштампів)
ОСОБА_2 12.12.2011 року прибув на територію
республіки Аргентина, де і перебував до
часу нещасного випадку, з порушенням
максимальних термінів роботи членів
екіпажу між двома періодами відпочинку
на березі.

17 листопада 2012 року о 08 год.00 хв. (13 год. 00
хв. за Київським часом) старший
електромеханік ОСОБА_3 прибув до каюти
старшого механіка ОСОБА_2 для
проведення передачі вахти. Двері до
каюти головного механіка були
відчинені, ОСОБА_3 зайшов до каюти та
побачив, що в спальному приміщенні на
підлозі біля столу на правому боці
лежить потерпілий, його голова
впиралася в перегородку, руки трохи
попереду тулуба, ноги зігнуті в
колінах. Одягнений у шорти, сорочку,
капці. ОСОБА_3 з початку не зрозумів, що
сталося. Він окликнув потерпілого, але
відповіді не отримав. Тоді він присів
біля ОСОБА_2 та потряс його за стегно,
але останній ніяких ознак життя не
подавав. Пощупавши пульс у потерпілого
ОСОБА_3 упевнився, що ОСОБА_2 мертвий.
Останній раз ОСОБА_3 спілкувався з
потерпілим ОСОБА_2 близько 17 год. 00 хв.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на стан самопочуття
потерпілий не скаржився.

Він одразу сповістив агента судна в м.
Ла-Плата, начальника відділу кадрів ДП
«Чоразморшлях» про нещасний випадок.
Агент викликав швидку медичну допомогу
та поліцію. О 09 год. 20 хв. на судно
прибули чергові медики
судноремонтного заводу «ARS», швидка
медична допомога прибула через
декілька хвилин, о 09 год. 40 хв. на борт
земснаряда прибула поліція. Лікарі, які
прибули на місце події, констатували
смерть ОСОБА_2 Після проведення
поліцією всіх необхідних
процесуальних дій тіло потерпілого
було відправлене в морг.

Смерть ОСОБА_2 підтверджується
свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 23
листопада 2012 року у м. Енсенаді,
провінція Буенос-Айрес (Аргентина).

Відповідно до Акту проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку від 27.12.2012 р. територіального
управління Державної служби гірничого
нагляду та промислової безпеки України
в Одеській області, комісія прийшла до
висновку, що підставою настання
нещасного випадку стало порушення
посадовими особами відповідача
максимальної тривалості роботи членів
екіпажу на судах між двома періодами
відпочинку на березі.

Комісією встановлено, що
організаційними причинами нещасного
випадку є порушення режиму праці та
відпочинку, незадовільні фізичні дані
або стан здоров'я ОСОБА_2, який зв'язаний
з хронічною ішемічною хворобою серця,
іншими причини, що виразилося в
перевищенні максимальної тривалості
роботи членів екіпажу на суднах між
двома періодами відпочинку на березі.

Так, комісія дійшла до висновку, що
особою, дії або бездіяльність якої
привели до настання нещасного випадку
є в.о. начальника Управління ДП
«Чоразморшлях» ОСОБА_4, який не
забезпечив своєчасну зміну членів
екіпажу на земснаряді «Перекопський»,
чим порушив, п.2.23 «Положення про
робочий час та час відпочинку
плаваючого складу морського і
річкового транспорту України»,
затвердженого наказом Міністерства
інфраструктури України від 29.02.2012 року
№135, а саме: «Максимальна тривалість
роботи членів екіпажу на суднах між
двома періодами відпочинку на березі
не може перевищувати, як правило, 150
календарних днів. У разі виникнення
труднощів зі зміною всього екіпажу чи
окремих його членів в іноземних
морських портах, затримки судна в
рейсі, стоянки в порту, де зміна екіпажу
пов'язана із значними витратами коштів
і часу, тривалість роботи на судні
екіпажу чи його окремих членів може
бути збільшена до 180 календарних днів.»,
та п.п. 2.7, 2.8. «Колективного договору між
адміністрацією та профспілковим
комітетом Чорноморсько-Азовського
виробничо-експлуатаційного Управління
морських шляхів», ухваленого на
спільному засіданні адміністрації та
профспілки Управління ДП
«Чоразморшлях» 14.05.2004 року, а саме:
«Тривалість облікового періоду
визначається адміністрацією. Виходячи
з конкретних умов роботи судна і
встановленого графіка вахт (робіт)
членів екіпажів, а також виходячи з
того, що максимальна тривалість роботи
членів екіпажів на суднах між двома
періодами відпочинку не березі
(знаходження у відпустці, використання
підсумованих днів відпочинку) не
повинна перевищувати шість
календарних місяців. У разі наявності
труднощів зі зміною всього екіпажу або
окремих його членів у період роботи
судна на закордонних об'єктах, стоянки
в іноземному порту, де зміна екіпажу
пов'язана зі значними витратами коштів
і часу, тривалість роботи на судні
екіпажу або окремих його членів може
бути збільшена до 7 календарних
місяців».

Судом також встановлено, що відповідно
до даних, які були виявлені при
проходженні ЕКГ від 18 квітня 2011 року,
ОСОБА_2 мав відхилення електричної вісі
серця вліво та неповну блокаду правої
ніжки пучка Гіса. При проходженні ЕКГ 21
листопада 2011 року було виявлено, що
ОСОБА_2 має блокаду правої вісі пучка
Гіса та гіпертрофію лівого шлуночка.

ОСОБА_2 було надане медичне свідоцтво
моряка від 21 листопада 2011 року № НОМЕР_3
про придатність до роботи строком на
один рік.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України,
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Таким чином, позивачка як дружина
померлого ОСОБА_2 має право на
відшкодування моральної шкоди,
оскільки смерть її чоловіка була
спричинена у тому числі бездіяльністю
в.о. начальника Управління ДП
«Чоразморшлях» ОСОБА_4, який не
забезпечив своєчасну зміну членів
екіпажу на земснаряді «Перекопський»,
чим порушив, п.2.23 «Положення про
робочий час та час відпочинку
плаваючого складу морського і
річкового транспорту України»,
затвердженого наказом Міністерства
інфраструктури України від 29.02.2012 року
№135 та п.п. 2.7, 2.8. Колективного договору
між адміністрацією та профспілковим
комітетом Чорноморсько-Азовського
виробничо-експлуатаційного Управління
морських шляхів.

При цьому суд вважає, що той факт, що
ОСОБА_2 мав такі симптоми як відхилення
електричної вісі серця вліво та
неповну блокаду правої ніжки пучка
Гіса, гіпертрофію лівого шлуночка, не
спростовує вини в.о. начальника
Управління ДП «Чоразморшлях». Крім
того, дані симптоми не відносяться до
Переліку загальних медичних
протипоказань для осіб всіх груп
професій для роботи на суднах, який є
Додатком № 5 до Правил визначення
придатності за станом здоров'я осіб
для роботи на суднах,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я
України № 347 від 19 листопада 1996 року.

Не може бути підставою для звільнення
відповідача від відповідальності й те,
що ОСОБА_2 відмовлявся від заміни,
оскільки відповідальність за
виконання вимог п. 2.23 «Положення про
робочий час та час відпочинку
плаваючого складу морського і
річкового транспорту України»,
затвердженого наказом Міністерства
інфраструктури України від 29.02.2012 року
№135 та п.п. 2.7, 2.8. Колективного договору
між адміністрацією та профспілковим
комітетом Чорноморсько-Азовського
виробничо-експлуатаційного Управління
морських шляхів лежить саме на
керівникові підприємства, а не на
працівникові. Крім того, з Акту
проведення спеціального розслідування
нещасного випадку від 27.12.2012 р.
вбачається, що відповідна пропозиція
була зроблена ОСОБА_2 у вересні 2012 року,
тобто більш ніж через 9 місяців
знаходження ОСОБА_2 на судні при
максимальній тривалості такого
знаходження у 6 (у виключних випадках - 7)
місяців.

Що стосується посилання відповідача на
те, що сума відшкодування моральної
шкоди не є виплатою, яка входить до
спадщини, суд зауважує, що предметом
розгляду справи є відшкодування
моральної шкоди, завданої саме
позивачці у зв'язку із смертю її
чоловіка, з огляду на що спірні
правовідносини не зачіпають
правовідносин із спадкування.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», у позовній заяві
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

Позивачка у позовній заяві в
обґрунтування факту спричинення їй
моральної шкоди посилається на те, що
дана шкода виражається у душевних
стражданнях, пов'язаних із смертю
близької людини, постійних думках щодо
його долі і не реалізованих сумісних
життєвих планів.

Одночасно з цим, суд не погоджується із
розрахунком моральної шкоди позивачки,
який ґрунтується на аналогії закону , а
саме Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які причинили втрату
працездатності» , в якому в п. 7 ст. 34
зазначено, що у разі смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання розмір
одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, оскільки
правовідносини, які врегульовані даною
нормою не є однорідними із
правовідносинами щодо відшкодування
моральної шкоди.

При цьому суд, враховуючи глибину та
ступінь моральних страждань позивачки,
тривалість часу, який позивачка
витратила на відновлення своїх прав,
той факт, що моральна шкода не була
відшкодована відповідачем добровільно
та одночасно з цим той факт, що винна
бездіяльність відповідача не є єдиною
причиною смерті чоловіка позивачки,
оцінює розмір грошового відшкодування
моральної шкоди у 100000 гривень.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги у цій частині обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного
підприємства «Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів», за участю третьої
особи відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Україні в м.
Іллічівськ Одеської області про
стягнення моральної шкоди заподіяної
смертю годувальника внаслідок
нещасного випадку - задовольнити
частково.

Стягнути з державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду заподіяної смертю
годувальника внаслідок нещасного
випадку у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Стягнути з державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне Управління
морських шляхів» на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 3441 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.В.Суворова

10.06.2014