Справа № 182/4125/14-ц
Провадження № 6/0182/432/2014
У Х В А Л А

Іменем України

28.05.2014
року

м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області
Тихомиров І.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду в м. Нікополі подання головного
державного виконавця ВДВС
Нікопольського МРУЮ ОСОБА_1, погоджене
з начальником ВДВС Нікопольського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_2, про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України.

У своєму поданні
посилається на ту обставину, що на
примусовому виконанні у ВДВС
Нікопольського МРУЮ знаходиться
виконавче провадження № 21-919, відкрите
11.01.2014 року на підставі виконавчого
листа, виданого 14.05.2012 року
Нікопольським міськрайонний судом про
стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 в розмірі 13960,51 грн.

Сума заборгованості не
виплачена, зі слів сусідки боржника,
він поїхав до доньки в Білорусію, а тому
головний державний виконавець ВДВС
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_1 ставить
питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3
у праві виїзду за межі України до
виконання договірних зобов’язань.

Державний виконавець у
судове засідання не з’явилася, надавши
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Розглянувши матеріали подання, суддя
дійшов наступного.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.
ОСОБА_4 по собі невиконання рішення не є
достатнім для обмеження у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання, на думку
суду, можливе лише за умови доведення
факту ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Враховуючи, що в матеріалах подання
відсутні жодні докази, які б
підтверджували повідомлення ОСОБА_3
про проведення відносно нього
виконавчих дій, навмисного ухилення
боржника від виконання зобов’язань,
суддя дійшов висновку про необхідність
відмови в задоволення подання.

Керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.ст. 1,6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзд в Україну громадян
України», ст.ст.10,209-210,377-1 ЦПК України,
суд –

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця ВДВС
Нікопольського МРУЮ ОСОБА_1,
погодженого з начальником ВДВС
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_2, про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України.

На ухвалу може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 5
днів з моменту її проголошення через
Нікопольський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні,
можуть оскаржити ухвалу у такий самий
строк з моменту отримання її копії.

Суддя:

ОСОБА_5