АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-1590/14
Головуючий у 1 інстанції: Куренков Є.С.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Усика Г.І.,
Невідомої Т.О.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 3 вересня 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості суми за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А

Позивач в листопаді 2012 року звернувся в
суд із позовом до відповідача про
стягнення заборгованої суми за
договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 від 05.05.2008 р. в розмірі
379 098, 56 грн., посилаючись на те, що за
умовами укладеного між сторонами
договору, позивач надав відповідачу
кредит в сумі 29 446,00 доларів США, на
споживчі цілі строком до 05.05.2015 р. зі
сплатою за користування кредитними
коштами 13,50% річних ( а. с. 19 - 27 ).

Позивача виконав свої зобов*язання,
надавши кредитні кошти у повному
обсязі, відповідач порушував умови
договору, у зв*язку із чим у нього
виникла прострочена заборгованість.

Направлена 14.05.2009 р. відповідачу заява
про усунення порушень договору, у
вигляді погашення простроченої
заборгованості в розмірі 2626,54 доларів
США, а також пені в розмірі 324,91 грн.
залишилася без реагування.

Представник відповідача заперечував
проти позову, вказуючи на пропуск
позивачем строку позовної давності
звернення до суду на захист свого
права, який сплинув 14.05.2012 р., про що ним
була надана відповідна заява.

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 3 вересня 2013 року в
задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
суми за кредитним договором
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
"УкрСиббанк" звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
відповідно до вимог апеляційної
скарги, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

В суді апеляційної інстанції апелянт
підтримав подану скаргу, із викладених
в ній підстав, відповідач в судове
засідання не з*яв ввився, будучи
повідомленим належним чином про час і
місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
пред*явленого позову суд першої
інстанції виходив із того, що із
вимогою про усунення порушень
виконання умов договору про надання
споживчого кредиту позивач звернувся
до відповідача 14.05.2009 р., а з позовною
заявою про стягнення заборгованої суми
за кредитним договором, процентів,
нарахованих за користування кредитом
звернувся до суду 21.11.2012 року, тобто із
пропуском строку позовної давності.

Але погодитися з таким висновком суду в
повній мірі не можна.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За зобов*язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 3 ст. 261 ЦК України).

Відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК України,
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
05.05.2008 р. між АКІБ "УкрСиббанк",
правонаступником якого є позивач, з
однієї сторони та ОСОБА_1, з другої
сторони було укладено договір про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0,
відповідно до якого позивач надав
відповідачу кредит в сумі 29 446,00 доларів
США, що дорівнює еквіваленту 148 702
гривні 30 копійок за курсом НБУ, на
споживчі цілі строком на 7 років, тобто
по 05.05.2015 р. зі сплатою за користування
кредитними коштами 13,50% річних ( а. с. 19 -
27 ).

Виконуючи умови договору, позивач
надав відповідачу кредит у повному
обсязі,

Відповідач неналежним чином виконував
свої договірні зобов*язання у зв*язку
із чим виникла прострочена
заборгованість.

Останній платіж на виконання умов
договору відповідачем був здійснений
29.01.2009 р.

14.05.2009 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про усунення
порушень договору, оскільки станом на
14.05.2009 року утворилась прострочена
заборгованість в розмірі 2626,54 доларів
США, а також пеня в розмірі 324,91 грн., а
також повідомлено, що в разі несплати
боржником зазначеної суми протягом
п'яти днів з дня одержання
повідомлення, позивач звертатиметься
з позовними вимогами до суду ( а. с. 35).

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що термін виконання усіх грошових
зобов*язань за кредитним договором
настав 16.06.2009 р., на 32 календарний день
після отримання 14.05.2009 р. заяви банку, на
підставі п. 6.2 договору, оскільки у
вказаному пункті договору мова йде про
випадок направлення банком вимоги про
дострокове повернення усієї суми
кредиту.

Разом із тим, як вбачається зі змісту
заяви від 14.05.2009 р. позивач просить
відповідача погасити лише прострочену
заборгованість, а не вимагає
достроково повернення усього кредиту.

За таких обставин відсутні підстави
вважати про реалізацію банком права на
дострокове повернення кредиту з 16.06.2009
р., і відповідно початку спливу
позовної давності для позивача.

При вирішені питання про стягнення
заборгованості за кредитним договором
колегія суддів виходила із того.

Як зазначалося вище, кредит наданий
відповідачу терміном з 05.05.2008 р. по
05.05.2015 р.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного
договору, позичальник зобов*язаний
повернути кредит у повному обсязі с
терміни та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту, згідно
Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до п. 1.3.3 кредитного
договору проценти за користування
кредитом нараховуються в останній день
звітного місяця, а сплачуються х 1 по 10
число наступного місяця, за яким
будуть нараховуватися проценти.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
не пізніше кожного 12 числа наступного
місяця за завітним, а процентів -
кожного місяця з 1 по 10 число,
наступного за місяцем, в рахунок якого
вносяться кошти, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного із цих зобов'язань.

Як встановлено судом, обставиною, яка
стала підставою для звернення 16
листопада 2012 року позивача до суду з
позовом про дострокове повернення
кредиту виявився факт порушення
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, а саме: припинення
ним з 29 січня 2009 року передбачених
договором виплат з погашення
чергового платежу за кредитом та
процентів за користування кредитом.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Аналогічні положення містяться у з п. 6.1
(п. 3.1.2) кредитного договору, відповідно
до якого банк набуває право вимагати
від позичальника дострокового
повернення всього кредиту разом із
розрахованими процентами у разі,
зокрема, порушення позичальником
термінів погашення будь-яких своїх
грошових зобов*язань за Договором
таабо Кредитним строком більше ніж на
один місяць.

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261,
530, 631 ЦК України слід дійти висновку про
те, що у разі порушення боржником
(відповідачем) строків сплати чергових
платежів, передбачених договором,
відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
кредитор протягом всього часу - до
закінчення строку виконання
останнього зобов'язання (у справі, що
розглядається - 05.05.2015 р.) вправі заявити
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики, що підлягає сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів (даний правовий висновок
зроблений у постанові Верховного Суду
України від 6 листопада 2013 року).

Враховуючи викладене, а також зміст
наданого розрахунку заборгованості,
колегія суддів приходить до висновку,
що встановлені у Додатку №1 до
кредитного договору чергові платежі
по погашенню тіла кредиту з березня по
жовтень 2009 включно загалом в сумі 2804,40
доларів США, пред *явлені поза межами
позовної давності, і тому стягненню із
відповідача не підлягають.

Щодо сплати процентів за користування
кредитом, то за матеріалами справи
встановлено, що 29.01.2009 р. відповідачем
був здійснений останній платіж за
період 10 по 31 грудня 2008 року. З
урахуванням наведеного правового
обґрунтування, колегія суддів вважає,
що нараховані і несплачені
відповідачем проценти за період з
10.02.2009 р. по 11.11.2009 р. в сумі 3 111, 42 долари
США, стягненню із відповідача не
підлягають, як такі, що заявлені поза
межами позовної давності.

Вимоги щодо пені, нарахованої за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та процентами були
правильно визначені позивачем в межах
річного строку позовної давності,
відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК
України.

Разом із тим, нараховані суми пені за
порушені зобов*язання підлягають
зміні, оскільки вони були нараховані
на суми непогашеної заборгованості по
тілу кредиту і процентам, які в свою
чергу були зменшені колегією суддів.
Зокрема по тілу кредиту на 2804,44 долари
США в кожному розрахунковому місяці, у
зв*язку із чим загальна сума пені
становить 1428, 68 долари США. (Наприклад
за вересень 2011 р. сума пені становить
76,37 доларів США (10867,05 - 2804,40 = 8062,65); (8062,65
:100 х 15,5=1249,71 : 360 х 22 =76,37)) (а.с. - 16).

Відповідно пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
підлягає зменшенню на 3111, 42 долари США у
кожному розрахунковому місяці, у
зв*язку із чим загальна сума пені
становить 1502, 73 долари США (наприклад за
вересень 2011 р. сума пені становить 76,00
доларів США. (11134,79 - 3111,42 = 8023,37; 8023,37 :100 х
15,5=1243,62 : 360 х 22 =76,00) (а.с. - 17).

Таким чином на користь позивача із
відповідача підлягає стягненню
заборгованість по тілу кредиту в сумі
23 837,2 (26 641, 6 - 2804,4) долари США, по
процентам за користування кредитом - 13
902, 85 (17 014,26 - 3 111,42) доларів США, пеня за
порушення строків погашення тіла
кредиту - 1 428,68 доларів США, пеня за
порушення строків сплати процентів - 1
502,73 доларів США, що загалом становить
40 671, 46 доларів США, і відповідно до
офіційного курсу НБУ на день ухвалення
рішення дорівнює 367 576, 45 грн. (40671, 46 х 9
037, 70)в .

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України
на користь позивач підлягають
стягненню із відповідача понесені
витрати по сплаті судового збору при
подачі позову в суді першої інстанції в
сумі 3219,00 грн., а також 1720, 00 грн. при
подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 3 вересня 2013 року скасувати і
ухвалити нове такого змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" заборгованість за
кредитним договором в сумі 40 671(сорок
тисяч шістсот сімдесят одну), 46 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на день
ухвалення рішення становить 367 576
(триста шістдесят сім тисяч п*ятсот
сімдесят шість), 45 грн. та судові
витрати по сплаті судового збору при
подачі позову і апеляційної скарги
загалом в сумі 4 939 (чотири тисячі
дев*ятсот тридцять дев*ять), 00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: