Справа № 2-89/11
Провадження № 2/0202/4/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко
С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого
комітету Індустріальної районної у
місті ради, виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання права власності на
новозбудовані житлові прибудови та
гараж, зміну ідеальних часток,
визначення порядку користування
земельною ділянкою, зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи:
ОСОБА_3, Дніпропетровська міська рада,
виконавчий комітет Дніпропетровської
міської ради, виконавчий комітет
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю Дніпропетровської області
про усунення перешкод у користуванні
частиною домоволодіння шляхом
знесення самочинного будівництва,
позовною заявою ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Індустріальної районної у
місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_1,
треті особи: Дніпропетровська міська
рада, виконком Дніпропетровської
міської ради про скасування рішення
виконавчого комітету Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську
ради,

ВСТАНОВИВ:

У 2002 році ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, виконкому
Індустріальної районноїу м.
Дніпропетровську ради, виконкому
Дніпропетровської міської ради, третя
особа ОСОБА_3 про виділ в натурі
частини житлового будинку та надвірних
будівель, визнання права власності на
новозбудовані житлові прибудови та
гараж, зміну ідеальних часток ,
визначення порядку користування
земельною ділянкою. ОСОБА_2 звернулася
із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_3, Дніпропетровська міська
рада про знесення самочинного
будівництва.

Рішенням Індустірального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 лютого
2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були
задоволені, у задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 грудня
2009 року рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
від 25 лютого 2009 року скасовано.

У судовому засіданні позовні вимоги
неодноразово уточнювалися. У листопаді
2012 року позивач подав уточнений позов в
остаточній редакції вказавши, що йому
на праві власності, на підставі
договору купівлі-продажу №2-3416 від 05
грудня 1986 року, належить ? частина
домоволодіння АДРЕСА_1. Домоволодіння,
власником частини, якої є він
розташоване на земельній ділянці
загальною площею 927 кв.м., з яких 7 кв. м. є
самозахват з його боку по червоній
лінії по АДРЕСА_1 Інша частина
домоволодіння АДРЕСА_1 належить гр.
ОСОБА_2, відповідачці по справі. Зараз
житловий будинок літ. А-1 складається з
двох квартир: 1) квартири № 1 , до якої
входять коридор 1-1 площею 8,9 кв. м., три
житлові кімнати: 1- площею 20,2 кв. м., 1-3
площею 5,5 кв. м. та 1-6 площею 11,5 кв. м.,
кухня 1-4 площею 12,4 кв. м., санвузол 1-5
площею 2,7 кв. м., сіни 1-7 площею 3,3 кв. м.,
житлова площе квартири 37,2 кв. м., площа
підсобних приміщень - 37,2 кв. м., загальна
площе - 64,5 кв. м.; 2) квартири № 2, до якої
входять коридор 2-1 площею 10,5 кв. м.,
кухня 2-2 площею 8,1 кв. м. та три житлові
кімнати: 2-3 площею 17,6 кв. м., 2-4 площею 11,7
кв. м., 2-5 площею 10,9 кв. м., житлова площа
квартири 39,6 кв. м., площа підсобних
приміщень - 18,6 кв. м., загальна площа - 58,2
кв. м. Усього по житловому будинку
житлова площа 76,8 кв. м., площа підсобних
приміщень - 65,9 кв. м., загальна площа - 122,7
кв. м.

Належну йому частину домоволодіння
позивач придбав за договором
купівлі-продажу у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 Відповідно до згаданого
договору він купив ? частину житлового
будинку з відповідною частиною
господарчих будівель і споруд. На
момент укладання договору площа
земельної ділянки склала 909 кв.м. і на
ній, окрім житлового будинку літ. А-1,
були розташовані: Б - сарай цегляний, В -
сарай шлакобетонний, Г- сарай
шлакобетонний, Д- убиральня цегляна, Е -
душ цегляний, № 1-5 огорожа, а також № 2
водоколонка. Вказав, що право
власності за гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було оформлене у
Дніпропетровському БТІ відповідно до
ухвали Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 28.12.1984
року. Домоволодіння між
співвласниками в натурі подалено не
було визначено порядку користування
житловим будинком, відповідно до якого
квартира № 1 була виділена у
користування ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
квартира № 2 - ОСОБА_8 Порядок
користування господарськими будівлями
не визначався, тому вони залишаися у
загальному користуванні
співвласників. Починаючи з моменту,
коли позивач зі своєю сім'єю
поселився за вищевказаною адресою у
нього не було ніяких чвар або сварок з
сусідами. Колишній власник другої
частини домоволодіння, де зараз мешкає
відповідач, дозволяла йому та членам
його сім'ї безперешкодно користуватися
земельною ділянкою, на якій були
розташовані спільні господарчі
будівлі та споруди. За час проживання в
будинку позивач разом із дружиною за
згодою довіреної особи ОСОБА_9
розібрали сарай літ. «Б», який був
побудований у 1052 році, а на його місці у
1988 році побудували гараж літ. «Б» з
навісом літ. «Л». До квартири № 1
прибудували житлову кімнату 1-6 площею
11,5 кв. м., кухню 1-4 площею 12,4 кв. м.,
санвузол 1-5 площею 2,7 кв. м., сіни 1-7
площею 3,3 кв. м., а також зробив
внутрішнє перепланування квартири
Зазначені прибудови були узаконені
рішеннями виконкому Індустріальної
районної у м. Дніпропетровську ради №
308 від 16.05.2003 року, № 734 від 25.12.2003 року, №
327 від 21.05.2004 року. Відносини
погіршилися з 2001 року, коли відповідач
придбала частину домоволодіння
АДРЕСА_1. Новий співвласник почав
забороняти йому входити на територію,
на котрій розташоване майно, що є
спільною сумісною власністю. Між
співвласниками виникають суперечки з
приводу користування сараями, літньою
кухнею, про право власності на гараж
літ. «Б» з навісом літ. «Л» та з приводу
користування земельною ділянкою.
Позивач ОСОБА_1 просив суд провести
поділ домоволодіння АДРЕСА_1 без
врахування житлової прибудови літ.
"А''-1", сіней літ. "а 2-1" та гаражу літ. „Б"
с навісом літ. „Л" між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відповідно до належної кожному
з них 1/2 частини домоволодіння та з
врахуванням встановленого порядку
користування домоволодінням,
виділивши ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1,
право власності на:

- квартиру № 1 в житловому будинку літ.
"А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м.,
прибудову літ. "А'-1" ; погріб під. літ.
"А-1", ганок літ. "а'";

- душ літ. "М"; убиральню літ. "Н" ;

- огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, №8, №9, № 10,
мощіння ІУ, У, всього вартістю 230 448 грн.,
що на 69 974 грн., менше належної йому
частки;

другому співвласнику ОСОБА_2
виділити та визнати за нею право
власності на:

- квартиру № 2 в житловому будинку літ.
"А-1" з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м.,
2-4 площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею
10,9 кв.м.; сіни літ. "а'-1" (приміщення 2-2
площею 8,1 кв. м.); сіни літ. "а-1"
(приміщення 2-1, площею 10,5 кв. м.), погріб
під. літ. "а'-1" , ганок літ. "а" ;

- літню кухню літ. "В"; сараї літ. "Г"; літ.
"З"; літ. "Ж";

- душ літ. "Е"; убиральню літ. "Д";

- водоколонки № 15 та № 2 ; огорожі № 1, №
2, № 3, № 14;

- мощіння І, ІІ, вартістю 370 396 грн., що на
69 974 грн. більше належної їй частки;
визнати за ним право власності на
житлову прибудову літ. "А''-1", сіни літ.
"а2-1" та гараж літ. „Б" з навісом літ. „Л",
вартістю 280 900 грн., встановивши житлову
площу по кв. № 1 в розмірі 37,2 кв.м,
загальну площу - 64,5 кв.м; змінити
ідеальні частки в домоволодінні,
встановивши, що ОСОБА_1 належні
квартира № 1 в житловому будинку літ.
"А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв. м,
прибудова літ. "А'-1" ; погріб під. літ.
"А-1", ганок літ. "а'", душ літ. "М,
убиральня літ. "Н" ; огорожі № 4, № 5, № 6,
№ 7, № 8, № 9, № 10, мощіння ІУ, У, житлова
прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а2-1",
гараж літ. „Б" з навісом літ. „Л",
вартістю 511 348 грн., що складають 58/100
частки від всього домоволодіння; а
належні ОСОБА_2 квартира № 2 в
житловому будинку літ. "А-1" з
приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4
площею 11,1 кв.м., приміщення 2-5 площею 10,9
кв.м.; сіни літ. "а'-1"; сіни літ. "а-1",
погріб під. літ. "а'-1" , ганок літ. "а",
літня кухня літ. "В", сараї літ. "Г", літ.
"З", літ. "Ж", душ літ. "Е", убиральня літ.
"Д", водоколонки № 15 та № 2, огорожі № 1,
№ 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, вартістю 370 396
грн. складають 42/100 частки від всього
домоволодіння; стягнути з ОСОБА_2 на
користь позивача різницю в вартості
належної ? частини домоволодіння та
виділеної в натурі в розмірі 69 974 грн., а
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - ? частку
вартості демонтованого сараю літ. "Б" в
розмірі 1630 грн.; провести зарахування
зустрічних однорідних вимог ОСОБА_1
перед ОСОБА_2 та ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 та
остаточно стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 різницю в стягнених сумах в
розмірі 68 344 грн.; визначити порядок
користування земельною ділянкою
площею 920 кв. м. по АДРЕСА_1 відповідно до
належною кожному зі співвласників на
момент створення спільної часткової
власності ? частиною домоволодіння по
варіанту № 3 (Додаток № 4) висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 1535 від 03.03.2006 року,
виділивши ОСОБА_1 в користування
земельну ділянка загальною площею 456,26
кв.м. - з боку вулиці Араратської
впродовж 10,5 м., з боку домоволодіння
АДРЕСА_2 впродовж всієї межі - 43,74 м, з
боку домоволодіння по вул. Кривоноса -
11,6 м, по межі з співвласником ОСОБА_2
впродовж 26,44 м, в тому числі під
житловим будинком літ. "А-1" - 25,24 кв.м.,
під прибудовую літ. "А'-1" - 19,05 кв.м., під
прибудовою літ. "А''-1" - 32,85 кв.м., під
сіньми літ. "а2-1" - 4,00 кв.м., під будовами
літ. "Б", "Л", "М", "Н" і під двором - 375, 62 кв.м.
(на плані Додаток № 4 - зеленого кольору)
та ? частина земельної ділянки
спільного користування площею 3,24 кв.м. -
на плані червоного кольору; другому
співвласнику ОСОБА_2 виділити решту
земельної ділянки площею 456,16 кв.м. (на
плані жовтого кольору) та ? частина
земельної ділянки спільного
користування площею 3,74 кв.м. - на плані
червоного кольру; в спільному
користуванні сторін залишити частину
земельної ділянки площею 7,48 кв.м., з
яких біля прибудови літ. "А''-1" та
зовнішньою стіною приміщення 2-5
житлового будинку літ. "А-1"- 2,0 кв.м., під
приміщенням 2-5 житлового будинку літ.
"А-1" - 5,48 кв.м. (на плані Додаток № 4 -
червоного кольору).

В 2011 році ОСОБА_2 уточнила зустрічні
позовні вимоги до ОСОБА_1, треті особи:
ОСОБА_3, Дніпропетровська міська рада,
виконком Дніпропетровської міської
ради, виконком Індустріальної районної
у місті Дніпропетровську ради,
Інспекція ДАБК про усунення перешкод у
користування ? частиною домоволодіння
шляхом знесення самовільної прибудови.
В уточненому позові ОСОБА_2 посилається
на те, що ОСОБА_1 без дозволу виконкому
місцевої ради, без її згоди, без
затвердженого проекту в порушенн норм
ДБН самовільно зробив прибудову до
житлового будинку літ. А-1, при цьому
зніс частину стіни та зробив
перепланування своїх кімнат. За це
ОСОБА_1 був притягнутий до
адміністративної відповідальності.
Дана прибудова перешкоджає їй у
користування квартирою № 2, чим
спричинило моральну шкоду. Просила
зобов'язати ОСОБА_1усунути перешкоди у
користуванні налажної їй квартири № 2
в житловому будинку АДРЕСА_1 шляхом
знесення самочинно побудовані
прибудови до житлового будинку, а саме
А11-1, гаража з навісом літ. Б-Л, поновити
знесену частину стіни в кв. № 1 ,
стягнути на її користь з відповідача
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 подала позов
до виконкому Індустіральної районної у
місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_1,
треті особи: Дніпроптеровька міська
рада, виконком Дніпроптеровської
міської ради про скасування рішення
виконкому, в якому посилається на те, що
виконкомом Індустіральної районної
ради м. Дніпроптеровська було винесено
рішення № 308 від 16.05.2003 року про
узаконення самовільно зоблених
прибудов : житлову прибудову А11-1, сіни
а2-1, гараж Б в домоволодіні АДРЕСА_1,
право власності на споруди встановити
в суді, КП ДМБТІ оформити право
власності. Вважає дані рішення
незаконним, оскільки було прийнято без
створення виконкомом комісії по
складанню акту приймання самовільних
споруд в експлуатацію, відсутність у
забудовника ОСОБА_1 права власності на
земельну ділянку та права користування
нею, відсутність згоди ОСОБА_2 на
будівництво, відсутність встановлених
меж земельної ділянки в натурі,
проведення будівництва із порушенням
державних будівельних норм. Просила
визнати протиправним рішення
виконкому Індустіральної районної у
місті Дніпроптеровську ради № 308 від
16.05.2003 року, стягнути з відповідачів
судові витрати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , та його
представник підтримали свої позовні
вимоги та доповнені позовні вимоги, а
в зустрічній позовній заяві та
позовній заяві ОСОБА_2 просили суд
відмовити. Суду пояснили, що доводи
ОСОБА_2 про те, що у ОСОБА_1 відсутні
правові підстави для користування
земельною ділянкою є безпідставними,
оскільки земельну ділянку розміром 913
кв. м., розташовану в АДРЕСА_1 було
надано ОСОБА_11 під індивідуальне
житлове будівництво на підставі
постанови АНД районної ради від 01.06.1940
року. 19.05.1951 року було проведено відвід
в натурі земельної ділянки під
індивідуальне житлове будівництво
забудовнику ОСОБА_11, тобто було
дотримано законодавство, яке діяло на
той час. Згідно Земельного Кодексу
УПСП від 08.07.1970 року на землях міст при
переході права влансоті на будівню
переходить також і право користування
земельною ділянкою або її частиною.
Отже право користування земельною
ділянкою разом із переходом права
власності на будівлю в порядку
спадкування перейшло від ОСОБА_11 його
спадкоємцям - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а
топім згідно договору купівлі-продажу
від 05.12.1986 року - ОСОБА_1 Вважає, що
посилання представника ОСОБА_2 на
порушення ОСОБА_1 державних
будівельних норм і правил при
будівництві прибудови та гаража є
безпідставним, оскільки ті будівельні
норми та правила, на які він
посилається, втратили чинність або
взагалі не існували. У висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 1535
від 03.03.2006 року вказано, що місце
розташування, об'ємно-планувальне
рішення, конструктиви, технічний стан,
інженерне устаткування прибудови літ.
А11-1, гаража літ. Б відповідає
санітарно-будівельним нормам і
придатні для мешкання в будинку ОСОБА_2
Переобладнання кімнат і знос частини
несучої стіни в житловому будинку літ.
А-1 не спричинили зміни несучої
здатності основних конструктивних
елементів житлового будинку і
відповідає санітарним нормам. Житлова
прибудова літ. А11-1, сіни літ. а11-1, гараж
літ. Б з навісом літ. Л рішенням
виконкому Індустіральної районної у м.
Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003
року узаконені за домоволодінням з тим,
щоб право власності на них було
встановлено у судовому порядку.
Зроблене ОСОБА_1 перепланування у
квартирі № 1 узаконне за
домоволодінням рішеннями виконкому
Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради № 734 від 25.12.2003
року та № 327 від 21.05.2004 року з
визначенням житлової і загальної площі
квартири № 1. На теперішній час
відповідно до чинного законодавства
житлова прибудова літ. А11-1, сіни літ.
а11-1, гараж літ. Б з навісом літ. Л,
переплапування (утворення приміщення
1-2) у квартирі № 1 не належать до
самочинного будівництва. Оспорюване
рішення виконкому Індустіральної
районної ради у м. Дніпроптеровську №
308 від 16.05.2003 року прийняте під час дії
ЦК УРСР 1963 року, тому на нього не можуть
поширюватися норми ЦК України, який
набрав чинності з 2004 року та на норми
якого посилається ОСОБА_2

Представник відповідачки ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, просив суд
задовольнити зустрічну позовну заяву
та позовну заяву ОСОБА_2 Суду пояснив,
що спірне домоволодіння було
розділене судом в натурі ще в 1984 році,
що дало можливість у подальшому в
нотаріальному порядку провести
відчуження своїх часток з конкретними
приміщеннями. Рішенням № 412 від 09.08.1985
року Індустріальної районної ради м.
Дніпропетровська було затверджено акт
від 05.08.1985 року про прийняття в
експлуатацію житлового будинку
АДРЕСА_1. Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 493
від 04.02.2005 року станом на 1986 рік згідно
технічної документації та мирової
угоди , частки мають наступний вигляд :
квартира № 1 (ОСОБА_12) - 40/100, квартира № 2
(ОСОБА_2) - 60/100. Вважає, що посиланя
ОСОБА_1 на висновок додаткової
експертизи № 1847 від 03.09.2008 року про
стягнення з ОСОБА_2 суми у розмірі 69974
грн. є безпідставним. Вважає, що ОСОБА_1
пропущено строк звернення з позовом до
суду, оскільки відповідачем мав бути
колишній власник частини будинку -
ОСОБА_9

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася. Повідомлялася належним
чином, причину неявки суду не
повідомила.

Представник Дніпропетровської міської
ради, виконкому Дніпропетровської
міської ради в судове засідання
з'явився. Суду посянив, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права
власності на самочинно збудоване не
визнає і просить задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_2 про знесення самочинного
будівництва.

Представник виконкому Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську ради
у судове засідання з'явився. Суду
пояснив, що у 2003 році до виконкому
надійшов запит суду про можливість
узаконення самовільних прибудов у
домоволодінні АДРЕСА_1. На цій підставі
було винесено рішення виконкому № 308
від 16 травня 2003 року про узаконення
самовільно збудованих: прибудови літ.
А11-1, сіни літ. а11-1, гараж літ. Б з навісом
літ. Л у домоволодінні АДРЕСА_1. На час
прийняття даного рішення висновок
архітектора не був потрібен.
Будівельні норми та правила порушені
не були. Рішення виконкому ніким не
оскаржувалося та дійсним дотепер.

Представник третьої особи
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради у
судовому засіданні пояснила, що на
теперішній час за даними КР ДМБТІ право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ?
частині за кожним. Будівлі та
прибудови, які були здійснені до 1992
року самочинним будівництвом не
вважаються.

Представник третьої особи Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю Дніпропетровської області у
судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином. Причину
неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
експертів ОСОБА_13, ОСОБА_14, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню в повному
обсязі, а зустрічна позовна заява
ОСОБА_2 та позовна заява ОСОБА_2
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно ст. 115 ЦК України в редакції 1963
року кожний з учасників спільної
часткової власності може вимагати
виділу належної йому частки з спільної
власності. Якщо згода про виділ не
досягнута, то за позовом будь-кого з
співвласників майно ділиться в натурі,
якщо це можливо без нерозмірної шкоди
для його господарського призначення.

У судовому засіданні встановлено, що
сторонам на праві власності належить
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Так згідно договору купівлі - продажу
від 05.12.1986 року, посвідченому Шостою
дніпропетровською державною
нотаріальною контрою та
зареєстрованому в реєстрі під № 2- 3416
ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 1/2 частину житлового будинку по
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель. Право
власності на вказану частину
домоволодіння зареєстроване КП "ДМБТІ"
13.02.1987 року за № 468- 53 .

Друга половина будинку й господарських
будівель належала ОСОБА_9 на підставі
договору купівлі - продажу від 23.10.1986
року, посвідченому Шостою
дніпропетровською державною
нотаріальною контрою та
зареєстрованому в реєстрі під № 3- 2502,
який вона уклала з ОСОБА_16. Право
власності зареєстроване ДМБТІ 01.12.1986
року за № 468- 53.

Відповідно до технічного паспорту від
15.04.1985 року на час укладення ОСОБА_1
договору купівлі - продажу
домоволодіння складалося з житлового
будинку літ. "А-І", сараїв літ. "Б", "В", "Г",
убиральні літ. "Д", душу літ. "Е", огорож №
І-V, водоколонки № 2 .

В житловому будинку літ. "А-1" були дві
квартири: квартира № 1, що складалась з
веранди 1- 1 площею 10,2 кв. м, коридору 1- 2
площею 2,1 кв. м та трьох житлових
кімнат: 1- 3 площею 3,6 кв. м, 1- 4 площею 13,6
кв. м, 1- 5 площею 6,7 кв. м. Житлова площа
квартири становила 23,9 кв. м, площа
підсобних приміщень - 12,3 кв. м, загальна
площа квартири - 36,2 кв.м; квартири № 2, що
складалась з веранди 2- 1 площею 10,4 кв.м,
кухні 2- 2 площею 8,0 кв.м, трьох житлових
кімнат: 2- 3 площею 15,3 кв.м, 2- 4 площею 11,0
кв.м,- 2- 5 площею 11, 7 кв.м. Житлова площа
квартири становила 38,0 кв.м, площа
підсобних приміщень - 18,4 кв.м, загальна
площа квартири - 56,4 кв.м.

Всього по житловому будинку
житлова площа становила 61,9 кв.м, площа
підсобних приміщень - 30,7 кв.м, загальна
площа - 92,6 кв.м.

Ухвалою народного суду
Індустріального району суду м.
Дніпропетровська від 28.12.1984 року, між
співвласниками був визначений порядок
користування житловим будинком,
відповідно до якого квартира № 1 була
виділена у користування ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6, а квартира. № 2 - ОСОБА_16

Порядок користування господарськими
будівлями цією мировою угодою не
визначався, тому вони залишалися в
загальному користуванні
співвласників.

Після придбання 1/2 частини
домоволодіння ОСОБА_9 право
користування квартирою № 2 перейшло їй,
а після покупки другої половини
домоволодіння ОСОБА_1 - право
користування квартирою № 1 перейшло до
ОСОБА_1 Господарські будівлі
залишалися в загальному користуванні.

Як вказав позивач, за час
проживання в будинку за згодою
довіреної особи ОСОБА_9 розібрано сарай
літ. "Б", який був побудований в 1952 році,
а на його місці за свої кошти він
побудував в 1988 році гараж літ. "Б" з
навісом літ. "Л". З моменту побудови й
дотепер гараж з навісом перебував і
перебуває в його користуванні. До
квартири № 1 також за згодою довіреної
особи ОСОБА_9 була прибудована житлова
кімната 1-6 площею 11,5 кв.м, кухню 1-4
площею 12,4 кв.м, санвузол 1-5 площею 2,7
кв.м, сіни 1-7 площею 3,3 кв.м (житлова
прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а11-1"), а
також зробив внутрішнє перепланування
квартири № 1, об'єднавши коридор 1- 2 та
дві житлові кімнати 1- 3 і 1- 4 в одну
житлову кімнату 1- 2 площею 20,2 кв.м,
збільшивши тим самим за рахунок
перепланування житлову площу на 3,0 кв.м
( тех. паспорт від 13.01.2001 року). Зазначені
житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ.
"а11-1", гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л"
рішенням виконкому Індустріальної
районної у м. Дніпропетровську ради №
308 від 16.05.2003 року узаконені за
домоволодінням з тим, щоб право
власності на них було встановлено в
судовому порядку. Зроблене
перепланування (утворення житлового
приміщення 1- 2 площею 20,2 кв.м) у
квартирі № 1 житлового будинку
узаконене за домоволодінням рішеннями
виконкому Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради № 734 від 25.12.2003
року, № 327 від 21.05.2004 року з визначенням
житлової та загальної площі квартири
№ 1 в залежності від того, за ким з
співвласників буде визначено право
власності на житлову прибудову літ.
"А''-1" та сіни літ. "а2-1". Сараї літ. "Г", "Ж",
"З" та літня кухня літ. "В" всі ці роки
перебували в загальному користуванні
співвласників. Порядок користування
земельною ділянкою також фактично
визначений не був.

02.06.2001 року ОСОБА_9 через довірену
особу ОСОБА_17 уклала договір дарування
належної їй 1/2 частини домоволодіння по
АДРЕСА_1 з відповідачкою ОСОБА_2.
Договір дарування був посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_18 і
зареєстрований у реєстрі за № 2458. При
укладанні договору дарування зроблені
прибудови, гараж літ. "Б" з навісом літ.
"Л" та перепланування квартири № 1 в
вартість відчужуваної ? частини не були
включені, тому що ОСОБА_9 не належали.
Підтверджується це договором
дарування, копією довідки -
характеристики № 007485 від 31.05.2001 року, що
видавалася ОСОБА_9 , в якій зазначено, що
житлова прибудова, сіни, гараж літ. "Б" з
навісом літ. "Л" та збільшення житлової
площі у квартирі № 1 зроблені ОСОБА_1,
та довідкою КП "Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" № 7718 від 12.02.2002 року.

На земельній ділянці площею 927 км. м, з
яких 7 кв. м є самозахват з боку ОСОБА_1
по червоній лінії, по АДРЕСА_1
знаходиться житловий будинок літ. "А-1",
гараж літ. "Б" с навісом літ. "Л", літня
кухня літ. "В", сараї літ. " Г", "Ж", "З", душі
літ. "Е", "М", убиральні літ. "Д", "Н",
огорожі № 1- 14, водоколонка № 15, мощіння
І - V.

Відповідно до технічного
паспорту житловий будинок літ. "А-1"
складається з двох квартир: квартири №
1, до якої входять коридор 1- 1 площею 8,9
кв.м, три житлових кімнати: 1- 2 площею 20,2
кв.м, 1- 3 площею 5,5 кв.м та 1- 6 площею 11,5
кв.м, кухня 1- 4 площею 12,4 кв.м, санвузол 1-
5 площею 2,7 кв.м та сіни 1- 7 площею 3,3 кв.м.
Житлова площа квартири 37,2 кв.м, площа
підсобних приміщень - 37,2 кв.м, загальна
площа - 64,5 кв.м.; квартири № 2, до якої
входять коридор 2- 1 площею 10,5 кв.м,
кухня 2- 2 площею 8,1 кв.м та три житлових
кімнати: 2- 3 площею 17,6 кв.м, 2- 4 площею 11,7
кв.м та 2- 5 площею 10,9 кв.м. Житлова площа
квартири 39,6 кв.м, площа підсобних
приміщень - 18,6 кв.м, загальна площа - 58,2
кв.м. Усього по житловому будинку
житлова площа 76,8 кв.м, площа підсобних
приміщень - 45,9 кв.м, загальна площа - 122,7
кв.м

Як показав позивач, зараз між
співвласниками виникають суперечки з
приводу користування сараями, літньою
кухнею, про право власності на гараж
літ. "Б" з навісом літ. "Л" та з приводу
користування земельною ділянкою.
Власниця 1/2 частини будинку ОСОБА_2,
самовільно встановивши замки на
господарських будівлях, перешкоджає
йому користуватися сараями літ. "Г", "Ж",
"З" та літньою кухнею літ. "В", які є
спільною власністю. Крім того, влітку
2002 року нею самовільно, без їх згоди
була демонтована водоколонка № 2, у
зв'язку з чим вони не можуть
користуватися зазначеною
водоколонкою, тим самим заподіяний
матеріальний збиток на суму вартості 1/2
частини водоколонки.

Суд бере до уваги той факт, що житлова
прибудова літ. "А''-1", сіни літ. "а11-1",
гараж літ. "Б" з навісом літ. "Л" та
перепланування у квартирі № 1
(утворення житлового приміщення 1- 2
площею 20,2 кв.м) виконане ОСОБА_1 з
дружиною ОСОБА_3 за їх спільні кошти,
узаконені за домоволодінням рішеннями
виконкому Індустріальної районної у м.
Дніпропетровську ради № 308 від 16.05.2003
року, № 734 від 25.12.2003 року, № 327 від 21.05.2004
року, згідно висновків № 493 від 04.02.2005
року та № 1535 від 03.03.2006 року судової
будівельно-технічної експертизи
місцеположення, об'ємно-планувальне
рішення, конструктиви, технічний стан,
інженерне устаткування прибудови літ.
"А''-1", сіней літ. "а11-1", гаража літ. "Б" з
навісом літ. "Л" відповідає
санітарно-будівельним нормам та
придатні для мешкання в будинку
відповідачки ОСОБА_2, переобладнання
кімнат 1-2, 1-3, 1-1 і знос частини несучої
стіни в житловому будинку літ. "А-1"
(утворення житлового приміщення 1- 2
площею 20,2 кв. м) не спричинили зміни
несучої здатності основних
конструктивних елементів житлового
будинку і відповідає
будівельно-технічним, санітарним
нормам та безпечному проживанню в
вищевказаному домоволодінні, то право
власності на житлову прибудову літ.
"А''-1", сіни літ. "а11-1", гараж літ. "Б" з
навісом літ. "Л" та перепланування у
квартирі № 1 (утворення житлового
приміщення 1- 2 площею 20,2). Свої висновки
судові експерти ОСОБА_14 та ОСОБА_13
підтвердили у судовому засіданні 26.10.2012
року.

До 1 січня 2004 року вирішення питань про
визнання права власності на самовільні
будівлі згідно рішення міської ради
від 23.12.2998 року № 2 «Про обсяг меж і
повноважень районних у місті рад та їх
виконавчих органів» входило до
повноважень виконкомів районних у
місті рад, тобто фактично ці будівлі з
часу прийняття виконкомом районної
ради відповідних рішень не є
самовільними. Вказаним рішенням
введення до експлуатації будинків та
господарських будівель не
передбачалося як і надання дозволу на
будівництво рішенням міської ради.
Згода суміжного землекористувача
ОСОБА_20 АДРЕСА_2) знаходиться в
матеріалах справи. Будівництво велося
за згоди попереднього власника ОСОБА_9
ОСОБА_2 стала власником ? частки
спірного домоволодіння після
закінчення будівництва, тому її дозвіл
на будівництво не вимагався.

Для введення будівель в експлуатацію
позивач на підставі п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України від 09.09.2009
року № 1035 «Про затвердження
Тимчасового порядку прийняття в
експлуатацію закінченних будівництвом
приватних житлових будинків садибного
типу, дачних та садових будинків з
господарськими спорудами і будівлями,
споруджених без дозволу на виконання
будівельних робіт» позивач отримав
Висновок про технічний стан
приватного житлового будинку
садибного типу , дачного будинку,
садового будинку з господарськими
будівлями та спорудами № 9/163 від 20
грудня 2010 року, складений комунальним
підприємством ДМБТІ , яким встановлено,
що технічний стан прибудови та гаража є
добрим.

Відповідно до змін, внесених наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 404 від 09.08.2012
року, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 05 вересня 2012 року, до п.
3.2 Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 127 від 24.05.2001
року, не належать до самочинного
будівництва: для будинків садибного
типу, дачних та садових будинків;
збільшення або зменшення житлової або
допоміжної площі за рахунок
демонтування або влаштування
перегородок (без порушення
капітальних несучих стін, несучих
конструкцій, опор, балок);
індивідуальні (садибні) житлові
будинки , господарські (присадибні )
будівлі та споруди, прибудови до них,
побудовані до 05 серпня 1992 року.

Таким чином, на сьогоднішній день
житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ.
"а11-1" та гараж літ. „Б" з навісом літ.
„Л", перепланування (утворення
приміщення 1-2) у квартирі № 1 , зроблені
ОСОБА_1 не є самочинни будівництвом.

Виходячи із вищевикладеного суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині визнання за ним права
власності на житлову прибудову літ.
"А''-1", сіни літ. "а11-1" та гараж літ. „Б" з
навісом літ. „Л" законні і підлягають
задоволенню, зустрічна позовна заява
задоволенню не підлягає.

Для визначення варіантів поділу
домоволодіння, встановлення розміру
ідеальних часток та порядку
користування земельною ділянкою у
справі проведені чотири судові
будівельно - технічні експертизи:
будівельно-технічна експертиза від
04.02.2005 року № 493, будівельно-технічна
експертиза №1535 від 03.03.2005 року,
будівельно-технічна експертиза № 1970/1971
від 23 січня 2007 року, додаткова
комісійна судово - будівельно технічна
експертиза №1847/07 від 23.09.2008 року.

З урахуванням того, що представник
ОСОБА_2 відмовився у добровільному
порядку змінити порядок користування
житловим будинком літ. "А-1", визначений
ухвалою Індустірального районного
суду м. Дніпропетровська від 28.12.1884
року, то провести поділ житлового
будинку згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
1970/1971 від 23 січня 2007 року неможливо.
Поділ домоволодіння згідно висновку №
493 від 04.02.2005 року судової
будівельно-технічної експертизи також
не може бути проведений, тому що
вартість домоволодіння визначена
станом на лютий 2005 року, що не
відповідає дійсній вартості
домоволодіння.

Суд вважає можливим провести поділ
домоволодіння згідно висновку № 1535
судової будівельно-технічної
експертизи від 03.03.2006 року та з
врахуванням дійсної вартості
домоволодіння на 03.09.2008 року,
встановленої висновком № 1847
додаткової комісійної судової
будівельно-технічної експертизи від
03.09.2008.

Відповідно до висновку № 1535 від 03.03.2006
року судової будівельно-технічної
експертизи вартість усього
домоволодіння станом на 03.03.2006 року
складає 281 603 грн., вартість
домоволодіння без урахування
прибудови літ. "А''-1", сіней літ. "а2-1",
гаражу літ. "Б" з навісом літ. "Л" складає
191 894 грн., ? частка вартості
домоволодіння без урахування прибудов
та гаражу з навісом складає 95 947 грн.

Згідно відповіді на друге питання
висновку № 1535 судової
будівельно-технічної експертизи від
03.03.2006 року варіант поділу
домоволодіння без урахування житлової
прибудови літ. "А''-1", сіней літ. "а2-1",
гаражу літ. "Б" з навісом літ. "Л"
відповідно до належної кожному із
співвласників ? частки домоволодіння з
врахуванням порядку користування
домоволодінням, що конкретно склався,
та вартості домоволодіння станом на
03.03.2006 року, наступний:

Першому співвласнику, тобто
ОСОБА_1 на ? частку виділяється:

- квартира № 1 в житловому будинку літ.
"А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м,
вартістю 22 143 грн.; прибудова літ. "А'-1"
(тобто приміщення 1-1 площею 8,9 кв. м. та
приміщення 1-3 площею 5,5 кв. м.) вартістю 22
797 грн.; погріб під. літ. "А-1" вартістю 5
253 грн., ганок літ. "а'" вартістю 2 087 грн., а
всього 52 280 грн.;

- душ літ. "М" вартістю 1 196 грн.;

- убиральня літ. "Н" - 3 729 грн.;

- огорожа № 4 - 3 495 грн.;

- огорожа № 5 - 2 650 грн.;

- огорожа № 6 - 70 грн.;

- огорожа № 7 - 1 384 грн.;

- огорожа № 8 - 117 грн.;

- огорожа № 9 - 563 грн.;

- огорожа № 10 - 1 313 грн.;

- мощіння ІУ - 1 079 грн.;

- мощіння У - 1 173 грн., а
всього на 21 319 грн.

Разом з вартістю квартири № 1 та
дворовими будовами ОСОБА_1 виділяється
частина домоволодіння вартістю 73 599
грн., що на 22 348 грн. менше належної йому
? частки вартістю 95 947 грн.

Другому співвласнику ОСОБА_2 на ?
частку виділяється:

- квартира № 2 в житловому будинку літ.
"А-1" з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м, 2-4
площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею 10,9
кв.м загальною вартістю 43 409 грн.; сіни
літ. "а'-1"(тобто приміщення 2-2 площею 8,1
кв. м.) вартістю 11 117 грн.; сіни. літ. "а-1"
(тобто приміщення 2-1 площею 10,5 кв. м.)
вартістю 10 695 грн., погріб під. літ. "а'-1"
вартістю 5 183 грн., ганок літ. "а"
вартістю 962 грн., а всього 71 366 грн.;

- літня кухня літ. "В" вартістю 9 217 грн.;

- сарай літ. "Г" - 12 567 грн.;

- сарай літ. "З" - 2 767 грн.;

- сарай літ. "Ж" - 2 580 грн.;

- душ літ. "Е" - 1 735 грн.;

- убиральня літ. "Д" - 3 448 грн.;

- водоколонка № 15 - 2 721 грн.;

- водоколонка №2 - 1 337 грн.;

- огорожа № 1 - 1 032 грн.;

- огорожа № 2 - 1 313 грн.;

- огорожа № 3 - 2 697 грн.;

- огорожа № 14 - 610 грн.;

- мощіння І - 2 275 грн.;

- мощіння ІІ - 2 650 грн.,
а всього на 49 929 грн.

Разом з вартістю квартири № 2 та
дворовими будовами ОСОБА_2 виділяється
частина домоволодіння вартістю 118 295
грн., що на 22 348 грн. більше належної їй ?
частки вартістю 95 947 грн.

Відповідно до висновку № 1847 від 03.09.2008
року додаткової судової
будівельно-технічної експертизи,
виконаному Дніпропетровським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, дійсна вартість усього
домоволодіння з застосуванням
вартості коефіцієнта різниці між
вартістю домоволодіння станом на 03.09.2008
року і станом на 03.03.2006 року, який
дорівнює 3,, складає 881 734 грн.,
вартість домоволодіння без урахування
прибудови літ. "А''-1", сіней літ. "а2-1",
гаражу літ. "Б" з навісом літ. "Л" складає
600 844 грн., вартість ? частки - 300 422 грн.
вартість виділеної ОСОБА_1 частки -
квартири № 1 з надвірними спорудами - 230
448 грн., вартість частки, виділеної
ОСОБА_2 - 370 396 грн.

З урахуванням вартості домоволодіння
станом на 03.09.2008 року та застосуванням
вартості коефіцієнта різниці між
вартістю домоволодіння станом на 03.09.2008
року і станом на 03.03.2006 року розмір
компенсації на користь ОСОБА_1 ,
визначений висновком експертизи № 1535 в
розмірі 22 348 грн., складає на 03.09.2008 року
69 974 грн. Вказаний розмір компенсації
підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 , а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню ? частка вартості
сараю літ. "Б" в розмірі 1 630 грн.,
виходячи з наступного розрахунку:

- вартість сараю, визначена висновком №
493, складає 1041 грн.

- вартість сараю з застосуванням
коефіцієнта 3, - 3260 грн.;

- ? частка - 1630 грн.

З врахуванням вартості житлової
прибудови літ. "А''-1" - 194 603 грн., сіней
літ. "а2-1" - 9 766 грн., , гаражу літ. "Б" - 71 380
грн., навісу літ. "Л" - 5 141 грн., які
належать ОСОБА_1, а всього 280 900 грн., та
виділеної ОСОБА_1 частки домоволодіння
вартістю 230 448 грн., всього належить
частка домоволодіння вартістю 511 348
грн., розмір якої складає 58/100 часток ( 230
448 : 881 734). Розмір частки відповідачки
ОСОБА_2 складає 42/100 частки (370 396 : 881 734). В
зв'язку з проведеною ним добудовою зі
згоди іншого співвласника на підставі
ст. 119 ЦК УРСР 1963 року (ч. 3 ст.357 ЦК
України 2003 року) розмір ідеальних
часток в домоволодінні підлягає зміні
зі збільшенням частки ОСОБА_1 з 50/100 до
58/100 часток.

В даний час між співвласниками
виникають суперечки з приводу
користування земельною ділянкою, на
якій розташований жилий будинок та
надвірні будівлі.

Вирішуючи питання про те, норми якого
Земельного кодексу України повинні
бути застосовані при вирішенні цього
спору, суд приходить до висновку, що
потрібно керуватися нормами
Земельного кодексу України у редакції
Закону від 13.03.1992 р., який діяв на час
звернення позивача до суду.

Перехідні та заключні положення
Земельного кодексу України від 25.10.2001
року не передбачають, що справи з
земельних спорів, які не розглянуті
судами до 01.01.2002 року повинні
розглядатися за нормами нового
земельного кодексу, тому посилання
представника управління земельних
ресурсів на таке положення, не може
бути прийняте судом до уваги, як не
відповідаюче нормам закону.

Ст. 42 Земельного кодексу України від
18.12.1990 р. (у редакції Закону від 13.03.1992 р.),
яка діяла на час звернення позивача до
суду, передбачає, що використання та
розпорядження земельною ділянкою
визначається співвласниками будівель,
які належать їм на праві спільної
часткової власності, пропорційно
розміру часток у спільній власності на
даний будинок. Якщо згоди на
використання земельною ділянкою не
досягнуто, спір вирішується судом.

Доводи представника Дніпроптеровьскої
міської ради про те, що у ОСОБА_1 не
оформлено належним чином право
користування земельною ділянкою,
оскільки відсутні правовстановлюючі
документи - державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку або договір оренди, як це
передбачено діючим на сьогодні ЗК
Укаїни, який набрав чинності з 01.01.2002
року, суперечить фактичним обставинам
справи та нормам ст. ст. 30, 67 Земельного
Кодексу УРСР від 18.12.1990 року, який діяв
на час звернення позивача до суду, та ч.
4 ст. 20, ст. 87 ЗУ УРСР від 08.07.1970 року, кий
діяв на час виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст 20, ст. 87 ЗУ УРСР від
08.07.1970 року земельні ділянки надаються
окремим громадянам для
індивідуального житлового будівництва
у безстрокове користування за рішенням
виконавчого комітету міської Ради
народних депутатів , право
користування громадян, які проживають
в містах і селищах міського типу
засвідчується записами в реєстрових
книгах виконавчих комітетів міських,
селищних Рад депутатів трудящихся.

Земельну ділянку розміром 913 кв. м.,
розташовану в АДРЕСА_1 було надано
ОСОБА_11 під індивідуальне житлове
будівництво на підставі постанови АНД
районної ради від 01.06.1940 року, що
підтверджується: довідкою
архітектурно-планувального управління
при Президії Дніпропетровської
міської ради від 05.04.1941 року; актом,
складеним представником Управління
головного архітектора м
Дніпропетовську, від 19.05.1951 року;
довідкою Державного архіву
Дніпропетровської області № Л-166-03 від
29.10.2003 року.

Згідно ст. 90 ЗК УРСР від 08.07.1970 року
(аналогічні норми містяться в ст. 30 ЗК
УРСР від 18.12.1990 року, ст. 120 ЗК України
від 25.10.2001 року) на землях міст при
переході права власності на будівлю
переходить також і право користування
земельною ділянкою або її частиною. При
переході будівлі у власність кількох
осіб земельна ділянка переходить в
користування всіх співвласників
будівлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього власника
(землекористувача).

Таким чином, право користування
земельною ділянкою АДРЕСА_1 на підставі
ст. 90 ЗК УРСР від 08.07.1970 року разом із
переходом права власності на будівлю в
порядку спадкування згідно ухвали
народного суду Індустіарльного району
м. Дніпропетровська від 28.12.1984 року
перейшло від ОСОБА_11 його спадкоємцям -
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а потім згідно
договору купівлі-продажу від 05.12.1986
року - ОСОБА_1

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» від
01.07.2004 року право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з чинними нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою.

Громадяни, які набули в установлених
законом випадках станом на 1 січня 2002
року право постійного користування
земельними ділянками зберігають його і
після прийняття Земельного кодексу
України, що підтверджується Рішенням
Конституційного Суду України від 22
вересня 2005 року № 50рп/2005.

ОСОБА_1 просив встановити порядок
користування земельною ділянкою
площею 920 кв. м, виділеною у постійне
користування співвласникам, оскільки
по земельній ділянці площею 7 кв.м, яка є
самозахватом по червоній лінії порядок
користування не може встановлюватися.

Відповідно до п. 21 Постанови
Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004
року "Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" якщо до вирішення
судом спору між співвласниками
житлового будинку земельна ділянка
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач, слід виходити з розміру його
частки у вартості будинку,
господарських будівель та споруд на
час перетворення спільної сумісної
власності на спільну часткову чи на час
виникнення останньої.

На час виникнення спільної
часткової власності на спірне
домоволодіння частки сторін були
рівними, кожному належало по ? частині
домоволодіння, отже порядок
користування земельною ділянкою
повинен визначатися пропорційно
розміру часток у спільній частковій
власності, тобто по 1/2 частці.

Суд вважає, що порядок користування
земельною ділянкою повинен бути
проведений згідно варіанту № 2 (додаток
№3) до висновку № 1535 судової
будівельно-технічної експертизи від
03.03.2006 року, оскільки згідно вказаного
варіанту в спільному користуванні
сторін залишається частина земельної
ділянки найменшої площі - 6,48 кв.м, однак
з урахуванням вказівки експертів на те,
що він запропонований з відступом від
будівельни норм і правил , а ОСОБА_2
проти такого варіанту заперечує, суд
вважає можливим визначити порядок
користування земельною ділянкою
згідно варіанту № 3 (додаток № 4)
висновку вказаної експертизи, згідно
якого у спільному користуванні сторін
залишається частина земельної ділянки
площею 7,48 кв. м., з яких біля прибудови
літ. "А''-1" - 2,0 кв. м, під приміщенням 2-5
житлового будинку літ. "А-1" - 5,48 кв.м, що
при гостро неприязненних стосунках,
які склалися між сторонами, має дуже
важливе значення, бо зменшує
можливість виникнення конфліктної
ситуації і разом з тим надає можливість
доступу ОСОБА_1 для догляду за частиною
стіни житлової прибудови літ. "А''-1", а
ОСОБА_2 - для догляду за частиною
зовнішньої стіни приміщення 2-5 в
житловому будинку літ. "А-1". Варіант № 1,
запропонований експертом, залишають в
спільному користуванні частину
земельної ділянки більшої площі 11,48
кв.м.

Згідно Варіанту № 3 (додаток № 4)
першому співвласнику, тобто ОСОБА_1,
виділяється в користування наступна
земельна ділянка загальною площею 456,26
кв.м - з боку вулиці Араратської
впродовж 10,5 кв.м, з боку домоволодіння
АДРЕСА_2 впродовж всієї межі - 43,74 м, з
боку домоволодіння по вул. Кривоноса -
11,62 м, по межі з співвласником ОСОБА_2
впродовж 26,44 м, в тому числі під
житловим будинком літ. "А-1" - 25,24 кв.м, під
прибудовую літ. "А'-1" - 19,05 кв.м, під
прибудовою літ. "А''-1" - 32,85 кв.м, під
сіньми літ. "а2-1" - 4,00 кв.м, під будовами
літ. "Б", "Л", "М", "Н" і під двором - 375, 62 кв.м
(на плані Додаток № 3 - зеленого
кольору). Другому співвласнику ОСОБА_2
виділяється решта земельної ділянки
площею 456,26 кв. м (на плані жовтого
кольору). З урахуванням ? частини
земельної ділянки спільного
користування площею 3,74 кв. м. площа
земельної ділянки складає 460 кв. м., що
відповідає ? частині домоволодіння.
В спільному користуванні сторін
залишається частина земельної ділянки
площею 7,48 кв.м, з яких біля прибудови
літ. "А''-1" та зовнішньою стіною
приміщення 2-5 житлового будинку літ.
"А-1"- 2,0 кв.м, під приміщенням 2-5
житлового будинку літ. "А-1" - 5,48 кв.м (на
плані Додаток № 4 - червоного кольору).

Виходячи із вищевикладеного і оцінюючи
всі докази по справі суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні і
підлягають задоволенню.

В зустрічній позовній заяві про
усунення перешкод у користуванні
частиною домоволодіння шляхом
знесення самочинного будівництва
відповідачка просила знести
самочинне будівництво, а саме: житлову
прибудову літ. "А''-1", сіни літ. "а11-1" та
гараж літ. „Б" з навісом літ. „Л".

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦПК України, у
разі істотного відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам
або порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування, може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила ( здійснює будівництво),
провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила (
здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила ( здійснює)
будівництво.

Отже як вбачається із вищевикладеного
ОСОБА_2 є неналежним позивачем.

Вирішуючи заявлені ОСОБА_2 позовні
вимоги щодо визнання протиправним
ріщення виконкому Індустріальної
районної ради № 308 від 16.05.2003 року та
скасування його , суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) загальний строк для захисту
права за позовом особи, яка вважає своє
право порушеним, встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) перебіг строку позовної
давності починається від дня, коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав.

Рішенням Індустріальної районної у
місті Дніпропетровську ради № 308 від
16.05.2003 року було узаконено самовільно
побудовані прибудови літ. А11-1, сіни літ.
а11-1, гараж літ. Б з навісом літ. Л у
домоволодінні АДРЕСА_1.

Оспорюване рішення виконкому було
винесено 16 травня 2003 року, до суду із
позовом ОСОБА_2 звернулася у листопаді
2012 року, тобто з пропуском строку
позовної давності. Про прийняття
вказаного рішення ОСОБА_2 було відомо з
2004 року, оскільки копія рішення
знаходиться в матеріалах цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
на це рішення ОСОБА_1 посилався в
уточненій позовній заяві від 16.01.2004
року, копія якої була отримана
представником ОСОБА_2. У 2006 році ОСОБА_2
зверталася із заявою до виконкому про
скасування вказаного рішення і 05.07.2006
року їй була надана відповідь про
відмову у скасуванні рашення.

Відповідно до ст. 80 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) сплив позовної давності є
підставою для відмови від позову.

Згідно положень ч. 3 ст 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у справі,
зроблено до винесення ним рішення.

ОСОБА_1 заявив про застосування
позовної давності, крім того,
дослідженими у суді доказами доведено
безпідставінясть посилання ОСОБА_2 на
обставини визнання рішення виконкому
протиправним та скасування його. Тому
суд відмовляє у задоволенні даного
позову.

Виходячи з задоволення позовних вимог
ОСОБА_1,суд вважає можливим на підставі
ст. 88 ЦПК України стягнути з
відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати на оплату експертиз в сумі 2829
грн. 42 коп., судовий збір в сумі 1682 грн. 00
коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 30 грн., всього 4541 грн. 42 коп.

Керуючись ст. ст. 71, 76, 80, 113, 115, 119 ЦК УРСР
(в редакції 1963 року), ст. ст. 267, 331, 376, 601 ЦК
(в редакції 2003 року), ст. ст. 88, 89,152
Земельного кодексу України, ст. ст.3,7, 10,
11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
виконавчого комітету Індустріальної
районної у місті ради, виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради, треті особи: ОСОБА_3, Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради про визнання права
власності на новозбудовані житлові
прибудови та гараж, зміну ідеальних
часток, визначення порядку
користування земельною ділянкою -
задовольнити.

У задоволені зустрічної позовної заяви
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3,
Дніпропетровська міська рада,
виконавчий комітет Дніпропетровської
міської ради, виконавчий комітет
Індустріальної районної у місті
Дніпропетровську ради, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю Дніпропетровської області
про усунення перешкод у користуванні
частиною домоволодіння шляхом
знесення самочинного будівництва -
відмовити.

У задовленні позовної заяви ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Індустріальної
районної у місті Дніпропетровську
ради, ОСОБА_1, треті особи:
Дніпропетровська міська рада, виконком
Дніпропетровської міської ради про
скасування рішення виконавчого
комітету Індустріальної районної у
місті Дніпропетровську ради -
відмовити.

Провести поділ домоволодіння АДРЕСА_1
без врахування житлової прибудови літ.
"А''-1", сіней літ. "а 2-1" та гаражу літ. „Б"
с навісом літ. „Л" між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відповідно до належної кожному
з них 1/2 частини домоволодіння та з
врахуванням встановленого порядку
користування домоволодінням,
виділивши ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1,
право власності на:

- квартиру № 1 в житловому будинку літ.
"А-1" з приміщенням 1-2 площею 20,2 кв.м.,
прибудову літ. "А'-1" ; погріб під. літ.
"А-1", ганок літ. "а'";

- душ літ. "М"; убиральню літ. "Н" ;

- огорожі № 4, № 5, № 6, № 7, №8, №9, № 10,
мощіння ІУ, У, всього вартістю 230 448 грн.,
що на 69 974 грн., менше належної йому
частки.

Другому співвласнику ОСОБА_2
виділити та визнати за нею право
власності на:

- квартиру № 2 в житловому будинку літ.
"А-1" з приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м.,
2-4 площею 11,1 кв.м, приміщення 2-5 площею
10,9 кв.м.; сіни літ. "а'-1" (приміщення 2-2
площею 8,1 кв. м.); сіни літ. "а-1"
(приміщення 2-1, площею 10,5 кв. м.), погріб
під. літ. "а'-1" , ганок літ. "а" ;

- літню кухню літ. "В"; сараї літ. "Г"; літ.
"З"; літ. "Ж";

- душ літ. "Е"; убиральню літ. "Д";

- водоколонки № 15 та № 2 ; огорожі № 1, №
2, № 3, № 14;

- мощіння І, ІІ, вартістю 370 396 грн.,
що на 69 974 грн. більше належної їй
частки;

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житлову прибудову літ.
"А''-1", сіни літ. "а2-1" та гараж літ. „Б" з
навісом літ. „Л", вартістю 280 900 грн.,
встановивши житлову площу по кв. № 1 в
розмірі 37,2 кв.м, загальну площу - 64,5 кв.м;

Змінити ідеальні частки в
домоволодінні, встановивши, що ОСОБА_1
належні квартира № 1 в житловому
будинку літ. "А-1" з приміщенням 1-2
площею 20,2 кв. м, прибудова літ. "А'-1" ;
погріб під. літ. "А-1", ганок літ. "а'", душ
літ. "М, убиральня літ. "Н" ; огорожі № 4,
№ 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, мощіння ІУ, У,
житлова прибудова літ. "А''-1", сіни літ.
"а2-1", гараж літ. „Б" з навісом літ. „Л",
вартістю 511 348 грн., що складають 58/100
частки від всього домоволодіння; а
належні ОСОБА_2 квартира № 2 в
житловому будинку літ. "А-1" з
приміщеннями 2-3 площею 17,6 кв.м., 2-4
площею 11,1 кв.м., приміщення 2-5 площею 10,9
кв.м.; сіни літ. "а'-1"; сіни літ. "а-1",
погріб під. літ. "а'-1" , ганок літ. "а",
літня кухня літ. "В", сараї літ. "Г", літ.
"З", літ. "Ж", душ літ. "Е", убиральня літ.
"Д", водоколонки № 15 та № 2, огорожі № 1,
№ 2, № 3, № 14; мощіння І, ІІ, вартістю 370 396
грн. складають 42/100 частки від всього
домоволодіння;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 різницю в вартості належної ?
частини домоволодіння та виділеної в
натурі в розмірі 69 974 грн., а з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 - ? частку вартості
демонтованого сараю літ. "Б" в розмірі
1630 грн.;

Провести зарахування зустрічних
однорідних вимог ОСОБА_1 перед ОСОБА_2
та ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 та остаточно
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
різницю в стягнених сумах в розмірі 68 344
грн.;

Визначити порядок користування
земельною ділянкою площею 920 кв. м. по
АДРЕСА_1 відповідно до належною кожному
зі співвласників на момент створення
спільної часткової власності ?
частиною домоволодіння по варіанту № 3
(Додаток № 4) висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 1535
від 03.03.2006 року, виділивши ОСОБА_1 в
користування земельну ділянку
загальною площею 456,26 кв.м. - з боку
вулиці Араратської впродовж 10,5 м., з
боку домоволодіння АДРЕСА_2 впродовж
всієї межі - 43,74 м, з боку домоволодіння
по вул. Кривоноса - 11,6 м, по межі з
співвласником ОСОБА_2 впродовж 26,44 м, в
тому числі під житловим будинком літ.
"А-1" - 25,24 кв.м., під прибудовую літ. "А'-1" -
19,05 кв.м., під прибудовою літ. "А''-1" - 32,85
кв.м., під сіньми літ. "а2-1" - 4,00 кв.м., під
будовами літ. "Б", "Л", "М", "Н" і під двором -
375, 62 кв.м. (на плані Додаток № 4 -
зеленого кольору) та ? частина
земельної ділянки спільного
користування площею 3,24 кв.м. - на плані
червоного кольору.

Другому співвласнику ОСОБА_2
виділити решту земельної ділянки
площею 456,16 кв.м. (на плані жовтого
кольору) та ? частина земельної ділянки
спільного користування площею 3,74 кв.м. -
на плані червоного кольру.

В спільному користуванні сторін
залишити частину земельної ділянки
площею 7,48 кв.м., з яких біля прибудови
літ. "А''-1" та зовнішньою стіною
приміщення 2-5 житлового будинку літ.
"А-1"- 2,0 кв.м., під приміщенням 2-5
житлового будинку літ. "А-1" - 5,48 кв.м. (на
плані Додаток № 4 - червоного кольору);

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору, інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи та оплату
судової будівельно-технічної
експертизи в розмірі 4541 грн. 42 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Індустріальний районний
суд м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня проголошення рішення.

Суддя
С.Г. Зосименко