Справа № 209/7002/13-ц
Провадження № 2/209/261/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарі Паляниця
Г.В.

за участі позивача ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2, представника
третьої особи Стасенко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Орган опіки та піклування
Виконавчого комітету Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради,
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визначення часу
спілкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, в якому просить:

- визначити йому час зустрічей з
малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- кожен вівторок тижня з 15.00 години до
18.00 години та з 10 години кожної суботи
тижня до 17.00 години неділі, без
присутності матері ОСОБА_2;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року (день
народження дитини) з 10.00 години до 18.00
години, без присутності матері ОСОБА_2

- ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року (його день
народження) з 10.00 години до 18.00 години,
без присутності матері ОСОБА_2;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року (день
народження бабусі дитини ОСОБА_5), з 10.00
години до 18.00 години, без присутності
матері ОСОБА_2;

- 31 грудня кожного року з 10.00 години до
18.00 години, без присутності матері
ОСОБА_2;

- 9 травня кожного року з 10.00 години до
18.00 години, без присутності матері
ОСОБА_2;

- 28 червня кожного року з 10.00 години до
18.00 години, без присутності матері
ОСОБА_2;

- 24 серпня кожного року з 10.00 години до
18.00 години, без присутності матері
ОСОБА_2;

Після досягнення сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, віку трьох років, просить
додатково визначити йому час побачень
з дитиною - період його планової
щорічної літньої відпустки з метою
оздоровлення та відпочинку дитини, без
присутності матері ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому
перешкод у спілкуванні з неповнолітнім
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також
погоджувати з ним питання лікування,
духовного та фізичного розвитку
дитини.

На обґрунтування позову ОСОБА_1
зазначив, що перебуває у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
по справі ОСОБА_2, з 07 серпня 2010 року.

Від шлюби вони мають неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя
з відповідачкою не склалось і рішенням
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 24 вересня 2013
року їх шлюб було розірвано. Після
розірвання шлюбу, син ОСОБА_4 залишився
проживати з відповідачкою ОСОБА_2, за
адресою: АДРЕСА_1. З нього, у
встановленому законом порядку, згідно
з рішенням Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 22 серпня 2013
року, стягуються аліменти на користь
відповідача на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, у розмірі
1/4 частини від усіх видів його прибутку,
щомісячно, до досягнення дитиною віку
повноліття. У зв'язку з чиненням
відповідачем перешкоду у спілкуванні
та побаченні з дитиною, він був
вимушений звертатись до виконкому
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинська Ради, рішенням якої
21 серпня 2013 року було встановлено час
та місце зустрічі з сином ОСОБА_4. Проте
відповідач продовжує чинити йому
перешкоди у спілкуванні та побаченні з
дитиною, ухиляється від виконання
рішення виконкому Дніпровської
районної у м. Дніпродзержинську ради,
приховує від нього стан здоров'я
неповнолітнього сина. З приводу
невиконання відповідачем рішення
виконкому він звертався з відповідними
заявами до служби у справах дітей
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради, однак прийняті
заходи реагування не дали позитивного
результату і відповідач продовжує
перешкоджати йому у побаченнях з
дитиною. Він ніколи не відмовлявся від
виховання дитини, любить і позитивно
впливає на сина, окрім стягуваних
аліментів, постійно здійснює додаткове
матеріальне забезпечення сина. Бажає
приймати участь у здійсненні своїх
батьківських прав щодо виховання та
спілкування з сином, тому бажає, щоб
йому судом був визначений час для
зустрічей з дитиною, у зв'язку з чим
звертається з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав свій позов, та надав
пояснення аналогічні його
обґрунтуванню, пояснивши також, що
після припинення їх спільного
проживання йому не було відоме місце
проживання відповідачки з дитиною,
оскільки вона не проживала за місцем
своєї реєстрації. Потім він дізнався
про її місце проживання, але вона не
давала йому бачитися з дитиною. За його
заявою органом опіки та піклування був
встановлений графік спілкування з
дитиною. Проте відповідачка часто не
давала бачитись з сином або давала на
незначний час. 07.09.2013 року вона дала
йому сина на ніч, а потім звернулася в
міліцію з заявою, про те що він
самовільно забрав дитину. Він бажає щоб
суд встановив йому час побачення з
дитиною відповідно заявленого позову і
наполягає щоб зустрічі були без участі
відповідачки, щоб він міг брати сина до
себе додому. Вказує, що платить
аліменти на дитину і на відповідачку по
1/4 частині на кожного, що становить
приблизно 2000 грн. на місяць.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позов визнала частково.
Надала суду письмові заперечення проти
позову та пояснила, що в період шлюбу
позивач погано до неї відносився, не
давав їй грошей, не повідомляв про
розмір зарплати, бив її, вигнали з дому
з дитиною. На теперішній час з нього
стягуються аліменти. Вона не проти
того, щоб позивач спілкувався з сином,
але бажає, щоб це було тільки в її
присутності. Вона категорично проти
того, щоб позивач брав сина додому. Сину
виповнився 1 рік і 9 місяців, у нього
свій режим сну, відпочинку, прогулянки.
Він просипається о 08.00 годині, з 10 до 12
години вона з ним гуляє, в 13.30 годин він
спить протягом трьох годин, з 18 до 20
години вони гуляють. З вересня цього
року син буде відвідувати дитячий
садочок. 07.09.2013 року позивач, вдаривши
її в присутності сина, самовільно
забрав його у неї і кудись повіз, через,
що в 20.30 годин того ж дня вона
звернулася в міліцію.

Представник третьої особи Стасенко М.С.
надала суду висновок органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради від 14 квітня 2014
року, згідно якого було вирішено
визначити ОСОБА_1 порядок побачення з
малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
урахуванням віку дитину: щотижнево -
вівторок, четвер, у другій половині
світового дня (час та місце за
погодженням матері); кожний 2-й та 4-й
вихідний день місяця (час та місце за
погодженням матері). Зустрічі
проводити не порушуючи розпорядок для
дитини, у присутності матері дитини -
ОСОБА_2

Вислухавши сторони, представника
третьої особи, вивчивши матеріали
справи та дослідивши письмові докази у
справі, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

В судовому засіданні
встановлено, що з 07 серпня 2010 року по
05.10.2013 року сторони знаходилися у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується копією заочного
рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська від 24 вересня 2013
року по цивільній справі № 209/3709/13-ц
/а.с.10/.

Від шлюбних відносин сторони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження /а.с. 9/,

Дитина проживає разом зі своєю матір'ю
- відповідачкою у справі ОСОБА_2

Відповідно рішенням Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 22 серпня 2013 року та ухвали того ж
суду від 12.10.2013 року з позивача на
користь відповідачки стягуються
аліментів на утримання малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з
23.07.2013 року (а.с. 10, 11)

21.08.2013 року рішенням виконавчого
комітету Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради № 163 позивачу
було визначено наступний порядок
побачення з малолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням віку дитину,
а саме: - щотижнево - вівторок, четвер, у
другій половині світового дня (час та
місце за погодженням матері); - кожний
2-й та 4-й вихідний день місяця (час та
місце за погодженням матері). Зустрічі
проводити не порушуючи розпорядок для
дитини, у присутності матері дитини -
ОСОБА_2 /а.с. 13/.

Як встановлено в судовому засіданні із
пояснень сторін, між ними склалися
напружені стосунки та виникають
суперечки з приводу побачень позивача
з малолітнім сином ОСОБА_4 та з приводу
участі батька у виховання сина.
Відповідачка не завжди виконувала
рішення органу опіки та піклування,
щодо встановленого порядку побачень
батька з малолітнім сином,
перешкоджала йому брати участь у
виховання дитини, у зв'язку з чим
позивач звертався з заявами до органу
опіки та піклування, що
підтверджується долученими до позову
відповідями на ці заяви (а.с.15, 16).

Статтею 157 СК України визначено:

1. Питання виховання дитини вирішується
батьками спільно.

2. Той із батьків, хто проживає окремо
від дитини, зобов'язаний брати участь у
її вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

3. Той із батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з
батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

4. Батьки мають право укласти договір
щодо здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини. Договір
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

В статті 159 СК України передбачено
наступне:

1. Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

2. Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини 1989 року, ратифікованою
Постановою Верховної ради України №
789-XII від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно ч. 8 ст. 7 СК України,
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позивач ОСОБА_1 має право брати
участь у вихованні сина і має право на
особисте спілкування з ним, а
відповідачка ОСОБА_2 не повинна
перешкоджати йому в цьому.

Як стверджує позивач в суді він любить
свого сина, бажає спілкуватися з ним і
брати участь у його виховання.

У суду немає відомостей про якісь
відхилення у стані психічного здоров'я
позивача, про зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Вирішуючи питання про визначення часу
спілкування позивача з малолітнім
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приймає
до уваги висновок органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради від 14.04.2014 року
№ 6-11/189, та з урахуванням віку дитини
вважає можливим встановити позивачу
спілкування з сином кожного вівторка з
15.00 години до 18.00 години і кожної суботи
з 10.00 годин до 17.00 годин.

З метою уникнення конфліктних
ситуацій, суперечностей і сварок між
сторонами при зустрічах з дитиною, суд
вважає можливим дозволити побачення
позивача з сином без присутності
відповідачки.

При вирішення справи судом прийняті до
уваги заперечення відповідача про те,
що син не повинен залишатися на ніч з
позивачем, оскільки дитина в такому
віці не має надовго розлучатися з
матір'ю і не повинен значною мірою
порушуватися розпорядок дня дитини та
уставлений уклад її життя.

З урахуванням віку дитини, суд вважає
не обґрунтованими вимоги позивача щодо
встановлення йому часу зустрічей з
сином у святкові дні та у дні сімейних
свят його родини, хоча за домовленості
з відповідачкою він має можливість
відвідувати дитину, і за згодою матері
разом з нею і дитиною відзначати ці
свята.

Суд вважає за необхідне відмовити в
позові в частині додаткового
визначення позивачу побачень з сином
після досягнення ним трирічного віку
на період планової щорічної літньої
відпустки, оскільки про це може бути
заявлено при досягненні сином
відповідного віку.

Суд також вважає не обґрунтованими
вимоги позивача відносно зобов'язання
відповідачки погоджувати з ним питання
лікування, духовного та фізичного
розвитку дитини, оскільки у суду немає
жодних підстав вважати, що
відповідачка в цих питаннях діє
всупереч інтересам дитини.

Оскільки заявлений позов судом
задовольняється частково, то
відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України,
понесені позивачем судові витрати у
справі (343,60 грн.) необхідно присудити
сторонам в рівних частинах і стягнути з
відповідачки на користь позивача 121,80
грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган
опіки та піклування Виконавчого
комітету Дніпровської районної у м.
Дніпродзержинську ради, про усунення
перешкод у спілкуванні та визначення
часу спілкування.

Встановити ОСОБА_1 час зустрічей
та спілкування з малолітнім сином -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:
кожного вівторка тижня з 15.00 години до
18.00 години та кожної суботи тижня з 10.00
години до 17.00 години, без присутності
матері ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121
(сто двадцять одну) гривню 80 копійок
сплаченого ним судового збору у справі.

Рішення може бути оскарженим в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги через суд першої
інстанції протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Байбара Г.А.