ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Великолюблінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області, треті особи: ОСОБА_5, релігійна
громада Римсько-католицької церкви у
смт Великий Любінь Городоцького району
Львівської області, про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю за касаційною
скаргою ОСОБА_3, подану представником -
ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду
Львівської області від 23 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися в суд з позовом до
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області про визнання за ними права
власності на квартиру АДРЕСА_1, за
набувальною давністю.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
згідно ордеру від 10 червня 1978
року виданого на підставі рішення
Великолюбінської селищної ради від
9 червня 1978 року вони вселились у
квартиру АДРЕСА_1, більше десяти років
відкрито користуються, проживають в
ній, претензій щодо неправомірності їх
проживання чи прав на спірну квартиру
ніхто не заявляв, а тому вони
правомірно набули право власності на
спірну квартиру за набувальною
давністю.

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 30
листопада 2011 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 за набувальною
давністю.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 23 грудня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову про
визнання права власності за
набувальною давністю за позивачами на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі ст. 344 ЦК
України, виходив із того, що позивачі
відкрито на протязі більше 10 років
володів цим майном.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові
виходив із того, що позивач звернувся
із вказаним позовом до неналежного
відповідача, а тому у суду першої
інстанції не було правових підстав для
задоволення позову.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
з 1978 року проживають у квартирі
АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду позивачі указували
на те, що більше десяти років відкрито
користуються та проживають у
вищезазначеній квартирі, а тому
просили визнати за ними право
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

Ураховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю може бути набуто на майно, яке
належить на праві власності іншій
особі (а не особі, яка заявляє про
давність володіння), а також на
безхазяйну річ. Отже, встановлення
власника майна або безхазяйності речі
є однією з обставин, що має юридичне
значення і підлягає доведенню під час
ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК
України).

Судом установлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 ні за ким не рахується, право
власності вказаний житловий будинок у
бюро технічної інвентаризації не
зареєстроване, на балансі ні в кого не
перебуває.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ» № 5 від 7 лютого 2014
року, можливість пред'явлення до суду
позову про визнання права власності за
набувальною давністю випливає з
положень статтей 15, 16 ЦК України, а
також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з
якими захист цивільних прав
здійснюється судом шляхом визнання
права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє
про давність володіння і вважає, що у
неї є всі законні підстави бути
визнаною власником майна за
набувальною давністю, має право
звернутися до суду з позовом про
визнання права власності.

Відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю є попередній власник майна
або його правонаступник. У разі якщо
попередній власник нерухомого майна не
був і не міг бути відомим давнісному
володільцю, то відповідачем є орган,
уповноважений управляти майном
відповідної територіальної громади.

Отже за відсутності власника
вищевказаного будинку позивач
правомірно пред'явив позов до органу
місцевого самоврядування на території
якого розміщений спірний будинок.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.
212-214, 316 ЦПК України на зазначене уваги
не звернув, та помилково вважав, що
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області є неналежним відповідачем у
справі, та безпідставно відмовив в
позові з цих підстав.

З огляду на викладене рішення
апеляційного суду не можна вважати
законними та обґрунтованими, воно
підлягає скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції з підстав
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_6, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 23 грудня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко