Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1605/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

18.06.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючої:
Кривохижі В.І.

Суддів:
Голованя А.М.
Черниш
Т. В.

при секретарі
Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 30 квітня
2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Зазначала, що квартира АДРЕСА_1 та
області належить їй та третім особам на
праві власності з 2004 року, що
підтверджено свідоцтвом про право
власності. В 2007 році за згодою всіх
членів сім'ї зареєструвала в своєму
будинку відповідача та з 2008 року по
липень 2013 року проживала з ним однією
сім'єю, а тому всі зареєстровані члени
сім'ї повинні сплачувати комунальні
послуги. Однак на даний час відповідач
не виконує свого обов'язку по сплаті
комунальних послуг та не являється
членом сім'ї, проживає в іншому місці.
Тому і просила визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням, а саме, квартирою
АДРЕСА_1.

Рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 30
квітня 2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог через
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає,
зокрема, що суд в односторонньому
порядку встановив, що відповідач був
членом її сім'ї, зі слів самого
відповідача, факт шлюбних відносин
заперечує. Відповідач не проживає за
місцем реєстрації, не несе обов'язку по
сплаті комунальних послуг.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, її представника, які
підтримували доводи скарги,
відповідача, який заперечував проти її
доводів, третіх осіб, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ст.405 ЦК України
член сім"ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності його без поважних причин
понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім»ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права і обов'язки.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджується та не оспорюється
сторонами, що квартира АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право власності від 1
квітня 2004 року належить на праві
власності позивачу та третім особам, а
відповідач зареєстрований у ній, але з
липня 2013 року не проживає (а.с.5-13).

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач посилалась на те, що зі згодою
всіх членів сім'ї зареєструвала в
своєму будинку відповідача, як
співмешканця, та з 2008 року по липень 2013
року проживала з ним однією сім'єю, що
підтвердила і у судовому засіданні.

При цьому, зазначила, що всі
зареєстровані повнолітні члени сім'ї
повинні виконувати обов'язок по сплаті
комунальних послуг (а.с.2-4, 44,45,51,52).

Не погоджуючись з позовними
вимогами, відповідач також пояснив, що
перебував з позивачем у фактичних
шлюбних відносинах, а з липня 2013 року
проживає у свого брата.

Тому правильним є висновок суду,
що відповідач оселився в вищевказану
квартиру зі згоди її власників,
знаходячись в фактичних шлюбних
відносинах з позивачем, як член сім"ї на
підставі ст. 64 ЖК України. Такий
висновок сумніву не викликає.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.405 ЦК, 64 ЖК України
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що на час звернення позивача до суду із
зазначеним позовом строк не
проживання відповідача не перевищував
один рік, а тому він не може бути
визнаний таким, що втратив право
користування цим житлом.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка.

Посилання у ній на те, що проживання
однією сім'єю жінки та чоловіка без
шлюбу не є підставою для виникнення у
них прав та обов'язків, спростовується
Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 1999 року у справі про
офіційне тлумачення терміна «член
сім'ї» №1-8/99N 5-рп/99, вимогами ч.2 ст.3 СК
України, згідно якої сім»ю складають
особи, які спільно проживають,
пов'язані спільним побутом, мають
взаємні права і обов'язки. Визначений
ч.4 цієї статті перелік підстав
створення сім'ї не є вичерпним. Крім
шлюбу (ст. 21 СК), кровного споріднення,
усиновлення (ст. 207 СК), сім'я може
створюватися на інших підставах, що не
заборонені законом та не суперечать
моральним засадам суспільства. Так
сімейні відносини можуть виникати між
особами на підставі фактичних шлюбних
відносин без зареєстрованого шлюбу.

Та обставини, що на даний момент
відповідач являється колишнім членом
сім'ї власника, висновків суду не
спростовує і правового значення для
вирішення даного спору не має.

Надані сторонами докази оцінені судом
відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України. Інші доводи скарги також не
дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги
підстав для його скасування або зміни
не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 30 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: