Справа № 202/3860/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі
- Пугач Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська із позовною заявою до
ОСОБА_2 в якій просить суд розірвати
укладений між ним та відповідачкою
шлюб.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовує тим, що з відповідачкою
вони перебувають у зареєстрованому
шлюбі від якого мають двох
неповнолітніх дітей. Але, їхнє із
відповідачкою спільне життя не
склалося, оскільки в них різні
характери, різні погляди на життя.
Відповідач не розуміє та не хоче
розуміти сутності проблем які
виникають у їхньому житті, не здатна
підтримувати нормальну моральну
атмосферу в сім'ї, піклуватися про
побудову сімейних відносин на почуттях
взаємною любові, поваги, дружби та
взаємодопомоги.

Протягом року вони із
відповідачкою не проживають разом та
не ведуть спільного господарства та
збереження шлюбу є неможливим,
суперечитиме його інтересам, зокрема,
зустріти іншу людину та побудувати
повноцінну сім'ю.

Між ним та відповідачкою
досягнуто згоду щодо місця проживання
дітей.

Спору про поділ майна вони не
мають.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив
пред'явлений позов задовольнити.
Зазначив, що він не погоджується на
примирення із відповідачкою, оскільки
з вересня 2013 року вони проживають
окремо, не ведуть спільного
господарства та не мають спільного
сімейного бюджету. Він проживає окремо
та бажає створити нову сім'ю. Він
приймає участь у вихованні дітей та
надає допомогу на їхнє утримання, яка
відповідачкою приймається. За жодних
обставин він більше не повернеться
проживати із відповідачкою однією
сім'єю.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала та зазначила, що з чоловіком
вони прожили у шлюбі досить тривалий
час, і та ситуація, що склалася поміж
ними на сьогоднішній час може згодом
виправитися, оскільки те, що чоловік
йде від неї з дому до іншої більш
молодої жінки вже траплялося у
минулому. Підтвердила, що відповідач
надає допомогу на утримання дітей.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

21 жовтня 1995 року Індустріальним
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції між
сторонами було зареєстровано шлюб,
актовий запис № 984. Від шлюбу сторони
мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подружнє життя в сторін не
склалося через відсутність
взаєморозуміння, різні погляди на
сімейне життя, втрату почуттів любові
та поваги.

Сторони проживають окремо, а саме
позивач мешкає в АДРЕСА_1, відповідач
разом із дітьми проживає в АДРЕСА_2

Подружні стосунки сторони
припинили у вересні 2013 року та з того
часту спільного господарства не
ведуть, не мають спільного сімейного
бюджету, проживають окремо, що також не
дозволяє зберегти відносини
притаманні подружжю, у зв'язку з чим
примирення поміж ними неможливе.

Спору про поділ майна сторони не
мають. Між сторонами досягнуто згоду,
що після розірвання шлюбу діти,
проживатимуть із відповідачкою.

Питання про утримання дітей між
сторонами вирішено, відповідач
добровільно надає позивачці допомогу
на утримання дітей, приймає активну
участь у їхньому вихованні.

За таких обставин, суд вважає, що
подальше сумісне життя сторін та
збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб
існує формально.

Вимоги про зміну прізвищ сторонами не
заявлені.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді дружини та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.

З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби та взаємодопомоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що поміж сторонами відсутня
згода щодо перебування у шлюбі, їхня
сім'я розпалася та існує формально, а
подальше спільне життя їхнього
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б їхнім інтересам, а тому шлюб слід
розірвати.

Відповідно до статті 112 Сімейного
Кодексу України шлюб розривається,
якщо судом буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сума
сплаченого судового збору підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача. З відповідача в дохід держави
також слід стягнути суму недоплаченого
судового збору в сумі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК
України і на підставі ст.ст.104-105, 110, 112
Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 21 жовтня 1995 року
Індустріальним відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис № 984.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 121,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у сумі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Д.С. Шклярук