Справа № 341/1239/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1501/2014
Головуючий у 1 інстанції Мельник І. І.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Горблянського Я.Д.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ «Ідея Банк» про визнання
кредитного договору недійсним, за
апеляційною скаргою ПАТ «Ідея Банк» на
рішення Галицького районного суду від
27 лютого 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ПАТ «Ідея Банк» про
визнання кредитного договору від 07.02.2013
року недійсним. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що 07 вересня 2012
року між нею та ПАТ «Ідея Банк» було
укладено кредитний договір , за яким
вона отримала кредит в розмірі 6408 грн.
на проведення операції на очі. Даний
кредит вона своєчасно погашала згідно
графіка. Згодом до неї зателефонував
працівник банку і запросив з'явитись у
відділення для підписання документів
по зменшенню відсоткової ставки по
кредиту за належне і своєчасне
виконання позичальником своїх
кредитних зобов'язань.

У відділенні банку ОСОБА_2 було
запропоновано для підпису кілька
документів, які, як пояснив працівник
банку, є необхідними для зменшення
відсоткової ставки і є додатковою
угодою до кредитного договору.

При остаточному погашенні кредитного
договору від 07.02.2012 року у відділенні
банку позивачка дізналась про
існування ще одного кредиту на суму 5650
грн., який вона нібито отримала,
підписавши інший кредитний договір від
07.02.2013 року, тобто в той день, коли
підписувала документи щодо зменшення
відсоткової ставки. У зв'язку з тим, що
ОСОБА_2 відмовлялась сплачувати кошти
за іншим кредитом, який вона не
отримувала, з боку працівників банку
почали надходити погрози. Відтак,
повністю оплативши кредит від 07.02.2012
року, ОСОБА_2 змушена була оплатити ще й
кредит від 07.02.2013 року, який з
урахуванням страхування обійшовся їй у
7000 грн.

Позивач посилаючись на те, що вона не
отримувала жодних коштів по кредиту
від 07.02.2013 року, а підписання цього
договору мало місце під впливом обману
зі сторони працівників ПАТ «Ідея Банк»,
просила суд визнати недійсним
кредитний договір від 07.02.2013 року та
стягнути з відповідача на її користь
оплачені за кредитом кошти у розмірі 7000
грн., а також 2000 грн. моральної шкоди та
витрати на правову допомогу.

Рішенням Галицького районного суду від
27 лютого 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсним кредитний договір
від 07.02.2013 року, укладений між ОСОБА_2 та
ПАТ «Ідея Банк». Стягнуто з ПАТ «Ідея
Банк» на користь ОСОБА_2 зайво сплачені
нею кошти в сумі 6010,42 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ПАТ
«Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Апелянт вказав, що 07.02.2013 року між
ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» укладено
кредитний договір, за яким позивач
отримала кредит в сумі 5650 грн. При
укладенні договору сторонами були
погодженні всі істотні умови у
відповідності з вимогами
законодавства, а також позичальнику
було надану вичерпну інформацію щодо
умов і порядку кредитування Даний факт
ОСОБА_2 ствердила своїм підписом на
кредитному договорі, а також на
довідці-повідомленні від 07.02.2013 року.

Апелянт не погоджується з висновком
суду про те, що банком не надано доказів
щодо фактичного отримання ОСОБА_2
коштів за кредитним договором від 07.02.213
року. При цьому апелянт вказує на
долучені до матеріалів справи копії
ордеру-розпорядження про видачу
кредиту від 07.03.2013 року, договору
добровільного страхування життя.

Апелянт вважає, що оспорюваний
кредитний договір відповідає вимогам
ст.203 ЦК України, а висновок суду щодо
його недійсності є безпідставним.

З урахуванням наведеного, апелянт
просив скасувати рішення Галицького
районного суду від 27 лютого 2013 року та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити
повністю.

Представник апелянта ПАТ «Ідея Банк» в
судове засідання не з»явився, направив
суду заяву про розгляд справи у
відсутності представника банку.

Позивач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_4 заперечили вимоги апеляційної
скарги, посилаючись на обґрунтованість
висновків суду першої інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення
позивача та його представника,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Постановляючи рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання недійсним кредитного
договору, суд першої інстанції
правильно виходив із того, що сторонами
не додержано вимог ч.1 ст. 203 ЦК України
при його укладенні.

Так, судом встановлено, що 07.02.2013 року
між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2
підписано кредитний договір № F 43.06.72393
згідно якого банк надав ОСОБА_2 кошти
на поточні потреби в сумі 5650 грн.,
включаючи витрати на страховий платіж.

Згідно п.1.2 даного договору банк надає
кредит в день підписання договору
строком на 24 місяці. Датою видачі
кредиту є дата списання коштів з
позичкового рахунку для зарахування на
банківський поточний рахунок при
видачі кредиту в готівковій формі або
для оплати за реквізитами вказаними
позичальником при безготівковому
переказі коштів.

На підтвердження видачі коштів
позивачу ПАТ «Ідея Банк» представлено
копію ордеру-розпорядження № 1 про
видачу кредиту від 07.02.2013 року, разом з
тим, дане розпорядження підтверджує
факт списання коштів з позичкового
рахунку та зарахування на банківський
поточний рахунок, однак не може служити
доказом отримання ОСОБА_2 готівкових
коштів через касу банку.

Крім того, судом встановлено, що 07.09.2012
року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2
підписано кредитний договір №М 34.06.72209
згідно якого банк надав ОСОБА_2 кошти
на поточні потреби в сумі 6408 грн.,
включаючи витрати на страховий платіж
строком на 30 місяців зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами в розмірі 20% річних від
залишкової суми кредиту та за
обслуговування кредиту - 2,6% щомісячно
від початкової суми кредиту. Як ставка
процентів, так і плата за користування
обслуговування кредитом є стабільними
та не змінюються під час всього
періоду користування кредитом (а.с.88-89).

Згідно квитанції № 910330 від 07.02.2013 року
ОСОБА_2 за вищевказаним договором на
рахунок банку внесла кошти в сумі 4505
грн. 17 коп., тобто погасила кредитну
заборгованість за цим договором.
(а.с.101). Вказані обставини ПАТ «Ідея
Банк» не оспорюють ся.

Таким чином, обґрунтованими є доводи
позивача про те, що погасивши 07.02.2013
року кредит в сумі 4505 грн. 17 коп. у неї
не було жодної необхідності отримувати
в цей же день кредит в сумі 4727 грн.

Крім того, ВАТ «Ідея Банк» 05.04.2013 року
видано ОСОБА_2 довідки про повне
погашення нею кредитів як за договором
№ F 43.06.72393 від 07.02.2013 року так і №М 34.06.72209
від 07.09.2012 року (а.с.90, 92).

Відповідно до положень ч.1,3,5 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину
згідно вимог ст. 215 ЦК України є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Оскільки суду не представлено доказів
фактичного отримання позивачем ОСОБА_2
коштів за кредитним договором від
07.02.2013 року № F 43.06.72393 та з врахуванням
вищезазначених обставин щодо
оформлення кредитного договору - суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про визнання
кредитного договору недійсним та
стягнення з ПАТ «Ідея Банк» на користь
ОСОБА_2 коштів оплачених в рахунок
погашення кредитного договору від
07.02.2013 року.

Рішення суду постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального
та процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, атому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Ідея Банк»
відхилити.

Рішення Галицького районного суду від
27 лютого 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Горблянський Я.Д.