Справа № 335/6583/13-ц 2/335/94/2014
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2014 року

місто Запоріжжя Орджонікідзевський
районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Бойка О.Ю., при
секретарі Крижко Я.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні, в залі
суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа:
Орджонікідзевський районний відділ у
місті Запоріжжя УДМС України в
Запорізькій області про усунення
перешкод у користуванні власністю,
виселення без надання іншого житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку, - встановив: До
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з позовною
заявою до ОСОБА_2, третя особа:
Орджонікідзевський районний відділ у
місті Запоріжжя УДМС України в
Запорізькій області, в якій просив
усунути йому перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1, виселити
відповідача ОСОБА_2 з вищевказаної
квартири, а також зобов'язати
Орджонікідзевський районний відділ у
м. Запоріжжя Управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області виписати ОСОБА_2 з
квартири АДРЕСА_1.

Позовна заява мотивована тим, що
позивачу на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1.

Вказана квартира була придбана ОСОБА_1
у ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 14.02.2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_3

Згідно п.6.1 договору купівлі-продажу
квартири від 14.02.2013 року продавець
зобов'язаний звільнити квартиру від
речей домашньої обстановки та вжитку
та передати покупцю ключі від квартири
та технічну документацію на неї.

Позивач зазначив, що відповідачем було
передано йому технічний паспорт на
квартиру, після чого ОСОБА_1 уклав із
МКП «Основаніє» ряд договорів, а саме:
договір про надання послуг з утримання
будинку і прибудинкової території від
04.03.2013 року, договір із ПАТ «Запоріжгаз»
про надання послуг із
електропостачання від 05.03.2013 року, а
також договір із ВАТ
«Запоріжжяобленерго» про користування
електричною енергією від 13.03.2013 року.

Після підписання договору
купівлі-продажу квартири ОСОБА_2
звернулася до ОСОБА_1 із проханням не
заселятися до квартири до квітня
місяця 2013 року, поки вона не купить собі
інше житло, а саме житловий будинок за
містом, після чого пообіцяла
виписатися із належній позивачу
квартири.

Позивач зазначив, що в порушення вимог
договору купівлі-продажу квартири від
14.02.2013 року, ОСОБА_2 своєї обіцянки не
виконала, добровільно із квартири не
виселилася, з реєстрації не знялася, а
також не віддає ключі від вхідних
дверей до квартири та не впускає у
вищевказану квартиру.

Під час розгляду справи позивачем
неодноразово уточнювалися позовні
вимоги. Так, 21.11.2013 року позивач через
канцелярію суду надав уточнену позовну
заяву у якій просив усунути йому
перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, які чинить ОСОБА_2, визнати
відповідача такою, що втратила право
користування вищевказаною квартирою, а
також виселити відповідача із спірної
квартири без надання іншого житлового
приміщення, зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку з квартири
АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача
судові витрати.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити повністю з
зазначених підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги заперечила, зазначивши,
що її племінник - ОСОБА_4, який є батьком
позивача ввів її в оману щодо природи
укладеного правочину. Під час
підписання у нотаріуса договору,
вважала що дарує позивачу квартиру, а
той в свою чергу мав би нею опікуватися.

Представник третьої особи - у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, причину неявки суду не
повідомив.

Дослідивши матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, з
наступних підстав.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, суд розглядає справи на
принципах змагальності і
диспозитивності, у межах заявлених
позовних вимог на підставі доказів,
наданих сторонами.

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Квартира придбана ОСОБА_1 у ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 14.02.2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_3

Даний договір ОСОБА_2 просила визнати
недійсним, звертаючись з відповідним
позовом до ОСОБА_1, проте рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 26.09.2013 року, залишеного
без змін ухвалою Апеляційного суду
Запорізької області від 16.01.2014 року, в
задоволенні позову було відмовлено.

Згідно п.6.1 договору купівлі-продажу
квартири від 14.02.2013 року продавець
зобов'язаний звільнити квартиру від
речей домашньої обстановки та вжитку
та передати покупцю ключі від квартири
та технічну документацію на неї.

На момент розгляду справи відповідач,
взяті на себе обов'язки по звільненню
квартири не виконала, квартиру не
звільнила, ключі від неї покупцю не
передала, з реєстрації по місцю
знаходження квартири не знялася.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що
ОСОБА_2, яка приходиться йому тіткою, в
лютому 2013 року запропонувала йому
купити квартиру в якій проживає,
мотивуючи це тим що хоче переїхати до
своєї молодшої доньки, можливо купити
будинок в селі. На таку пропозицію
ОСОБА_4 погодився і придбав квартиру
для свого сина - ОСОБА_1 Проте на даний
час син не може нею користуватися через
те, що відповідач відмовилася
звільнити квартиру та вимагає
здійснити доплату, оскільки вважає, що
продала квартиру дешево.

Позивачем на утримання та
обслуговування нерухомості укладено
ряд договорів: із МКП «Основаніє»
договір про надання послуг з утримання
будинку і прибудинкової території від
04.03.2013 року, із ПАТ «Запоріжгаз» договір
про надання послуг із
електропостачання від 05.03.2013 року, із
ВАТ «Запоріжжяобленерго» договір про
користування електричною енергією від
13.03.2013 року.

Власник, відповідно до ст.319 ЦК України
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 року
№1382-IV, реєстрація - внесення інформації
до Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Зняття з реєстрації місця проживання
особи відповідно до ст.7 цього Закону
здійснюється в тому числі і на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 1 Першого протоколу
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною 17.07.1997 року, закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
якими підтверджується небажання
ОСОБА_2 виселятися із квартири та
згідно діючого законодавства,
порушення прав позивача як власника
квартири, наявні підстави для
виселення та зняття відповідача з
реєстраційного обліку.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати.

Тому, стягненню з відповідача на
користь ОСОБА_1 підлягають понесені
судові витрати, а саме судовий збір в
розмірі 114,70 гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловою квартирою за
адресою: АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 з займаної квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

Зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку
за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання
скарги до Апеляційного суду
Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів з дня
його проголошення. У разі якщо рішення
було ухвалено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
О.Ю.Бойко