У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

11 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Cтупак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
звільнення від сплати заборгованості
по сплаті аліментів, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 06
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 10 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2009
року з нього було стягнуто аліменти на
користь відповідачки на утримання сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку,
щомісячно, починаючи з 31.03.2009 року до
досягненням дитиною повноліття.

Відповідачка лише у вересні 2013 року
отримала виконавчий лист і 26.09.2013 року
звернулась до виконавчої служби із
заявою про примусове його виконання і
стягнення аліментів за минулий період,
з січня 2012 року.

На підставі вказаної заяви було
відкрито виконавче провадження. 07.11.2013
року державним виконавцем було
надіслано за місцем роботи позивача
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату, у тому числі і на
погашення заборгованості, яка складала
20 місяців.

Вважав, що державним виконавцем
безпідставно прийнято рішення про
стягнення зазначеної заборгованості
по сплаті аліментів, позивач просив
звільнити його від сплати вказаної
заборгованості, оскільки відповідачка
на користь якої присуджені аліменти,
без поважних причин не отримувала
виконавчий лист та не пред'являла його
до виконання.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 10 квітня 2014 року, позов задоволено
частково. Звільнено ОСОБА_4 від
сплати заборгованості по аліментам,
яка утворилась з січня 2012 року по
вересень 2013 року і відповідно до
постанови Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції станом на 01.11.2013 року складає 20
місяців. В іншій частині позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 06 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 10 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.В. Cтупак С.П. Штелик