АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1423/14
інстанції Скригун В.В.
Доповідач: Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 17 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової
О.В.

при секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Рис України» на
рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 24 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Рис
України», треті особи: відділ
Держземагентства у Каланчацькому
районі Херсонської області, товариства
з обмеженою відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
«Злато Таврії», товариство з обмеженою
відповідальністю «Агростандарт КНК»,
про визнання недійсним договору оренди
землі та скасування його державної
реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А :

10.06.2011р. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись до суду із позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Рис України», треті
особи: відділ Держземагентства у
Каланчацькому районі Херсонської
області, товариство з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
«Злато Таврії», товариство з обмеженою
відповідальністю «Агростандарт КНК»
про визнання недійсним договору
оренди землі та скасування його
державної реєстрації.

Позивачі зазначили, що 30 квітня
2009р. між ними та ТОВ СП «Злато Таврії»
укладений договір оренди належних їм
на праві власності земельних ділянок
загальною площею 21,65 га, розміщених на
території Олександрівської сільської
ради Каланчацького району Херсонської
області, який набув чинності в момент
його державної реєстрації 30.04.2009р.
Вказана земельна ділянка передана у
користування орендареві.

Крім того, 18 березня 2008р. між ними
та ТОВ «Рис України» підписаний
договір оренди цих же земельних
ділянок строком на п'ять років, який
вважають недійсним оскільки цей
договір всупереч їх волі та письмового
звернення до держземкадастру із
заявами від 06.02.2009р. про відмову від
реєстрації, зареєстрований 04.10.2010р. На
момент реєстрації цього договору
належні їм земельні ділянки перебували
у використанні ТОВ СП «Злато Таврії»
згідно чинного договору оренди від
30.04.2009р., які у орендаря не вилучались і
вільними на час державної реєстрації
оспореного договору оренди від 18.03.2008р.
не були.

Просили визнати недійсним
договір оренди, укладений із ТОВ «Рис
України» від 18.03.2008р. та скасувати
запис про його державну реєстрацію.

Рішенням Каланчацького районного
суду Херсонської області від 24 березня
2014 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі представник ТОВ
«Рис України» посилається на
незаконність рішення суду, просить
його скасувати, ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову через
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, встановлено наступне.

Визнаючи недійсним договір оренди від
18.03.2008р. суд першої інстанції виходив з
того, що позивачі подали заяви від
06.02.2009р. про відмову від реєстрації
договору та земельні ділянки у
користування ТОВ «Рис України» не
передавали, а тому станом на час його
реєстрації 04.10.2010р. відсутнє
волевиявлення позивачів на виникнення
прав і обов'язків за цим договором, що
згідно ч.3 ст. 203, ст. 215 ЦК України є
підставою для визнання укладеного
договору недійсним.

Проте такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено
письмовими доказами, що 18.03.2008р. між
позивачами і ТОВ «Рис України»
укладений договір оренди земельних
ділянок, що належать позивачам
загальною площею 21,65 га, розміщених на
території Олександрівської сільської
ради Каланчацького району Херсонської
області.

Заяву про відмову від реєстрації
вказаного договору позивачі подали
державному реєстратору 06.02.2009р., але
договір оренди зареєстрований 04.10.2010р.

Сторони визнали той факт, що фактично
ця земельна ділянка орендареві не
передана і останнім не
використовувалась.

Недійсність зазначеного договору
позивачі пов'язували із відсутністю їх
волі на момент реєстрації договору.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої
статті 203 ЦК України волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

За змістом частини першої статті 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов.

Частиною першою ст. 20 Закону України
"Про оренду землі" (далі - Закон) у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації.

Відповідно до статті 18 цього Закону
договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Отже, учасники правочину, дійшовши
згоди щодо всіх істотних умов договору
оренди землі, складають і підписують
відповідний письмовий документ у
встановленій формі.

Разом із тим цивільні права та
обов'язки, на досягнення яких було
спрямоване волевиявлення учасників
при укладенні спірного договору,
набуваються після відповідної
державної реєстрації.

Згідно ст. 202 ЗК України, в редакції
чинній до 01.01.2013р., державна реєстрація
договорів оренди землі здійснювалась в
книзі записів реєстрації договорів,
яка є складовою частиною Державного
реєстру земель.

Статтею 2 та ч. 5 ст. 6 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" № 1952 від
01.07.2004р. (із змінами внесеними Законом
№1878 від 11.02.2010р. у редакції чинній до
01.01.2013р.) визначено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Право оренди
земельної ділянки підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.

Волевиявлення є важливим чинником, без
якого неможливо вчинення правочину, що
узгоджується зі свободою договору,
установленою статтею 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення
договору учасник правочину виявляє в
момент досягнення згоди з усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа, в якому
фіксуються правові наслідки.

Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору.

Прохання учасника правочину не
здійснювати реєстрацію договору
оренди земельної ділянки,
волевиявлення на укладення якого він
виявляв у момент досягнення згоди з
усіх істотних умов, складання та
скріплення підписом письмового
документа, не є підставою для визнання
договору недійсним у порядку,
визначеному частиною третьою статті 203
та частиною першою статті 215 ЦК України.

Враховуючи, що в ході розгляду справи
не було встановлено обставин, щодо
браку волі позивачів на укладання
договору оренди та його істотних умов
станом на 18.03.2008р., власники земельних
ділянок підписали письмовий документ
із узгодженим сторонами текстом, а тому
з врахуванням ч.2 ст.214 ЦК України, сам
факт їх односторонньої відмови від
реєстрації раніше підписаного ними
договору не є підставою для визнання
такого договору недійсним.

Оскільки на вказані обставини справи
суд уваги не звернув, зазначені норми
права не застосував, а тому висновок
суду про недійсність договору оренди
земельної ділянки з підстав
односторонньої відмови позивачів від
його державної реєстрації та обставин,
що мали місце після підписання
узгодженого сторонами письмового
тексту договору від 18.03.2008р., не
ґрунтується на законі та суперечить
фактичним обставинам справи, що є
підставою для скасування рішення суду
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 638
ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Рис
України» задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду
Херсонської області від 24 березня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Рис України», треті
особи: відділ Держземагентства у
Каланчацькому районі Херсонської
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
Сільськогосподарське підприємство
«Злато Таврії», товариство з обмеженою
відповідальністю «Агростандарт КНК»,
про визнання недійсним договору оренди
землі та скасування його державної
реєстрації.

Стягнути на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Рис
України» судові витрати в розмірі 121,80
грн. у рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції з часу
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: