Справа № 459/5024/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Жураковського А.І.

при секретарі
Ганас К.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

її представника
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Червонограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів на утримання,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась в суд із позовом
до відповідача про стягнення коштів на
утримання покликаючись на те, що в
період з 18.01.2000 р. по 24.08.2012 р. проживала
разом з ним однією сім'єю без
реєстрації шлюбу.

Рішенням Червоноградського міського
суду від 23.08.2013 р. задоволено її позов та
встановлено факт проживання однією
сім'єю з відповідачем та визнання майна
спільною сумісною власністю. На даний
час, відповідач працює, а також, отримує
пенсію та виплати пов'язані з
відшкодуванням шкоди у зв'язку з
втратою працездатності. Відтак,
вважає, що його матеріальне становище є
високим та він спроможний надавати їй
матеріальну допомогу в якій вона має
потребу так як не працює, отримує лише
пенсію, є інвалідом 3 групи та інших
доходів у неї немає.

З огляду на наведені вище обставини,
просить позов задовольнити та
стягувати з ОСОБА_3 кошти на її
утримання в розмірі 1/4 частки від його
доходу щомісячно.

Позивачка в судовому засіданні,
позовні вимоги підтримала, пояснила, що
з відповідачем проживала однією сім'єю
тринадцять років. На даний час, вона не
працює, в 2006 році їй встановили 3 групу
інвалідності. Отримує пенсію в розмірі
1600 грн., якої не вистачає на ліки.
Вважає, що відповідач спроможний
надавати їй кошти на утримання, а тому
просить позов задовольнити в повному
обсязі.

Пояснення позивачки підтримав і її
представник ОСОБА_2

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав. Пояснив, що не проживав з
позивачкою однією сім'єю як чоловік і
дружина. Він періодично жив в неї на
квартирі, а потім вертався проживати до
себе. Після 2006 року, син ОСОБА_1 почав
зловживати спиртними напоями, а тому їм
було некомфортно проживати разом. У 2012
році, вони остаточно розійшлись. На
даний час його середній дохід
становить близько 10 тис. грн., що
складається з пенсії та регресних
виплат. Крім того, являється інвалідом 3
групи, змушений постійно лікуватись, що
потребує значних матеріальних затрат.
Також, на його утриманні перебуває його
мама, яку він доглядає. Розмір пенсії
позивачки, перевищує прожитковий
мінімум, тому не вважає, що її
матеріальне становище є скрутним. З
огляду на наведені обставини просить
відмовити в задоволенні позовних вимог
за їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення, дослідивши
письмові докази у справі, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити з огляду на наступне.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 7.04.2014 р.,встановлено факт
спільного проживання однією сім'єю без
шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 1.01.2004
р. по 24.08.2012 р.

Відповідно до ч.1 ст. 91 Сімейного
кодексу України, якщо жінка та чоловік,
які не перебувають у шлюбі між собою,
тривалий час проживали однією сім'єю,
той із них, хто став непрацездатним під
час спільного проживання, має право на
утримання відповідно до статті 76 цього
Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 76 Сімейного кодексу
України, після розірвання шлюбу особа
має право на утримання, якщо вона стала
непрацездатною до розірвання шлюбу або
протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

Зі змісту даної норми законодавець
закріпив право на утримання колишнього
чоловіка та жінки за наявності трьох
обставин, а саме, коли одна із сторін
подружжя потребує матеріальної
допомоги, є непрацездатною, а інша
сторона може надати матеріальну
допомогу.

Як вбачається з довідки МСЕК серії ЛВА-1
№ 367427, позивачці 17.10.2007 р. під час
проживання однією сім'єю із
відповідачем, встановлено 3 групу
інвалідності загального захворювання.

Поняття потреби матеріальної
допомоги визначено ч.4 ст. 75 СК України,
відповідно до якої, один із подружжя є
таким, що потребує матеріальної
допомоги, якщо заробітна плата, пенсія,
доходи від використання його майна,
інші доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

В судовому засідання встановлено,
що згідно листа управління пенсійного
фонду України в м. Червонограді від
15.10.2013 р. № 133/13-7, пенсія ОСОБА_1
становить 1664,28 грн.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2014 рік»,
прожитковий мінімум для працездатних
осіб становить 1218 грн., для
непрацездатних - 949 грн.

Таким чином, пенсія позивачки
перевищує прожитковий мінімум,
встановлений законом для
непрацездатних осіб.

Крім того, на переконання суду,
відповідач ОСОБА_3 є особою, яка не може
надавати матеріальну допомогу особі з
якою тривалий час проживав однією
сім'єю, виходячи з наступного.

Як вбачається з довідки обласної
МСЕК серії ЛВА-2 № 008535 та серії ЛВА-2 №
015552 , відповідачу встановлено 3 групу
інвалідності та 45 % втрати
профпрацездатності.

В силу ч.3 ст.75 СК України,
непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи.

Відтак, відповідач також являється
непрацездатною особою.

Судом встановлено, що відповідач
отримує пенсію в розмірі 4537,16 грн., що
вбачається із довідки управління
пенсійного фонду України № 1302 від
23.12.2013 р., а також, щомісячні страхові
виплати в розмірі 3579,45 грн. що
стверджується довідкою про доходи №
294/8 від 26.12.2013 р. ВВД ФССННВ в м.
Червонограді.

Дохід ОСОБА_3 є більшим від доходу
позивачки, однак, не дає права останній
на отримання від нього допомоги,
оскільки, в нього на утриманні
перебуває його мама ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно довідки
Бровківської лікарської амбулаторії
від 17.12.2013 р., являється інвалідом 2
групи та потребує сторонньої постійної
допомоги.

Крім того, страхові виплати, які
відповідач отримує від Фонду
соціального страхування, на думку суду,
мають цільовий характер та необхідні
ОСОБА_3 для підтримання належних
життєвих зв'язків, які є порушеними у
зв'язку з отриманим професійним
захворюванням.

Виходячи з наведених вище обставин у
справі, суд дійшов до остаточного
висновку, що позивачка ОСОБА_1 не
потребує матеріальної допомоги,
оскільки її дохід забезпечує їй
прожитковий мінімум встановлений
законом, а відповідач не має можливості
надавати таку матеріальну допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення коштів на утримання -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом 10 - ти днів
з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:
А. І. Жураковський