інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/3563/14 Доповідач у 2
інстанції АнтоненкоКатегорія 36
УХВАЛА

Іменем України

17 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 09 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання недійсним заповіту та
свідоцтва про право на спадщину.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійсним заповіту та
свідоцтва про право на спадщину ,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла його мати - ОСОБА_3. Після її
смерті залишилось майно, яке належало
їй на праві приватної власності - 1/2
частина житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Власником іншої частини цього будинку
є позивач. Крім нього, спадкоємцем щодо
майна померлої матері є його сестра -
ОСОБА_2. Після смерті матері йому стало
відомо, що існує заповіт, який нібито
складено його матір'ю на користь ОСОБА_2
і що цей заповіт вона не підписувала, а
підписали за неї інші особи.
Посилаючись на вищевикладені
обставини та норми закону, позивач
просив визнати недійсним заповіт від
імені ОСОБА_3, посвідчений 10 червня 2010
року приватним нотаріусом
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4 Визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 17 липня 2013 року на 1/2
частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, належного померлій
ОСОБА_3

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09
квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла - ОСОБА_3.
Внаслідок її смерті, у відповідності до
ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина
на належне їй на праві власності майно,
а саме: 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.
Спадкоємцями першої черги за законом
щодо майна померлої ОСОБА_3 є її діти,
сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 При
житті 10 червня 2010 року ОСОБА_3 склала
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_4, та
зареєстрований в реєстрі за №681, на
підставі якого все своє майно
заповідала відповідачу - ОСОБА_2
Відповідач прийняла спадщину за
заповітом після смерті матері у спосіб
та строки визначеніположеннями ст. ст.
1269, 1270 ЦК України шляхом подання до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини. 17 липня 2013 року
ОСОБА_2 отримала в нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, яка складається з 1/2 частини
будинку з відповідною частиною
господарських будівель та споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З
тексту оспорюваного заповіту витікає,
що у зв'язку із неможливістю
заповідачем прочитати текст заповіту,
відповідно до ст. 1253 ЦК України заповіт
посвідчено в присутності свідків:
ОСОБА_5, ОСОБА_6 У зв'язку з тим, що ОСОБА_3
є неписьменною і не може підписати
заповіт власноручно, на її особисте
прохання та в її присутності текст
заповіту підписала ОСОБА_7. У зв'язку з
тим, що ОСОБА_3 була неписьменна, не
могла особисто прочитати текст
заповіту в голос, за її дорученням в її
та нотаріуса присутності текст
заповіту до його підписання в голос
зачитаний запрошеними нею свідками:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд обгрунтовано
виходив з положень ст. ст. 215, 1222, 1223, 1257,
1261 ЦК України та прийшов до
правильного висновку про те, що
оспорюваний заповіт посвідчений у
відповідності з вимогами закону, а
позивач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог, а саме: надані
позивачем ряд документів за підписом
спадкодавця не можуть служити належним
доказом, оскільки належність підпису
заповідача у цих документах нічим не
підтверджена. Доводи позивача про те,
що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 могла за себе
розписатись, належними доказами не
підтверджені.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно
визначився з характером правовідносин,
що виникли між сторонами та застосував
до них відповідні норми права.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
першої інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 09
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: