Справа № 439/54/13
Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук
Провадження № 22-ц/783/154/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.,

у відсутності сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Бродівського
районного суду Львівської області від
29 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ житлового
будинку та встановлення порядку
користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено в повному обсязі.

Поділено між співвласниками ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 на дві
окремі ізольовані квартири відповідно
до варіанту №?1 Висновку Д-15/13 від 12.07.2013
року експертного
будівельно-технічного дослідження
судового експерта Водько Ю.В.,
припинивши право спільної часткової
власності на будинок.

Виділено у власність ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1 у складі наступних приміщень:
1-6 коридор площею 5,4 кв.м; 1-5 кухня площею
10,6 кв.м.; 1-4 житлова кімната площею 15,8
кв.м., загальною площею 31,8 кв.м.,
житловою площею 15,8 кв.м. та надвірні
господарські споруди: 1/2 огорожі № 1
згідно варіанту розподілу №?1 Висновку
Д-15/13 від 12.07.2013 року експертного
будівельно-технічного дослідження
судового експерта Водько Ю.В.

Виділено у власність ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_2 у складі наступних приміщень:
1-1 коридор площею 5,8 кв.м.; 1-5 кухня
площею 10,6 кв.м.; 1-3 житлова кімната
площею 15,8 кв.м.; 1-7 коридор площею 5,8
кв.м., загальною площею 37,5 кв.м.,
житловою площею 15,8 кв.м.

Встановлено порядок користування
земельною ділянкою відповідно до
варіанту № 1 порядку користування
земельною ділянкою Висновку Д-15/13 від
12.07.2013 року експертного
будівельно-технічного дослідження
судового експерта Водько Ю.В.,
виділивши у користування ОСОБА_3
частину земельної ділянки площею 500
кв.м. та виділивши у користування
ОСОБА_2 частину земельної ділянки
площею 500 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування судових витрат: 574,55 грн.
у відшкодування витрат по оплаті
судового збору; 3182,40 грн. у
відшкодування вартості експертизи
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз; 3500,00 грн. у
відшкодування вартості експертизи
експерта Водько Ю.В.; 2500,00 грн. у
відшкодування витрат за послуги
адвоката.

Рішення оскаржила ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі зазначає, що не
погоджується з рішенням, вважає його
незаконним та таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального права.
Судом проігноровано її зустрічні
позовні заяви, які вона реєструвала в
канцелярії суду. Крім цього, стверджує,
що відносно ОСОБА_3 проводиться
досудове розслідування, однак суд
розглянув справу не дочекавшись
результатів розслідування. Зазначає,
що не погоджується з висновком
експерта, на який суд посилався в
рішенні, оскільки в ньому не
відображена оцінка ванної кімнати,
кухні та туалету, а відтак він є таким,
що підлягає скасуванню в судовому
порядку. Суд не звернув увагу на те, що
вона самостійно проводила в спірний
будинок газ, воду та встановлювала
лічильники, що на її думку свідчить про
несправедливий розгляд справи. В
рішенні суду не обґрунтовано на яких
підставах квартира АДРЕСА_1 виділена
позивачу, в якій фактично проживає
відповідач з 2002 року та за свої кошти
провела капітальний ремонт даної
квартири. Відповідно до ст.357 ЦК
України, якщо співвласник вклав свої
кошти у придбання, поліпшення,
виготовлення і спорудження майна, то це
майно є його власністю, а відтак вважає,
що квартира АДРЕСА_1 повинна належати
їй, оскільки позивач жодних коштів на
ремонт та утримання будинку не вкладав.
Крім цього, зазначає, що земельна
ділянка яку суд поділив між сторонами
перебуває у комунальній власності та
може передаватись у користування лише
за рішення органу місцевого
самоврядування, а відтак рішення в цій
частині теж підлягає скасуванню. Також
апелянт не погоджується з визначеним
судом розподілом судових витрат у
справі, оскільки на її утриманні
знаходиться двоє малолітніх дітей,
один з яких є інвалідом першої групи, а
тому не має змоги оплачувати судові
витрати. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким квартиру АДРЕСА_1 виділити у
власність ОСОБА_2, а квартиру АДРЕСА_2
ОСОБА_3 Крім цього просить звільнити її
від сплати судового збору та покласти
судові витрати на позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, тому відповідно до ст.197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом не здійснюється.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду з
урахуванням доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.213 ЦПК України, законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим, на
підставі ч.3 ст.213 ЦПК України, є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з»ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що власниками по ? частині
будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
що підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.8) та реєстраційним
посвідченням (а.с.33).

З технічного паспорту на житловий
будинок, виданого Золочівським МБТІ
03.06.2010 року вбачається, що будинок
складається з : 1-1 коридор площею 5,8 кв.
м.; 1-6-коридор площею 5,4 кв. м.; 1-7 коридор
площею 5,3 кв. м.; 1-3 житлова кімната
площею 15,8 кв. м.; 1-4 житлова кімната
площею 15,8 кв. м.;1-2 кухня площею 10,6 кв.
м.;1-5 кухня площею 10,6 кв. м.(а.с.9-11).

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України, майно
що є у спільній частковій власності,
може бути поділене натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Як вбачається з матеріалів справи
сторони не досягнули домовленості щодо
поділу будинку, а тому позивач
звернувся з позовом до суду з метою
захисту свого порушеного права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
вищенаведених вимог закону, а також
Варіанту №?1 Висновку Д-15/13 від 12.07.2013
року експертно-будівельного
дослідження судового експерта Водько
Ю.В. з чим колегія суддів цілком
погоджується у зв»язку з наступним.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

З матеріалів справи встановлено, що
судом з метою з»ясування обставин у
справі 02 серпня 2012 року була
призначена судова будівельно-технічна
експертиза, проведення якої доручено
Львівському науково-дослідному
інституту судових експертиз, однак
така не була проведена у зв»язку з
недопущенням експерта до об»єкта
дослідження.

Заперечуючи позов та оскаржуючи
рішення відповідач зазначає, що не
погоджується з висновком експерта
наданим позивачем, як доказ, однак не
сприяла у проведенні експертизи
призначеної судом та не надала суду
жодних належних і допустимих доказів,
які б давали підстави для відмови у
задоволенні позову чи проведення
поділу на підставі іншого варіанту
визначеного висновком експерта.

Як вбачається з висновку експерта, який
судом взято до уваги як належний доказ,
експертом запропоновано три
максимально наближені варіанти до ? та ?
частини, однак відповідач не
погодилась з жодним з варіантів, що
свідчить про те, що остання не має
наміру проводити реальний розподіл
будинку.

Відтак, суд першої інстанції, провівши
поділ будинковолодіння та встановивши
порядок користування земельною
ділянкою, повно з»ясував обставини, що
мають значення для справи,
застосувавши норму матеріального
права, яка регулює поділ майна в натурі
(ст. 367 ЦК України), з дотримання рівних
прав співвласників.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, наданих у п. 6 постанови від 4
жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та
доповненнями «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» вбачається,
що виділ у натурі часток жилого будинку
можливий, якщо кожній зі сторін може
бути виділено відокремлену частину
будинку із самостійним виходом.

Як врегульовано Інструкцією щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів нерухомого
майна, затвердженою Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України 18.06.2007 року №55 ( п.1.2.) поділ та
виділ частки в натурі здійснюється
відповідно до законодавства з наданням
Висновку щодо технічної можливості
поділу об'єкта нерухомого майна
(додаток 1) або Висновку щодо

технічної можливості виділу в натурі
частки з об'єкта нерухомого майна
(додаток 2).

П.2.2 передбачено, що поділ на
самостійні об'єкти нерухомого майна
провадиться відповідно до
законодавства з наданням кожному
об'єкту поштової адреси.

З висновку експерта вбачається, що
кожна частина будинку може мати
окремий вхід до нього, а відтак поділ
судом проведений у відповідності до
вимог вищенаведеної інструкції.

Статтею 152 ЖК України передбачено, що
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), який
належить громадянинові на праві
приватної власності, провадяться з
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради.

Такі ж роз»яснення надані у п.7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
власності громадян на жилий будинок»
від 04 жовтня 1991 року №7 де вказано, що у
спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділена відокремлена частина будинку,
яка відповідає розміру часток у праві
власності. Якщо виділ технічно
можливий, але з відхиленням від розміру
часток кожного власника, суд з
урахуванням конкретних обставин
справи може провести його зі зміною
ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учасникові
спільної власності, частка якого
зменшилася. У тих випадках, коли для
поділу необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
провадиться за наявності дозволу на це
виконкому місцевої ради.

Як вбачається з матеріалів справи, на
запит Апеляційного суду Львівської
області Виконавчий комітет
Бродівської міської ради надав
відповідь, що не заперечує проти
проведення переобладнання та
перепланування житлового будинку
АДРЕСА_1 згідно варіанту №?1 висновку
Д-15/13 від 12.07.2013 року (а.с. 271 ).

У відповідності до ч.2 ст.367 ЦК України у
разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється, а відтак суд першої
інстанції вірно припинив право
спільної часткової власності на
спірний будинок.

Крім цього з роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України , а саме п. 11
Постанови №7 від 04 жовтня 1991 року «Про
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», одночасно з
розв'язанням спору про право власності
на будинок, виділ частки або
встановлення порядку користування
конкретними приміщеннями, суд може
також згідно зі ст. 105 ЗК України
вирішити позов, якщо він заявлений, про
порядок використання і розпорядження
земельною ділянкою між громадянами,
яким житловий будинок належить на
праві спільної власності. Такий
порядок користування зумовлюється
поділом будинку, господарських споруд,
відтак повинен йому відповідати.

Ухвалюючи рішення суд повно та
всебічно з»ясувавши обставини справи,
перевіривши докази, дійшов правильного
висновку про поділ будинковолодіння в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою,
визначивши спосіб поділу, який
технічно можливий за висновком
експерта, та відповідний варіант
визначення порядку користування
земельною ділянкою, що відповідає
максимальній ізольованості та
інтересам сторін.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправомірності набуття позивачем
права власності на будинок та
проведення капітального ремонту
цілого будинку є голослівним та не
підтверджені жодними належними та
допустимим доказами, а тому не
приймаються до уваги колегією суддів.

Щодо тверджень апелянта про те, що вона
з 2002 року користується квартирою
АДРЕСА_1, а тому їй незрозуміло на яких
підставах суд виділив цю частину
будинку позивачу, то колегія суддів
вважає за можливе звернути увагу на те,
що під час розгляду справи в суді
першої інстанції відповідач на цьому
не наголошувала та не давала згоди на
жодний із запропонованих експертом
варіантів поділу будинку, а відтак
колегія суддів вважає, що такі
твердження свідчать лише про
затягування розгляду справи та
заперечення проти поділу
будинковолодіння в натурі.

Що стосується розміру судових витрат, з
якими не погоджується апелянт, то
колегія суддів вважає вірним висновок
суду про стягнення їх з відповідача як
це передбачено у ст.88 ЦПК України,
оскільки такі підтверджені
документально. Доказів, які б давали
підстави звільнити відповідача від
сплати судових витрат суду не
представлено, а тому в цій частині
рішення теж відповідає вимогам закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з дотримання
вимог матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, якщо
апеляційний суд, визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі недоліки у розгляді
справи не вплинули на суть ухваленого
рішення, відхиляє апеляційну скаргу та
залишає рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1ч.1 ст.314, ч.1 ст.308,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду
Львівської області від 29 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин