Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1582/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л.,
Фомічова С.Є.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
витребування безпідставно отриманих
коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 24 квітня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про
витребування безпідставно отриманих
коштів. В обґрунтування своїх вимог
зазначала, що з квітня по жовтень 2012
року відповідач за її проханням
організовував виконання робіт по
благоустрою території її
домоволодіння по АДРЕСА_1. В червні 2012
року під час проведення вказаних робіт
відповідач запропонував додатково
улаштувати в бесідці камін та
облицювати саму бесідку цеглою і
гранітом, та вказав що йому потрібні
кошти для придбання будматеріалів.
08.06.2012 року відповідач отримав від неї
15000 грн., на підтвердження чого надав
розписку про одержання вказаної суми
коштів на покупку будматеріалів.

Проте, відповідач не придбав та не
передав їй будівельні матеріали, а
також відмовився повернути коштів в
сумі 15000 грн. або надати звіт про їх
витрачення.

Залагодити непорозуміння з приводу
використання отриманих коштів в сумі
15000 грн. відповідач пропонував шляхом
виконання будь-яких додаткових робіт
на спірну суму. Але додаткових робіт на
зазначену суму також не виконав, тому
позивач, вважаючи, що відповідач
безпідставно отримав і зберігає у себе
належні їй кошти в сумі 15000 грн. та
просила стягнути з нього таку суми
коштів і судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 24.04.2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачем
ставиться питання про скасування
судового рішення з підстав
неправильного застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права і ухвалення
нового рішення про задоволення позову
в повному обсязі. Зазначено, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи. Так,
між нею та відповідачем існувала
домовленість в усній формі про
виконання робіт окремо по кожному виду
роботи: влаштування скелястої ділянки
з водоймою, рокарію перед будинком,
монтування покрівлі і водостічної
системи на бесідці, облицювання
бесідки цеглою, будівництво каміну, і
кошти сплачувались відповідно за кожну
виконану роботу, про що складались
розписки. Проте суд безпідставно
дійшов висновку про виникнення
правовідносин по договору підряду на
виконання всього обсягу робіт. Вважає.
що між ними не було досягнуто
домовленості щодо усіх істотних умов
договору підряду, оскільки кошти в сумі
15000 грн. нею були надані відповідачу
окремо для придбання будматеріалів, а
тому в разі відмови повернути кошти або
надати докази про придбання
будматеріалів, він повинен відповідати
на підставі ст.1212 ЦК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, який підтримав
доводи апеляційної скарги,
відповідача, який згоден з рішенням
суду, вивчивши матеріали справи,
перевіривши в межах, передбачених ст. 303
ЦПК України, законність і
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав
від ОСОБА_2 кошти в сумі 15000 грн., про що
склав і передав останній розписку від
08.06.2012 року про одержання вказаної суми
коштів на придбання будматеріалів (а.с.
65).

Сторони мали усну домовленість, що
придбані відповідачем будматеріали
будуть використані на улаштування
каміну та облицювання бесідки.

На пропозицію позивачки щодо надання
звіту про використані кошти або їх
повернення відповідач пояснив, що
кошти були використані ним на власний
розсуд при виконанні робіт по
облаштуванню території домоволодіння.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює
випадки набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного
набуття, збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок iншої особи, в)
вiдсутнiсть правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адмiнiстративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань iз набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однiєю особою (набувачем) за
рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбiльшення
майна у iншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або вiдсутностi
збільшення на стороні потерпілого; 4)
вiдсутнiсть правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті
1212 ЦК України безпідставно набутим
майном є майно, набуте особою або
збережене нею у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої,
пункту 1 частини другої статті 11, частин
першої та другої статті 509 ЦК України
цивiльнi права та обов'язки виникають із
дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогiєю породжують цивiльнi
права та обов'язки. До підстав
виникнення цивільних прав та
обовязків, зокрема, належать договори
та iншi правочини. Зобов'язанням є
правовiдношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися вiд певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших aктiв цивільного
законодавства, а за вiдсутноcтi таких
умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв
цивільного законодавства - вiдповiдно
до звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті
177 ЦК України обєктами цивільних прав є,
зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказiвцi закону,
або суперечить меті правовiдношення i
його юридичному змісту. Тобто
вiдсутнiсть правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК
України встановлено, що правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обовязків.

Згідно із частинами першою та
другою статті 205 ЦК України правочин
може вичинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Чинний договір чи інший правочин
є достатньою та належною правовою
підставою набуття майна (отримання
грошей).

Загальна умова частини першої
статті 1212 ЦК України звужує
застосування інституту безпідставного
збагачення у зобов'язальних
(договірних) відносинах, або отримане
однією зi сторін у зобовязанні підлягає
поверненню iншiй стороні на пiдставi
статті 1212 ЦК України тільки за
наявності ознаки безпiдставностi
такого виконання.

Встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивач
звернулась до відповідача щодо
повернення спірних коштів після
закінчення робіт по влаштуванню каміна
і облицювання бесідки, проте
відповідач не надав доказів, що ним
були використані ці кошти на придбання
будматеріалів для цих об"єктів
будівництва, не підтвердив передання
(надання) ним цих
будматеріалів:граниту, цегли, камню,
тощо, і допитаний за клопотанням сторін
свідок ОСОБА_4, який проводив ці роботи
з матеріалів замовника, тобто
позивачки.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо
необґрунтованості та недоведеності
позовних вимог до відповідача щодо
повернення безпідставно набутого та
збереженого у себе належного
позивачеві майна (коштів).

Відповідачем не зазначено яким чином і
на чию користь були використані 15000
грн., що одержані ним за розпискою,
оригінал якої надано позивачкою на
підтвердження своїх вимог.

Не підтверджуються використання цих
коштів на користь позивачки і
письмовими доказами: копіями
видаткових накладних та квитанцій,
наданими ОСОБА_3 про витрати на
будматеріали коштів в загальній сумі
17478,89 грн. (а.с.21-27), що є у матеріалах
справи і досліджувались судом першої
інстанції.

Оригінали цих накладних знаходиться у
позивача, яка на підтвердження оплати
надала копії розписок ОСОБА_3 про
отримання від ОСОБА_2 коштів за
виконані роботи в сумі 28 000 грн. та за
будматеріали в сумі 15 900 грн. (а.с.29-34).

Статтями 11, 60, 212 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи за зверненнями фізичних та
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини справи на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічного, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних в справі доказів.

Судом не була дана належна
правова оцінка обставинам справи, у
повній мірі не з'ясовано фактичні
обставини справи, встановлення яких
має важливе значення для правильного
вирішення спору, а тому відповідно до
вимог ст.309 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319,
325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 24 квітня 2014 року
скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
витребування безпідставно отриманих
коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2
безпідставно набуті кошти в сумі 15000
грн., та сплачений судовий збір в сумі
243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: