Справа № 265/9729/13-ц
Провадження № 2/265/629/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Тушкановій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
на неповнолітню дитину

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1
про розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини зі всіх видів заробітку
(доходів) відповідачки, але не менш чим
30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з дня звернення до суду і до повноліття
дитини.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на то, що між ним та
відповідачкою склалися неприязні
стосунки, з початку грудня 2013 року вони
не проживають однією сім'єю, так як
відповідачка разом з малолітнім сином
ОСОБА_4 переїхала проживати до іншого
чоловіка. Вважає, що збереження шлюбу
між ними неможливо. 30 жовтня 2013 року
рішенням суду з нього на користь
відповідачки стягнути аліменти на
утримання малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 части зі всіх
видів заробітку, але не менш чим 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно.
Неповнолітня донька на цей час
проживає разом з ним, знаходиться на
його утриманні, відповідачка не
цікавиться ні її життям, ні її станом
здоров'я, ні її навчанням. Вважає, що
відповідачка, яка знаходилася на його
утриманні і була у відпустці по догляду
за дитиною, в даній ситуації повинна
вийти на роботу і утримувати їх спільну
доньку, так як він утримує малолітнього
сина. Просив розірвати шлюб між ним та
відповідачкою та стягнути із
відповідачки на його користь аліменти
на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 від усіх видів заробітку
(доходів) з дня звернення до суду і до
повноліття дитини.

У судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_5, яка діє на підставі
договору про надання юридичних послуг
підтримали заявлені позовні вимоги.
ОСОБА_2 додатково пояснив, що перебував
у шлюбі з відповідачкою з 1997 року, від
шлюбу вони мають двох неповнолітніх
дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02 грудня 2013
року ОСОБА_1 разом сином залишила
квартиру, а донька за власною
ініціативою залишилася проживати
разом з ним. В зв'язку зрадами дружини
вважає, що шлюб зберегти неможливо. Він
змушений навіть в даний час оспорювати
батьківство, бо вважає, що не є батьком
малолітнього ОСОБА_4. Однак, за рішенням
суду він платить відповідачці аліменти
на малолітнього сина, проте будь-яких
додаткових витрат не несе, так як син
здоровий і на обліках в лікарнях не
значиться. В даний час його дружина не
працює, оформила відпустку за свій
рахунок. Відповідачка не утримує
доньку за весь час подарувала на день
народження кофту та дала 300 гривень.
Просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_7, яка діє на підставі договору
про надання юридичних послуг, позовні
вимоги в частині стягнення аліментів
не визнали. ОСОБА_1 додатково пояснила,
що повністю визнає позовні вимоги
позивача в частині розірвання шлюбу,
так як вважає, що неможливо зберегти
шлюб з наявністю у позивача іншої
жінки. В частині стягнення аліментів
вказувала, що вимушено залишила
квартиру, про що зверталася в
правоохоронні органи та суд. Дійсно її
донька залишилася проживати в квартирі
разом з батьком, так як не захотіла
міняти місце навчання. Вона же разом з
малолітнім сином вимушено знімає
квартиру, так як іншого житла не має.
Весь цей час, вона телефонувала доньці,
надавала гроші, покупала їжу та речі.
Вона зверталася в органи опіки та
піклування з приводу, що чоловік не
пускає її в квартиру, де залишилася
неповнолітня донька. На цей час за
рішенням суду вона разом з малолітнім
сином вселилася в квартиру і вони
втрьох разом із донькою проживають в
однієї кімнаті, а позивач в іншої. Вона
знаходиться у відпустці по догляду за
диною у зв'язку зі станом здоров'я
малолітнього сина. Просила в
задоволені позову про стягнення
аліментів відмовити, в частині
розірвання шлюбу задовольнити.

Допитана в якості свідка неповнолітня
ОСОБА_3 суду пояснила, що з 02.12.2013 року
проживає разом з батьком, так як мати
разом із малолітнім братом залишила
квартиру. З якої причини мати залишила
квартиру їй не відомо. З цього часу
вона знаходиться на утриманні у свого
батька, мати тільки надавала один раз
гроші в сумі 300 гривень та покупала їжу.

10.06.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із
письмовою заявою, відповідно до якої
вказувала, що зараз мати за рішенням
суду вселилася в квартиру і вона разом
із нею та братом проживає в однієї
кімнаті та знаходиться на її утриманні.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає
сторін близько 10 років, неприязних
відносин не з ким не має. Їй відомо, що з
зими відповідачка разом з малолітнім
сином проживає окремо, а її донька
разом з батьком. Їй відомо, що позивач
забороняє дочці пускати матір у
квартиру, однак відповідачка приходила
до дочки, приносила їй продукти
харчування, давала гроші.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що
відповідачка її донька, позивач - зять.
Зі слів доньки їй відомо, що у позивача
інша жінка, і вона вимушено разом з
малолітнім сином залишила квартиру,
спочатку проживала у неї, а потім стала
знімати квартиру. Вона постійно
допомагає доньці, так як та не працює
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною, яка хворіє, а позивач ні якої
допомоги не надає. Їй відомо, що донька
намагалася повернутися в квартиру, але
її не пускають. Також їй відомо, що з
моменту коли позивачка вимушено
залишила квартиру, її донька
залишилася проживати разом із батьком.

З'ясувавши думку сторін щодо позову,
дослідивши матеріали справи, допитавши
свідків суд вважає що позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 21 червня 1997 року, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію шлюбу серія НОМЕР_1, виданим
Приморським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецькій
області 17 грудня 2013 року, актовий запис
№ 127, після укладення шлюбу прізвище
дружини - ОСОБА_1 (а.с.6).

У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного
кодексу України, один із подружжя має
право на звернення до суду з позовом
про розірвання шлюбу. Згідно з частиною
2 статті 112 СК України, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до пояснень сторін у
судовому засіданні, суд вважає, що
однією з причини розпаду шлюбу між
сторонами є неприязні стосунки, що
склалися між ними, відсутність
порозуміння, неспроможність виправити
ситуацію яка склалася. Сторони у
судовому засіданні наполягала на
розірванні шлюбу, вказуючи, що його
збереження не можливо.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що подальше спільне життя
подружжя та збереження шлюбу є
неможливим, тому він підлягає
розірванню.

Відповідно до 191 СК України, аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язанні утримувати
своїх дітей до досягнення ними
повноліття. При ухиленні від цього
обов'язку, відповідно до ч.3 ст. 181
Сімейного кодексу України, кошти на
утримання дитини за рішенням суду
присуджуються у частці від доходу
платника аліментів і (або) у твердій
грошовій сумі.

Як видно зі свідоцтвом про народження
серія НОМЕР_2, виданого 19 березня 1998
року Жовтневим відділом реєстрації
актів громадського стану міста
Маріуполя, актовий запис № 263, ОСОБА_3
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі
«Батьки» зазначені: батько - ОСОБА_2, та
мати - ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно зі свідоцтвом про народження
серія НОМЕР_3, виданого 13 грудня 2013 року
Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області, актовий
запис № 838, ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі «Батьки»
зазначені: батько - ОСОБА_2, та мати -
ОСОБА_1 (а.с.8).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 30
жовтня 2013 року з ОСОБА_2 були стягнути
аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки всіх
видів заробітку (доходів) відповідача,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 26 вересня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Відповідно до акту складеного 25 грудня
2013 року ККП «КК»Східна» за адресою
АДРЕСА_1 зареєстровані, але фактично не
проживають з 02 грудня 2013 року по
наступний час ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Згідно із довідкою наданою житловою
організацією ККП «КК»Східна» від
03.01.2014 року за адресою АДРЕСА_1 проживає
ОСОБА_2 разом з ним зареєстрована та
проживає донька ОСОБА_3 (а.с.16).

Згідно наданих позивачем довідок,
ОСОБА_2 працює ПАТ «ММК імені Ілліча» та
його середньо місячна заробітна плата
за останні 2 місяця (лютий, березень 2014
року) складає 7394,35 грн., з 01.11.2013 року з
нього проводиться утримання аліментів
(а.с.84-86).

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_1 наполягала, що через
непорозуміння з позивачем ОСОБА_2 та
його перешкоди була позбавлена
можливості разом з малолітньою диною
користуватися квартирою АДРЕСА_1, де
залишилася проживати її неповнолітня
донька ОСОБА_3, про що зверталася із
заявою до Орджонікідзевського РВ м.
Маріуполя (а.с.52, 54). Факт того, що
відповідачка ОСОБА_1 разом із
малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
вимушено залишила квартиру,
підтверджується актом обстеження
житлово-побутових умов від 21.03.2014 року
за адресою АДРЕСА_3, де вона деякий час
проживала, а також договором найму
жилого приміщення від 13.01.2014 року
кімнати 12 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2
(а.с.89-90).

Не заважаючи на заперечення з боку
позивача ОСОБА_2 дані обставини
підтверджуються позовами ОСОБА_1 до
суду та прийнятими з цього приводу
рішеннями Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя від 06.05.2014
року про усунення перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 та
вселення ОСОБА_1 разом із малолітньою
дитиною у спірну квартиру, а також від 10
червня 2014 року про визнання за ОСОБА_1
право власності ? частку квартири
АДРЕСА_1.

Більш того, після вимушеного залишення
відповідачкою ОСОБА_1 разом з
малолітньою дитиною квартири АДРЕСА_1 02
грудня 2013 року, позивач ОСОБА_2 25.12.2013
року звернувся до суду із позовом про
стягнення з неї аліментів на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_3
затверджуючи, що вона знаходиться на
його утримання. Одночасно ОСОБА_2
звернувся до суду із позовом про
виключення відомостей про особу, як
батько дитини із актової записи про
народження малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.59).

Твердження позивача ОСОБА_2, що на даний
час не зважаючи на задовільний стан
здоров'я малолітнього ОСОБА_4,
позивачка по справі не працює, так як
оформила відпустку за свій рахунок,
спростовуються письмовими матеріалами
справи. Так, суду були надані історія
розвитку дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
довідки про обстеження стану здоров'я
дитини, а також довідки ВКК, де
зафіксований діагноз малолітньої
дитини і необхідність в домашньому
догляді до 5 років (а.с.59-72). Той факт, що
відповідачка ОСОБА_1 оформила на
підприємстві відпустку до догляду за
дитиною, в зв'язку зі станом його
здоров'я підтверджується документами
підприємства ПАТ «МК»Азовсталь»
(а.с.47-51).

Факт того, що відповідачка, не зважаючи
на певні умови також надає допомогу на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, підтверджується наданими у
судовому засіданні товарними чеками на
придбання одягу та продуктів
харчування (а.с. 55-57), поясненнями
неповнолітнього свідка ОСОБА_3, а також
не заперечується у судовому засіданні
позивачем ОСОБА_2

Більш того, у судовому засіданні було
з'ясовано, що на даний час відповідачка
по справі разом із малолітнім сином та
неповнолітньою донькою проживає у
спірній квартирі, та діти знаходяться
на її утриманні, що підтверджується
письмовою заявою неповнолітньої
ОСОБА_3 та не заперечується позивачем
по справі.

На час розгляду судом справи по суті
місце проживання неповнолітньої
ОСОБА_3 не визначено, відносно доньки
відповідачка батьківських прав не
позбавлена.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається.

Аналізуючи вищевикладене суд
приходить до переконливого висновку,
що позивачем ОСОБА_2 не доведено у
судовому засіданні той факт, що
відповідачка залишила неповнолітню
дитину та остання знаходиться на його
утриманні, напроти з письмових
пояснень неповнолітньої ОСОБА_3
вбачається, що вона та її малолітній
брат ОСОБА_4 проживають разом із
матір'ю, відповідачкою по справі та
знаходяться на її утриманні, тому
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення аліментів задоволенню не
підлягають.

К ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
на неповнолітню дитину, задовольнити
частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований
Приморським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області 21 червня 1997 року,
актовий запис № 127, - розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_1
- залишити без змін.

В решті позовних вимог ОСОБА_2,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

Суддя
І.Г. Мельник