Справа № 1304/2-1701/11
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/776/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивача ОСОБА_2 її
представника ОСОБА_3, представника
відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою фізичної особи
- підприємця ОСОБА_5 на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
14 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
та позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання
договору недійсним, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_2
звернулась з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором оренди
нежитлового приміщення по орендній
платі в сумі 28 440 гр та 1 146 гр. 08 коп.
заборгованості по оплаті комунальних
платежів. ФОП ОСОБА_5 звернулась у
квітні 2012 року з позовом до ОСОБА_2 про
визнання договору оренди недійсним.
Ухвалою суду 26.06.2012 року позови
об»єднано в одне провадження.

Оскаржуваним рішенням позов
ОСОБА_2 задоволено, в позові ФОП ОСОБА_5
відмовлено.

Рішення оскаржила ФОП ОСОБА_5
Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,суд не
надав оцінки доказам відповідачки по
первісному позову, зокрема поясненням
ряду свідків. Висновки суду не
ґрунтуються на належних доказах,
оскільки позивачем по первісному
позову не надано суду оригінал
договору оренди, за яким просить
стягнути вказані у позові суми, не
надано належної правової оцінки
запереченням апелянта та доказам про
підписання сторонами фактично іншого
тексту договору оренди, на інших умовах
щодо розміру оплати та терміну дії
договору, в зв»язку з чим підписувався
акт прийому-передачі об»єкта
нерухомості за договором від 27.09.2010
року. Просить врахувати, що експертиза
у справі не проведена саме за
відсутності оригіналу договору та не
подання такого позивачем ОСОБА_2 для
дослідження експертам. Цих обставин
не враховано також при вирішенні про
відмову у задоволенні позову про
визнання договору недійсним, оскільки
відсутні докази про укладення його
орендарем, а отже відсутнє
волевиявлення сторони договору, що
свідчить про його недійсність.
Наявність підпису ФОП ОСОБА_5 на
останній сторінці договору, де
відсутній будь-який текст щодо його
умов, а наявні лише дані по
місцезнаходження сторін договору, не
свідчить про погодження його тексту
орендарем і така сторінка договору
була кінцевою при укладення договору
на інших умовах, який не зберігся по
причині припинення договірних
стосунків сторін по спливу
обумовленого терміну та проведення по
такому розрахунків. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позові ОСОБА_2 та задоволення позову
про визнання договору недійсним.

При розгляді справи апелянт та в
останньому судовому засіданні її
представник доводи апеляційної скарги
підтримали.

Позивач ОСОБА_2 та її представник
проти апеляційної скарги заперечили.
Просять рішення суду залишити без
змін, як законне та обґрунтоване.
Додатково врахувати, що ОСОБА_5
особисто була присутня при укладенні
між сторонами договору, котрий від
імені ОСОБА_2 підписувався іншою
особою за дорученням ОСОБА_7, а від
імені ОСОБА_5 іншою особою, очевидно за
наявністю довіреності. Погодження із
змістом договору підтверджено
підписом цієї ж особи від імені
орендаря та печаткою «ФОП ОСОБА_5».
Тому судом обґрунтовано стягнуту суму
позову та відмовлено у задоволенні
позову ФОП ОСОБА_5 Просить врахувати, що
остання не надала суду примірник
договору з обумовленою сумою орендної
плати - 500 доларів США за місяць та
укладеним строком на три місяці.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб які беруть участь у
справі. При цьому кожна із сторін
зобов»язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України- рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія судів вважає, що рішення суду
першої інстанції таким вимогам не
відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, суд мотивував своє рішення тим,
що вважав встановленим укладення між
сторонами у справі 27.09.2010 року
договору оренди приміщення за адресою
АДРЕСА_1 загальною площею 58,5 м кв для
використання під магазин роздрібної
торгівлі, строком на один рік з
обумовленою у п. 8.1 договору сумою
щомісячної орендної плати - 1800 доларів
США, яка нараховується у гривнах
згідно ринкового курсу на день оплати.

Вважаючи встановленими обставини
погодження між сторонами договору саме
на таких умовах - ухвалив про стягнення
з ФОП ОСОБА_5 на користь позивач 28 440
гривен заборгованості по орендній
платі, 1146 гр.,08 коп. заборгованості по
комунальних платежах.

Посилаючись на відповідні норми
матеріального права, які також
поширюються на спірні правовідносини,
суд вважав встановленим обставини, на
які посилалась ОСОБА_2, однак не
застосував інші норми матеріального
права, які підлягали застосуванню та
дійшов помилково висновку, що
обставини, на які посилається ОСОБА_2
підтверджено іншими матеріалами
справи, які не викликають сумніву в їх
об»єктивності, не вказав якими саме
матеріалами такі обставини
підтверджено.

З правильністю висновків суду
першої інстанції обставинам справи
колегія суддів не погоджується,
виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1
ст. 759 ЦК України - за договором найму
/оренди/ наймодавець передає або
зобов»язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України - за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.
Згідно п. 5 цієї ж норми - плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України -
договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

У відповідності до вимог п. 1 ч.2 ст.
11 ЦК України - договори та інші
правочини є підставами виникнення
цивільних прав та обов»язків.

Вирішуючи про стягнення сум,
визначених позивачем, суд виходив з
того, що між сторонами укладенням
договору 27 вересня 2010 року оренди
нерухомості - окремої частини будівлі
загальною площею 58,5 м кв за адресою
АДРЕСА_1, досягнуто домовленості про
строк дії договору - один рік з
обумовленою сумою орендної плати
щомісячно еквівалентній 1 800 доларів
США. / а.с. 7-9/.

Копія вказаного договору
долучена позивачем до справи, на нього
посилався суд у своєму рішенні з
врахуванням огляду оригіналу цього
договору в судовому засіданні і такий
надано позивачем суду апеляційної
інстанції.

При дослідженні цього договору
колегією суддів з участю сторін,
відповідач по первісному договору ФОП
ОСОБА_5 категорично заперечила
підписання сторінок такого договору,
визнала наявність свого підпису лише
на останній сторінці договору під
текстом, який відображає
місцезнаходження та реквізити сторін,
стверджуючи, що це є фактично остання
сторінка договору, підписаного з
позивачем на інших умовах з
визначенням строку дії три місяці та
сумою щомісячної орендної плати - 500
доларів США, яка сплачена орендодавцю
і заборгованості перед нею немає,
оскільки спірне приміщення звільнене
і 26.12.2010 року ключі від такого передано
працівником магазину позивачу і
договірні відносини припинено.

Враховуючи особисті
пояснення ОСОБА_8 в суді апеляційної
інстанції про те, що не може ствердили
факту особистого підписання ФОП
ОСОБА_5 тексту за яким просить стягнути
суму позову та пояснення її
представника про те, що такий текст
договору підписано іншою особою, яка
була уповноважена на це орендарем, -
ФОП ОСОБА_5 не підтримала свого
клопотання про призначення у справі
почеркознавчої експертизи на стадії
апеляційного розгляду справи, з чим
погодилась колегія суддів. З»сування
питання приналежності підписів від
імені ОСОБА_5 на зазначених у
клопотанні сторінках договору / за
вивченням останньої/ відпало, оскільки
сторонами визнано обставини не
підписання ОСОБА_5 цих сторінок
договору, а саме 1- 5 сторінок, тому у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК
України - не підлягають доказуванню .

Виходячи із аналізу норм, що
містяться у главі 16 ЦК України -
договір оренди є двостороннім
правочином, оскільки за таким
погоджено дію двох сторін.

У відповідності до вимог ч. 3
ст. 203 ЦК України - волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 205 ЦК України -
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки ОСОБА_2 з посиланням на умови
укладеного між сторонами письмовою
правочину, суд першої інстанції не
врахував вимоги ч. 2 ст. 207 ЦК України за
змістом якої - правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною /
сторонами/. Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

При розгляді справи в суді
апеляційної інстанції підтверджено
мотиви апеляційної скарги ФОП ОСОБА_5
про невідповідність договору оренди
який враховано судом - вимогам закону,
оскільки встановлено відсутність
волевиявлення сторони правочину -
орендаря з підстав не підписання цього
тексту договору ні нею особисто, ні
уповноваженою на це особою.

Посилання позивача ОСОБА_2 в
ряді пояснень про підписання договору
за дорученням від орендаря ФОП ОСОБА_5
можливо громадянкою ОСОБА_9, згідно
довіреності, копія якої у справі, не
заслуговує до уваги. Вказана
довіреність на вчинення певних дій від
імені ОСОБА_5, як підприємця, посвідчена
нотаріально лише 30.09.2010 року, а договір,
на який посилається позивач датований
27.09. 2010 року. / а.с. 70/.

За таких обставин у суду першої
інстанції не було підстав для відмови
у позові ФОП ОСОБА_5 про визнання
договору недійсним, як такого, що не
відповідає вимогам закону.

З наведених мотивів у ОСОБА_2
не було підстав на пред»явлення вимог
з посиланням на умови цього договору
оренди об»єкта нерухомості.

Пояснення позивачки ОСОБА_2, при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції, про виконання первинно
орендарем умов договору та сплату
орендодавцю сум орендної плати за
місяць - 1800 доларів США належними
доказами не підтверджено, а орендарем
заперечується, тому не можуть
прийматись до уваги в підтвердження
позовних вимог позивачки по
первісному позову. Згідно з мотивами її
позовної заяви, відповідач саме з
середини грудня 2010 року належно не
виконувала умови договору щодо сплати
суми оренди, а саме на цей період
припадає сплив 3-х місячного терміну
використання приміщення. В зв«язку з
невиконанням умов договору однією
стороною, позивач не ставила питання
про розірвання договору оренди з
мотивів відмови від виконання його
умов орендарем.

Заявляючи про стягнення суми
комунальних платежів за обумовлений у
позові період, позивачем долучено до
справи копію квитанції № 133454 від 8
лютого 2011 року про оплату 142 гр. на
користь ВАТ «Львівобленерго» іншою
особо, а саме ФОП ОСОБА_7, а не
позивачем, хоча ця сума ввійшла в
загальну суму, яку стягнуто судом.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду не відповідають обставинам справи
та допущено порушення норм
матеріального права при вирішенні
спору, що призвело до ухвалення
незаконного рішення, яке підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
нового рішення.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1
ст.307, п.2 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи
- підприємця ОСОБА_5 задовольнити .

Рішення Галицького районного
суду м. Львова від 14 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити у справі нове
рішення, яким в позові ОСОБА_2 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за договором
оренди відмовити.

Позовні вимоги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати договір оренди
нерухомості - окремої частини будівлі
загальною площею 58,5 м кв за адресою
АДРЕСА_1, строком на один рік з
обумовленою сумою орендної плати
щомісячно еквівалентній 1 800 доларів
США від 27 вересня 2010 року, укладений
між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП
ОСОБА_5 107 гр. 30 коп. судових витрат .

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскарженим у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

Судді