Справа №470/1254/13-ц 18.06.2014 18.06.2014 18.06.2014
Провадження №22-ц/784/1655/14
інстанції: Луста С.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.
м. Миколаїв Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Шаманської Н.О.,

суддів: Буренкової К.О.,
Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання:
Бакуті Т.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,
відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 16 квітня 2014 р., ухваленого за
позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди

та за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

в с т а н о в
и л а :

У вересні 2009 року до Баштанського
районного суду Миколаївської області
звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначав, що 18 липня 2009 р. з
вини відповідача ОСОБА_4 сталася ДТП,
внаслідок чого автомобіль позивача
отримав технічні ушкодження. Згідно
висновку експерта від 20 липня 2009 року
вартість збитків, заподіяних ДТП
складає 6067,00 грн., які позивач витратив
на відновлення автомобіля.

Посилаючись на те, що відповідач в
добровільному порядку відмовляється
відшкодувати йому завдані збитки,
позивач просив стягнути з відповідача
6067 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн.
моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою судді Баштанського районного
суду Миколаївської області від 21
травня 2012 року цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП передано на розгляд до
Новобузького районного суду
Миколаївської області.

03 липня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також
звернулися до Баштанського районного
суду Миколаївської області з позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

В позові зазначили, що 18 липня 2009 року в
м. Баштанка на перехресті вулиць
Ювілейна та Промислова сталася ДТП,
внаслідок якої автомобіль «Daewoo Sens»,
реєстраційний № НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_6 та який належить ОСОБА_5
отримав технічні ушкодження. Зазначена
пригода сталася з вини водія ОСОБА_3,
який керував автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y»,
реєстраційний № НОМЕР_2, повертаючи
праворуч, в порушення п.п.10.1. та 10.3.
Правил дорожнього руху не увімкнув
показник повороту. Вартість майнової
шкоди складає 7851,13 грн.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили стягнути зі
ОСОБА_3 7851 грн. 13 коп. матеріальної
шкоди, 1100 грн. витрат, понесених за
проведення експертиз та досліджень, 50
000 грн. моральної шкоди та судові
витрати.

Ухвалою судді Баштанського районного
суду Миколаївської області від 14
листопада 2012 року цивільна справп за
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передана на
розгляд до Новобузького районного суду
Миколаївської області.

05 березня 2013 року ухвалою судді
Новобузького районного суду
Миколаївської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП прийнято до провадження
та об'єднано з позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою цього ж суду від 25 березня
2013 року до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
залучено приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "ЕЙЕМДЖИ
ГРУП".

Ухвалою цього ж суду від 28 жовтня 2013
року цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та за
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди передано на розгляд до
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області.

10 січня 2014 року ухвалою
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області позовні вимоги
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
залишено без розгляду.

Того ж дня, до участі в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ухвалою суду залучено акціонерне
товариство «Страхова група «ТАС».

Рішенням Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 16 квітня 2014 р. позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_3 510 грн. майнової
шкоди та 500 грн. моральної шкоди.
Розподілені судові витрати. У
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції не дав належної оцінки
обставинам ДТП, а також дійшов
помилкового висновку щодо відсутності
вини водія ОСОБА_3 в даній ДТП, просив
скасувати рішення суду та
задовольнити його вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на підставі наступного.

Так, судом встановлено , що 18 липня 2009
року о 09 годині 30 хвилин в м. Баштанка
Миколаївської області на перехресті
вулиць Ювілейна та Промислова ОСОБА_4,
керуючи автомобілем марки «Daewoo М1 Т13110»,
реєстраційний № НОМЕР_1, в порушення
п.13.1. Правил дорожнього руху, не
врахував дорожньої обстановки та не
витримав безпечної дистанції,
внаслідок чого допустив зіткнення з
автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y»,
реєстраційний № НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_3, внаслідок чого обидва
автомобілі отримали механічні
ушкодження. Зазначене підтверджується
копією довідки ВДАІ з ОАТ Баштанського
району Миколаївської області, копією
протоколу огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди та
копіями протоколів огляду та перевірки
технічного стану транспортних засобів
від 18 липня 2009 року (а.с.8 т.1, а.с.92-96 т.3 ).

Вина ОСОБА_4 у вчиненні зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 грудня 2009 року (а.с.69 т.1).

Постановою Баштанського районного
суду Миколаївської області від 15 січня
2010 року провадження у справі відносно
ОСОБА_3 за фактом вчинення зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди було
закрито за відсутності в його діях
складу адміністративного
правопорушення (а.с.77 т.1).

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

При розгляді справи про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду
у справі про адміністративне
правопорушення, ця постанова
обов'язкова для суду лише з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою. Тому, розглядаючи позов,
який випливає зі справи про
адміністративне правопорушення, суд не
вправі обговорювати вину відповідача
(п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі»).

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_4 у
скоєнні вищезазначеної ДТП є
доведеною.

З матеріалів справи вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4, як власника наземного
транспортного засобу була
застрахована, про що свідчить копія
полісу обов'язкового страхування -
акціонерного товариства страхова
компанія "ЕЙЕМДЖИ ГРУП" від 09 квітня 2009
року (а.с.104 т.3).

20 липня 2009 року ОСОБА_4 своєю заявою
повідомив акціонерне товариство
"Страхова компанія "ЕЙЕМДЖИ ГРУП" про
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди (а.с.44-45 т.3).

Проте, ОСОБА_3 не звернувся до страхової
компанії відповідача за страховим
відшкодуванням.

За таких обставин, враховуючи вину
ОСОБА_4 у вчиненні ДТП за участю
ОСОБА_3, незвернення останнього до
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ЕЙЕМДЖИ ГРУП" за страховим
відшкодуванням та наявність в
страховому полісі ОСОБА_4 франшизи, суд
дійшов вірного висновку, що вимоги
ОСОБА_3 про стягнення матеріальної
шкоди підлягають задоволенню лише щодо
стягнення 510 грн. франшизи .

Також суд, з врахуванням конкретних
обставин справи, характеру та обсягу
страждань, яких зазнав ОСОБА_3 в
результаті ДТП , вірно визначив розмір
моральної шкоди, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Рішення суду в цій частині ОСОБА_3 не
оскаржувалось.

Що ж стосується вимог ОСОБА_4, то суд
дійшов вірного висновку про те, що вони
не підлягають задоволенню.

При цьому суд першої інстанції виходив
з того, вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП
відсутня, що підтверджується
постановою Баштанського районного
суду Миколаївської області від 15 січня
2010 р., якою провадження по справі
відносно нього закрито, саме у зв'язку
з відсутністю у його діях події і
складу адміністративного
правопорушення.

Доводи ОСОБА_4 про те, що зіткнення
сталося з вини водія ОСОБА_3, який грубо
порушив Правила дорожнього руху, не
показуючи сигнал повороту, різко
зменшив швидкість руху та змінив
напрямок руху, виконавши поворот
праворуч, колегія суддів не може
прийняти до уваги, оскільки зазначені
обставини спростовуються постановою
Баштанського районного суду
Миколаївської області від 15 січня 2010
року та постановою судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від 04
грудня 2009 року.

Посилання апелянта на висновок бюро
технічної експертизи м.
Дніпропетровська від 25 січня 2010 р. та
лист управління ДАІ УМВС України в
Миколаївській області щодо наявності в
діях водія ОСОБА_3 невідповідності
вимогам п.п. 13.1, 11.2, 10.1 Правил дорожнього
руху, не можуть бути підставою для
покладення на останнього
цивільно-правової відповідальності за
шкоду, завдану внаслідок ДТП, оскільки,
по-перше, зазначені обставини були
предметом дослідження, як при розгляді
адміністративної справи про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності,
так і при розгляді адміністративної
справи про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності та
є постанова суду, про відсутність в
діях водія ОСОБА_3 події та складу
адміністративного правопорушення.
По-друге, висновок бюро технічної
експертизи м. Дніпропетровська від 25
січня 2010 р. не може бути безперечним
доказом наявності вини водія ОСОБА_3,
оскільки дослідження проводилось за
замовленням ОСОБА_4 та всі вихідні
дані для проведення дослідження були
надані останнім, без врахування
пояснень ОСОБА_3 та дослідження його
транспортного засобу.

За такого, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення, ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 16 квітня 2014
р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: