Справа № 472/579/14-ц
Веселинівський районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Веселинове
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. - про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
16 квітня 2014 р. позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з вищевказаним
позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
На обґрунтування позову позивач
вказала, що вона є власником житлового
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності, виданим на підставі
рішення виконкому Катеринівської
сільради № 32 від 17.11.1993 року, яке
зареєстровано Веселинівською філією
Миколаївського бюро технічної
інвентаризації 20.11.1993 року під
реєстровим № 103, та надала дозвіл на
реєстрацію у будинку своєму сину та
його дружині з дітьми. Спільне життя
сина з відповідачкою не склалося, а
тому 12 червня 2013 року рішенням
Веселинівського районного суду шлюб
між ними було розірвано та з грудня 2012
року відповідачка виселилася з
будинку, але з реєстраційного обліку не
знялась та продовжує бути
зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1, а
тому створює їй, як власнику майна,
першкоди в користуванні своєю
власністю.
Позивачка вказує, що
неодноразово просила відповідачку
знятися з реєстрації. Однак та не бажає
цього робити, посилаючись на те, що їй
потрібна реєстрація. А тому вона
звернулася до суду з позовом за
захистом свого права і просить суд
визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими,
які втратили право користування
житловим приміщенням в будинку
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала та просила
суд визнати відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, які втратили
право користування житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1,
оскільки вона в цьому будинку не
проживає з грудня 2012 року, а вона, як
власник цього будинку, має намір
відчужити нерухомість.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що
позов підлягає повному задоволенню,
оскільки відповідачка не є членом сім'ї
власника житла, а тому втратила право
користування цим житловим будинком
відповідно до Закону.

В судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала,
суду пояснила, що дійсно вона прибула
на проживання в АДРЕСА_1 та проживала з
чоловіком в будинку його матері ОСОБА_1
, а саме: в будинку АДРЕСА_1, а з грудня 2012
року вона разом з дітьми переїхала
проживати в інший будинок в с.Піщаний
Брід, нині вона з дітьми винаймає
житловий будинок в АДРЕСА_2. В даний час
вона не бажає виписуватися, так як їй
ніде з дітьми зареєструватися.

Законний представник малолітніх
дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3, яка
діє в інтересах малолітніх дітей, позов
не визнала і вказала, що вона не
проживає у спірному будинку з грудня 2012
року, однак не бажає, щоб її дітей
виписували із цього будинку, оскільки
у неї не має свого власного будинку, де
б вона з дітьми могла зареєструватися.

Суд, заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, законного
представника малолітніх дітей ОСОБА_3,
дослідивши матеріали у справі, в межах
заявлених вимог та наданих доказів
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_1 являється власником будинку
АДРЕСА_1 Веселинівського району
Миколаївської області відповідно до
Свідоцтва про право приватної
власності на житловий будинок, виданим
на підставі рішення виконкому
Катеринівської сільради № 32 від 17.11.1993
року, яке зареєстровано Веселинівською
філією Миколаївського бюро технічної
інвентаризації 20.11.1993 року під
реєстровим № 103 (а.с. - 2).

Як вбачається з довідки Катеринівської
сільської ради Веселинівського району
Миколаївської області № 256/01-01.25 від
04.04.2014 р. відповідачка ОСОБА_3 разом з
дітьми ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстрована в
АДРЕСА_1. Однак, з грудня 2012 року в
даному будинку не проживають. - (а.с.7)

Згідно з даними довідок Катеринівської
сільської ради № 312/01-01-25 та № 313/01-01-25
від 02.06.2014 року відповідачка з дітьми
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають без
реєстрації в АДРЕСА_2.
Відповідно до
ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку)
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди. Відповідно до
рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 12
червня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 було розірвано. Тому
відповідачка не являється членом сім`ї
позивача. (а.с. 6).

Матеріалами справи встановлено,
що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
грудня 2012 року не проживають у АДРЕСА_1,
та з цього часу до моменту подання
позивачем позову до суду позивач, як
власник будинку, відповідачеві та її
дітям не перешкоджала проживати за
адресою: АДРЕСА_1, а звернулася до
відповідачки з проханням знятися з
реєстрації лише після того, як навесні
2014 року вирішила продати вказаний
житловий будинок, тобто розпорядитися
своїм майном на власний розсуд, на що
отримала відмову від відповідачки.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.

Як з`ясовано в судовому засіданні
і таке підтверджується довідками
Катеринівської сільської ради №
312/01-01-25 та № 313/01-01-25 від 02.06.2014 року,
відповідачка з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5
проживають без реєстрації в АДРЕСА_2.

Враховуючи, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, і що такі
перешкоди створюються відповідачкою
позивачеві, оскільки відповідачка
добровільно не бажає знятися з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, що
перешкоджає позивачеві продати свій
будинок, та те, що малолітні діти після
розірвання шлюбу залишилися проживати
з відповідачкою і нині разом з нею
проживають в АДРЕСА_2, то суд,
дослідивши наведені докази та оцінивши
їх в сукупності, дійшов висновку, що
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
втратили право користування жилим
приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладене,
керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И
Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, таким,
що втратив право користування жилим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Веселинівський районний
суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги до апеляційного суду
Миколаївської області, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області

Л.О. Орленко