У Х В А Л А

23 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Дем'яносова М.В.,Леванчука А.О., Писаної
Т.О.,Фаловської І.М.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2014 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_6 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний
експортно-імпортний банк України»
(далі - ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. В обґрунтування
позову зазначило, що 24 травня 2007 року
між ОСОБА_7 та банком укладено
кредитний договір. Відповідно до п. 2.1.
кредитного договору банк надав
позичальнику кредит у сумі 65432,09
швейцарських франків, що є
еквівалентом 265000 грн. з кінцевою датою
погашення 29 грудня 2020 року. З метою
забезпечення зобов'язання за кредитним
договором 24 травня 2007 року укладено
договір поруки між банком та ОСОБА_6,
відповідно до якого остання
зобов'язалась солідарно відповідати за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_7
основного зобов'язання, а також
відшкодувати витрати, що будуть
визначатися на момент фактичного
задоволення. Внаслідок невиконання
ОСОБА_7 зобов'язання за кредитним
договором за ним станом на 21 жовтня 2013
року утворилась заборгованість в
розмірі 41436,89 швейцарських франків та
6154,54 грн., яку банк просив стягнути з
відповідача як солідарного боржника.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 11 грудня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» суму
заборгованості за кредитним договором
від 24 травня 2007 року, укладеним між
відкритим акціонерним товариством
«Державний експортно-імпортний банк
України» та ОСОБА_7, у розмірі 41 436,89
швейцарських франків та 6 154,54 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 29 січня 2014
року рішення районного суду в частині
стягнення з ОСОБА_6 судового збору
скасовано. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 лютого 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у вказаній справі за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 11 грудня
2013 року та рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 29 січня
2014 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема ч. 1 ст. 599, ч. 2 ст. 214 ЦПК
України та ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», судами
касаційної інстанції, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявник посилається
на:

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві
доводи є необґрунтованими, оскільки в
рішенні Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 вересня 2011
року норми матеріального права, на які
посилається заявник, застосовувались у
справі, правовідносини в якій є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Зі змісту наведених заявником доводів
в обґрунтування заяви та поданих ним як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права на
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 липня 2011 року,
від 25 січня 2011 року, від 30 січня 2011 року,
не вбачається наявних ознак, які згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судового рішення
Верховним Судом України, оскільки у
вказаних судових справах
правовідносини та фактичні обставини
не є подібними тим, що виникли у даній
цивільній справі.

В п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року №
11 «Про судову практику застосування
статей 353 - 360 ЦПК України» роз'яснено, що
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про судоустрій
України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року. Зазначений
перелік таких судових рішень є
вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб
цими рішеннями, які набрали законної
сили, вирішено спір по суті, та в них
судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права.

Виходячи із того, що постанови
Верховного Суду України
від 18 червня 2012 року та від 25 вересня 2012
року не є рішеннями суду касаційної
інстанції, ухваленими по суті спору,
вони не можуть братися до уваги на
підтвердження підстав, установлених п.
1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Посилання на ухвалу суду касаційної
інстанції, якою справу передано на
новий розгляд, не є підставою для
допуску справи для перегляду Верховним
Судом України, оскільки у ній не
висловлено правових позицій щодо
застосування норм матеріального права,
а стосується процесу доказування,
встановлення фактичних обставин, що є
застосуванням норм процесуального
права. Таким чином, на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2014 року та від
30 січня 2012 року не може
здійснюватися посилання як на приклад
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права.

Отже, заява ОСОБА_6 про перегляд судових
рішень не містить ознак, які згідно
вимог ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» до ОСОБА_6 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
М.В.
Дем'яносов

А.О. Леванчук

Т.О. Писана

І.М. Фаловська