Справа № 175/3823/13-ц
Провадження № 2/175/1332/13
Справа №2-175/3823/13-ц
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі :

Головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки у судовому
засіданні підтримав пред'явлений позов
у повному обсязі та просив суд його
задовольнити поділивши майно, набуте
сторонами за час шлюбу та визнати за
ОСОБА_1 право власності на ? частину
домоволодіння, що

розташоване по АДРЕСА_1.

Представник відповідача у судовому
засідання визнав позовні вимоги та не
заперечував проти розподілу майна
подружжя та визнання за позивачкою
права власності на ? частини
домоволодіння розташованого АДРЕСА_1.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного.

Встановлено, що 25 серпня 1979 року між
позивачкою та відповідачем був
зареєстрований шлюб виконкомом
Попово-Балівської сільської ради
Дніпропетровського району,
Дніпропетровської області (свідоцтво
про укладення шлюбу серії НОМЕР_3,
видане 25.08.1979 року, актовий запис за №38.

У зв'язку з тим, що спільне подружнє
життя у сторін не склалося, шлюб між
ними було розірвано на підставі
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 25
липня 2007 року.

За час шлюбу подружжям придбано у
власність домоволодіння, яке
розташоване по АДРЕСА_1, що
підтверджується технічним паспортом
на житловий будинок індивідуального
житлового фонду, який виготовлений
16.12.1991 р., Новомосковським бюро
технічної інвентаризації
Дніпропетровської області і власником
якого вказаний ОСОБА_2.

Проте з моменту розірвання шлюбу
ОСОБА_1 весь час проживала і проживає до
цього часу у вказаному будинку, тому
має право на його частину.

Частиною 4 статті 55 Конституції України
(Основного Закону) передбачено, що
кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України визначено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором, що також
передбачено ст. 372 ЦК України, з огляду
на яку у разі поділу майна, що с у
спільній сумісній власності
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи зазначені
обставини, суд приходить до висновку
про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 - є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а
тому - суд вважає за можливе визнати
право власності на вказаний об'єкт
нерухомого майна та його розподіл між
подружжям, виходячи з принципу
рівності часток його співвласників.

Враховуючи вказані факти та норми
чинного законодавства, суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивачки підлягає стягненню сума
витрат по сплаті судового збору у
розмір 513,75 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 215, 214
ЦПК України, ст.ст. 3, 235, 321, 368, 372 ЦК
України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 72 Сімейного
кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:
НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий
Дніпропетровським РВ УМВС України в
Дніпропетровській області, право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1, який має загальну
площу по внутрішньому обміру - 72,0 кв.м, з
яких житлова площа становить 40.0 кв.м,
допоміжна - 15,8 кв.м, площа приміщень, що
не входить в загальну - 16,2 кв.м, та який
складається з наступних приміщень:

1- коридор - 7.0 кв.м;

2- кухня - 8.8 кв.м;

3- кімната - 12.4 кв.м;

4- кімната - 15,8 кв.м;

5- кімната - 11,8 кв.м;

І- сіни - 8,8 кв.м;

ІІ- кладова - 2,3 кв.м;

ІІІ- санвузол - 5,1 кв.м,

а також господарські будівлі і споруди:
А - будинок, а - сіни, а1 - сіни, Б - літня
кухня, В - гараж, Г - сарай, Д - вбиральня,
№1 - ворота.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:
НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 513,75 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О.М.
Бойко