АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Заводян
К.І.

секретаря Лисак О.А.

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
відсотків за договором позики та
інфляційних втрат, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 на рішення
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 13 травня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення відсотків
за договором позики та інфляційних
втрат.

Вказував на те, що рішенням
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 4 березня 2013
року стягнуто з відповідачів на його
користь борг в розмірі 50000 грн за
договором позики від 1 серпня 2007 року
та стягнуто з відповідачки ОСОБА_1 на
його користь 50000 грн боргу за договором
позики від 1 квітня 2010 року.

Оскільки договором позики від 1 серпня
2007 року встановлено сплату 15% річних
від суми позики та відповідачами
прострочено виконання грошового
зобов'язання за вказаними договорами,
просив суд стягнути солідарно з
відповідачів за договором позики від 1
серпня 2007 року проценти в розмірі 40625
грн та інфляційні втрати в розмірі 29000
грн, а з відповідачки

------------------------------------------------------------------------
------------------------------

22ц - 980/14
головуючий у 1-й
інстанції Туржанський В.В.

категорія: 19/27
суддя-доповідач
Міцней В.Ф.

ОСОБА_1 стягнути інфляційні втрати в
розмірі 6500 грн за договором позики від 1
квітня 2010 року.

Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 13 травня
2014 року позов задоволено частково:
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
проценти за договором позики від 1
серпня 2007 року в розмірі 20312 грн,
інфляційни втрати в розмірі 9600 грн за
цим договором та в розмірі 535 грн за
договором від 1 квітня 2010 року; стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 проценти за
договором позики від 1 серпня 2007 року в
розмірі 20312 грн та інфляційни втрати в
розмірі 9600 грн за цим договором.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_3
просять скасувати рішення суду.

Посилаються на те, що вони позичали у
ОСОБА_2 лише 2500 доларів США і цю суму
позики повернули йому, а розписки на
отримання в борг 50000 грн написали під
тиском позивача, хоча фактично
грошових коштів не одержали.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
вимоги апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як встановлено судом, 1 серпня 2007 року
між позивачем та відповідачами був
укладений договір позики, за яким
позивач передав відповідачам грошові
кошти в сумі 50000 грн, а останні
зобов'язались повернути позику до 1
травня 2008 року та сплатити 15 % річних
від суми позики.

1 квітня 2010 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_1 був укладений
договір позики, за яким позивач передав
відповідачці 50000 грн, а остання
зобов'язалась повернути позивачу
грошові кошти до 1 квітня 2011 року.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Станом на 25 березня 2013 року відповідачі
не повернули позивачу суму позики та не
сплатили проценти за користування
грошовими коштами.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2

Безпідставними є доводи апелянтів про
те, що ними не було одержано грошових
коштів за договорами позики від 1
серпня 2007 року та 1 квітня 2010 року.

Рішенням Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 4 березня
2013 року, яке набрало законної сили,
встановлено, що відповідачі за
вказаними договорами отримали від
позивача позику і цим рішенням
задоволено вимоги позивача про
стягнення з відповідачів боргу за
договорами позики.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 13 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: