АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5640/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бондаренко Г. В. Доповідач - Романюк
М.М. Категорія 27
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого
Романюк М. М.

суддів
Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" на рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30 квітня
2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
вище позовом 18 липня 2013 року. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що 28 березня 2008 року
відповідач отримав кредит на суму 3 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 2% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. ОСОБА_2
належним чином умови кредитного
договору не виконує, у зв'язку з чим
станом на 03 липня 2013 року має
заборгованість у розмірі 22 359 грн. 23
коп., яка складається з: заборгованості
за кредитом - 2 794 грн.; заборгованості по
процентам за користування кредитом - 11
409 грн. 31 коп.; заборгованості по комісії
за користування кредитом - 6 615 грн.;
штрафу (фіксована частина) - 500 грн.;
штрафу (процентна складова) - 1 040 грн. 92
коп. Позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь
вищезазначену суму заборгованості за
кредитним договором, а також судові
витрати по справі в розмірі 229 грн. 40
коп.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності, а відповідачем до
ухвалення рішення по суті 30 квітня 2014
року подано заяву про застосування
такого строку.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 березня 2008 року
ОСОБА_2 було отримано, за його заявою,
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту розміром 3 000 грн. на
платіжну картку зі сплатою 2% на місяць
за користування грошима на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Кредитний договір складається з заяви
позичальника, пам'ятки клієнта, умов та
правил надання банківських послуг,
тарифів.

Оскільки відповідач своєчасно не
виконував свої зобов'язання щодо
повернення грошей, станом на 03 липня 2013
року утворилась заборгованість в
розмірі 22 359 грн. 23 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

З урахуванням зазначеного суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
порушення позичальником умов договору,
що призвело до утворення
заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачена
загальна позовна давність, яка
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п.9.12 умов надання
банківських послуг, договір дійсний на
протязі 12 місяців з моменту підписання.
Пунктом 3.1.1 правил користування
карткою, визначено, що вона дійсна до
останнього календарного дня місяця
зазначеного на картці.

З пункту 5.4 правил користування карткою
вбачається, що строк погашення
відсотків по кредиту відбувається
щомісячно за попередній місяць, а строк
погашення кредиту - в повному обсязі, не
пізніше останнього дня місяця який
зазначено на платіжній картці.

Отже, картка діє в межах визначеного
нею строку. За договором, яким
визначено погашення кредиту
щомісячними платежами та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки і повинен обчислюватися з
урахуванням строку зберігання картки.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було внесено останній
платіж по картці в травні 2008 року, потім
картка не використовувалася,
картрахунок не поповнювався.

Відповідно до умов договору строк дії
кредитного ліміту дорівнює строку дії
платіжної карти.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що банк мав право звернутись
до суду за захистом порушених прав
починаючи з березня 2009 року, в той час
як звернувся в липні 2013 року, тому суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку щодо пропуску позивачем
строку позовної давності.

Посилання апелянта на те, що судом
безпідставно було зменшено розмір
неустойки не може бути прийнятим до
уваги, оскільки суд першої інстанції не
вирішував питання щодо зменшення
будь-якого грошового зобов'язання,
оскільки, як вбачається з судового
рішення, дійшовши висновку про
порушення позичальником умов
кредитного договору, відмовив в
задоволені усіх заявлених вимог у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Посилання апелянта на порушення судом
норм процесуального права не може бути
прийнято до уваги, оскільки відповідно
до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" - відхилити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: