У х в а л а

іменем україни

18 червня 2014
року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І., суддів:
Євграфової Є.П., Журавель В.І.,
Завгородньої І.М.,Іваненко Ю.Г.,М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Національної
академії внутрішніх справ до ОСОБА_6
про відшкодування витрат за період
навчання, за касаційною скаргою
Національної академії внутрішніх
справ на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 26 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 11 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом про відшкодування
витрат за період навчання ОСОБА_6

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 26
листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 11 лютого 2014 року,
відмовлено у відкритті провадження у
зазначеній справі на підставі п. 1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі скаржник порушив
питання про скасування ухвал суду
першої та апеляційної інстанцій,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права, а
також просив направити справу для до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкритті провадження у
справі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що спір
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки особа
навчаючись у вищому навчальному
закладі Міністерства внутрішніх справ
України фактично проходить публічну
службу в міліції, а відтак дані
правовідносини носять
публічно-правовий характер.

Однак, з такими висновками судів
погодитись не можна, оскільки вони
зроблені з неповним з'ясуванням
обставин справи та призвели до
порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суд своєю ухвалою відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших відносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Постановляючи ухвалу про відмову у
відкриті провадження у справі, суди
першої та апеляційної інстанції
виходили з того, що позов академії, яка
підпорядкована МВС України, суб'єкту
владних повноважень, про відшкодування
витрат, пов'язаних з навчанням та
подальшим продовженням роботи на
публічній службі, з огляду на зміст
спору та суб'єктний склад сторін
підлягає розгляду у порядку
адміністративного, а не цивільного
судочинства.

Проте з такими висновками погодитись
не можна.

Судами встановлено, що з 01 вересня 2007
року по 17 червня 2011 року ОСОБА_6 була
курсантом у Київського національного
університету внутрішніх справ.

04 грудня 2007 року сторони уклали договір
про підготовку фахівця, яким
передбачено обов'язок відповідача у
випадку відрахування із навчального
закладу чи звільнення з органів
внутрішніх справ по закінченню
навчання до встановленого трирічного
строку перебування на службі
відшкодувати витрати, пов'язані з його
утриманням.

17 червня 2011 року відповідач закінчила
навчання, їй присвоєно кваліфікацію
юриста за спеціальністю
«Правознавство», та отримала диплом
спеціаліста.

Крім того, ОСОБА_6 була направлена до
УМВС України у Волинській області для
подальшого проходження служби.

Наказом УМВС України у Волинській
області від 26 березня 2012 року № 87 о/с на
підставі поданого ОСОБА_6 рапорту
останню звільнено з органів внутрішніх
справ за власним бажанням (тобто до
спливу встановленого 3-річного терміну
перебування на службі по закінченню
навчання)..

Таким чином, спір у справі, що
розглядається стосується
відшкодування витрат, пов'язаних із
навчанням у вищому навчальному
закладі Міністерства внутрішніх справ
України, особою, яка за власним
бажанням звільнена із органів
внутрішніх справ

Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України (далі -
Порядок) затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 01
березня 2007 року № 313 «Про затвердження
порядку відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України» (далі -
Постанова).

Відповідно до ст. 1 Порядку визначено
механізм відшкодування особами,
навчання яких за державним замовленням
у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
прирівнюється до проходження
військової служби, витрат, пов'язаних з
їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України у зв'язку з
небажанням особи продовжувати
навчання або порушенням нею
дисципліни;

- відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Згідно зі ст. 3 Порядку витрати
відшкодовуються згідно з договором про
підготовку фахівця в навчальному
закладі, який укладається між
навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
та особою.

Сторонами такого договору є:
виконавець - навчальний заклад,
замовник - головне управління або
управління Міністерства внутрішніх
справ України, особа - курсант.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі
відмову особи добровільно
відшкодувати витрати, їх стягнення
здійснюється в судовому порядку.

Отже, спір у справі випливає з
договірних правовідносин, а договірні
правовідносини між сторонами, однією з
яких є фізична особа, регулюються ЦПК
України.

Постановляючи ухвалу про відмову у
відкритті провадження у справі, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
вищенаведене до уваги не взяв та
помилково вважав, що справа не підлягає
розгляду в порядку ЦПК України.

За таких обставин ухвали судів
підлягають скасуванню з передачею
справи до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національної
академії внутрішніх справи
задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 26
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Волинської області
від 11 лютого 2014 року скасувати,
матеріали направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І.
Євтушенко

Судді:
Є.П.
Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко