РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8759/14-ц

пр. № 2-о/759/269/14

24 червня 2014 року. Святошинський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Наборозняка М.І.

за участю секретаря Оленчук
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

встановив:

Заявники 22.05.2014 року звернулись до
суду із зазначеною спільною заявою, в
якій просять розірвати шлюб між ними,
який зареєстрований 03.07.1999 року .

Від шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявники посилаються на те, що з
грудня 2012 року між ними припинились
шлюбні відносини, спільного
господарства не ведеться; після
розірвання шлюбу дитина залишиться
проживати з батьком, спір про поділ
майна відсутній, між ними досягнуто
згоди стосовно участі у вихованні та
утриманні спільної дитини.

В судовому засіданні заявники заяву
підтримали.

Пояснили, що письмового (в в тому
числі нотаріального) договору про
утримання, виховання дитини, її місце
проживання ними не укладалось.

Суд заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи в межах наданих
доказів вважає, що заява не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання.

Згідно зі ст. 109 СК України подружжя,
яке має дітей, має право подати до суду
заяву про розірвання шлюбу разом із
письмовим договором про те, з ким із них
будуть проживати діти, яку участь у
забезпеченні умов їхнього життя
братиме той з батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей. Договір між подружжям
про розмір аліментів на дитину має бути
нотаріально посвідчений. У разі
невиконання цього договору аліменти
можуть стягуватися на підставі
виконавчого напису нотаріуса. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що заява
про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі дружини та чоловіка і що
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їхні особисті та майнові
права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що заявники
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
03.07.1999 року; вони мають неповнолітню
дитини ОСОБА_3, що підтверджується
наданим ними свідоцтвом про її
народження (а.с.4).

Заявники всупереч приписам ст. 109 СК
України не надали суду разом із їх
заявою письмового договору про те, з
ким із них буде проживати їх дитина, яку
участь у забезпеченні умов їхнього
життя братиме той з батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей.

З огляду на викладене суд при
розгляді справи окремого провадження
(за заявою заявників) не вправі
ухвалювати рішення суду про
розірвання шлюбу в той час, як
заявники не вирішили відповідно до
закону (ч.1, ч.2 ст. 109 СК України)
вищезазначені питання щодо їх дитини.

За таких обставин суд вважає, що
рішення суду за спільною заявою
заявників про розірвання шлюбу буде
суперечити правам та інтересам їх
дитини ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом 10 днів
після його проголошення на адресу
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд.

Суддя