Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №272/70/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Доповідач Шевчук А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Шевчук
А.М.,

суддів: Забродського М.І.,
Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дітей та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визначення місця проживання дітей,
за участю органу опіки та піклування
Червоненської селищної ради

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 11
березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 Просила
розірвати шлюб між нею та відповідачем,
після розлучення залишити їй прізвище
ОСОБА_1 та визначити місце проживання
дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишивши їх проживати з
нею. В обґрунтування позову зазначала,
що в сім'ї постійно виникають
конфлікти, які негативно впливають на
психологічний стан дітей, між нею та
чоловіком втрачено почуття довіри та
взаємоповаги, відповідач ухиляється
від обов'язку утримувати сім'ю. Від
шлюбу вони мають двох неповнолітніх
дітей.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1
Просив визначити місце проживання
дітей разом з ним, мотивуючи тим, що
відповідачка самоусунулася від
виховання дітей, тривалий час проживає
в м. Києві, фактично утриманням та
вихованням дітей займається він.

Ухвалою Андрушівського районного
суду Житомирської області від 06 лютого
2014 року вимоги за зустрічним позовом
об'єднано в одне провадження з вимогами
за первісним позовом (а.с.33).

Ухвалою Андрушівського районного
суду Житомирської області від 13 лютого
2014 року до участі у справі залучено
орган опіки та піклування
Червоненської селищної ради (а.с.53).

Рішенням Андрушівського
районного суду Житомирської області
від 11 березня 2014 року первісний позов
задоволено. У задоволенні зустрічного
позову відмовлено. Вирішено питання
судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.
Просить рішення скасувати в частині
визначення місця проживання дітей та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким зустрічний позов задовольнити та
визначити місце проживання дітей із
батьком. Вважає, що рішення суду першої
інстанції в цій частині ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
судом взято до уваги висновок органу
місцевого самоврядування, який не був
залучений до участі у справі в порядку
ч.3 ст.45 ЦПК України, а отже не можна
вважати такий доказ належним та
допустимим; не було залучено до участі
у справі належний орган опіки та
піклування і службу у справах дітей
Андрушівської РДА; не була з'ясована
думка дітей відносно того, з ким із
батьків вони хочуть проживати; ОСОБА_1
проживає за межами місця реєстрації, в
іншого чоловіка, умови проживання в
якого є неприпустимими для дітей.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судове рішення не оскаржується в
частині вимог про розірвання шлюбу, а
тому суд апеляційної інстанції
відповідно до принципу
диспозитивності не робить висновків
щодо неоскарженої частини.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи, що ОСОБА_1 є матір'ю,
а ОСОБА_2 є батьком дітей: доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.6-10).

Батьки дітей проживають окремо та не
можуть порозумітися щодо того, з ким
із них будуть проживати малолітні діти.

Таким чином, виник спір про визначення
місця проживання дітей, що не досягли 10
років.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення (ст.161 СК
України).

Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини (ч.2
ст.161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

При розгляді спору про місце
проживання дітей суд першої інстанції
правильно послався на загальні
положення ч.1 ст.160, ст.161 СК України,
принцип 6 Декларації та, виходячи з
установлених ним фактів, які не дали
підстав дійти висновку про можливість
розлучення дітей з матір'ю, оскільки не
встановлені виключні для цього
обставини, обґрунтовано визначив місце
проживання дітей із матір'ю. Оскільки
доводи апеляційної скарги не вказують
на виняткові обставини, які б давали
підстави для розлучення малолітніх
дітей із матір'ю, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції та залишає малолітніх дітей
проживати із матір'ю.

Одночасно з цим, розглядаючи спір про
визначення місця проживання дітей, суд
безпідставно послався на положення
ст.ст.150-157 СК України, оскільки сторони
вимоги щодо участі одного з батьків у
вихованні дітей не заявляли.

Цивільну справу належить розглядами у
межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК
України).

З огляду на неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів змінює рішення суду
першої інстанції шляхом виключення із
мотивувальної частини рішення
посилання на статті 150-157 СК України та з
абзацу п'ятого резолютивної частини
рішення слів «залишити на виховання
матері», а сполучення слів «визначивши
їх» заміняє на слово «визначити».

Доводи апеляційної скарги
відносно того, що ОСОБА_1 проживає за
межами місця реєстрації, в іншого
чоловіка, умови проживання в якого є
неприпустимими для дітей,
спростовуються висновком органу опіки
і піклування виконавчого комітету
Маломошковецької сільської ради, із
якого вбачається, що діти
зареєстровані та проживають разом із
матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Будинок
газифікований цегляний загальною
площею 100 кв.м., має чотири спальні
кімнати, коридор, ванну, кухню та
веранду. За даною адресою також
проживає бабуся та її чоловік.
Позивачка (ОСОБА_1.) належно виконує
батьківські обов'язки, працює робочою в
пекарному цеху хлібзаводу ФОП
«ОСОБА_6». Дорослі до дітей відносяться
з турботою. У будинку завжди чисто,
прибрано. Сім'я користується земельною
ділянкою площею 0,15 га. У господарстві
утримують корову та птицю(висновок
приєднано до матеріалів справи). Орган
опіки та піклування за місцем
проживання дітей вважає за можливе
проживання малолітніх дітей із матір'ю,
ОСОБА_1

Посилання в апеляційній скарзі на
нез'ясування думки дітей відносно того,
з ким із батьків вони хочуть проживати
не змінює висновків суду, оскільки
відповідно до приписів ст.171 СК України
має бути вислухана дитина, яка може
висловити думку, але при цьому суд має
право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси. Так, ОСОБА_4 досягла віку
шести років, а ОСОБА_5 - віку 5 років.
Враховуючи те, що діти не досягли
десяти років та є особистостями, які
тільки формуються, то в їх інтересах
залишитися проживати із матір'ю,
оскільки не встановлено виняткових
обставин, які б змушували розлучити
дітей із матір'ю.

Позиція необхідності залучення до
участі у справі служби у справах дітей
Андрушівської РДА на думку
апеляційного суду не є слушною,
оскільки не відповідає положенням ст.56
ЦК України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та Правилам
опіки та піклування, затвердженим
спільним наказом Державного комітету
України у справах сім'ї та молоді,
Міністерства освіти України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства праці та соціальної
політики України від 26 травня 1999 року
№34/166/131/88. Так, здійснення опіки та
піклування в України традиційно
покладено на районні, районні в містах
Києві та Севастополі державні
адміністрації, виконавчі комітети
міських, районних у містах, сільських,
селищних рад. Так, у матеріалах справи
міститься висновок органу опіки та
піклування за місцем навчання та
виховання дітей - Червоненської
селищної ради та висновок органу опіки
та піклування за місцем реєстрації та
проживання дітей - виконавчого
комітету Маломошковецької сільської
ради (висновки приєднані до матеріалів
справи).

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на законність та
обґрунтованість рішення суду в частині
розгляду спору щодо визначення місця
проживання дітей.

У решті рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного
суду Житомирської області від 11
березня 2014 року змінити.

У частині правового
обґрунтування виключити із
мотивувальної частини рішення
Андрушівського районного суду
Житомирської області від 11 березня 2014
року посилання на статті 150-157 СК
України.

Виключити з абзацу п'ятого
резолютивної частини рішення
Андрушівського районного суду
Житомирської області від 11 березня 2014
року наступні слова «залишити на
виховання матері», а сполучення слів
«визначивши їх» замінити на слово
«визначити».

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: