Справа № 359/1939/14-ц Головуючий у І
інстанції Чирка С.С.Провадження №
22-ц/780/3932/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 травня 2014 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Брокбізнес" до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
стягнути з ОСОБА_1 страхове
відшкодування у розмірі 50 000 грн. в
порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
29.05.2013 р. в м. Києві трапилася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Терберг», під керуванням
ОСОБА_1 та автомобіля «Тойота», під
керуванням ОСОБА_2

Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
зазначеної ДТП. Оскільки
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Терберг», яким
під час ДТП керував відповідач, була
застрахована позивачем, то останній
сплатив страхове відшкодування
потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 50 000 грн.

Позивач вказує, що оскільки ні власник
ні водій застрахованого транспортного
засобу «Терберг» після вказаної ДТП не
повідомив позивача протягом 3-х днів
про настання страхового випадку, то у
відповідності до вимог п.п. «ґ», 38.1.1 п.
38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" має право на
регресне стягнення виплаченого
страхового відшкодування зі ОСОБА_1

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 травня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ
«Страхова компанія «Брокбізнес»
матеріальну шкоду в розмірі 50 000 грн. та
500 грн. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
відповідач не повідомив страховика
протягом 3-х робочих днів в письмовій
формі про настання страхового випадку,
то у відповідності до п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" позивач має
право отримання з відповідача страхове
відшкодування в порядку регресу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 07.08.2012 року між ПрАТ
«Страхова компанія «Брокбізнес» та
ОСОБА_3 було укладено договір
страхування цивільно-правової
відповідальності власника
транспортного засобу «Терберг», д.н.з.
НОМЕР_1 за полісом № АА/3992339 (а.с.5)

29.05.2013 року в м. Київ трапилася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Терберг», під керуванням
ОСОБА_1 та автомобіля «Тойота», під
керуванням ОСОБА_2

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 03.06.2013 року ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні вказаної ДТП,
та застосовано адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 340
грн.(а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
«Про страхування» здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Судом встановлено, що позивачем,
згідно полісу АА/3992339 виплачено
потерпілому ОСОБА_2 страхове
відшкодування в сумі 50 000 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення №6378 від 11 липня 2013 року,
копією звіту №418 з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
автомобілю «Тойота», копією страхового
акту № 47909/1 (а.с.13-25).

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Виходячи із системного аналізу ст. ст.
33, 38 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»; (у редакції з 18
вересня 2011 по 08 січня 2012 року), слід
зазначити, що у зв'язку із внесеними до
цього Закону змінами було збережено як
обов'язок страхувальника щодо вжиття
заходів для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика про настання
ДТП, так і відповідне право страховика
після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов
до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив його про
настання ДТП.

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 12 лютого 2014 року № 6-1цс14 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для судів України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки позивачем було виплачено
страхове відшкодування власнику
пошкодженого автомобіля "Тойота", а ні
відповідач, ні власник транспортного
засобу, яким керував відповідач не
повідомили протягом трьох днів
страховика - позивача про настання ДТП,
то колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позову, з урахуванням
зокрема ст.ст. 1191 ЦК, ст.ст. 33, 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 212-213 ЦПК, та вважає, що
він ухвалив законне і обґрунтоване
рішення на підставі належних та
допустимих доказів по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
водій автомобіля «Тойота» - ОСОБА_2 сам
звернувся протягом трьох робочих днів
до страховика - позивача з заявою про
настання ДТП є необґрунтованим,
оскільки ОСОБА_2 подав до страхової
саме заяву про страхове відшкодування,
а не письмове повідомлення про ДТП,
встановленого МТСБУ зразка. Крім того,
чинним законодавством передбачений
обов'язок саме страхувальника щодо
вжиття заходів для невідкладного, але
не пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика про настання
ДТП, а не інших учасників ДТП.

Доводи апелянта про те, що він
повідомив страховика про настання ДТП
телефоном та не мав можливості
звернутися до страховика протягом
трьох днів з письмовою заявою про
настання ДТП, оскільки перебував у
відрядженні є безпідставними та не
підтверджується жодним доказом.

Інших вагомих, достовірних та
достатніх доводів, які б містили
інформацію щодо предмета доказування і
спростовували висновки суду першої
інстанції та впливали на законність і
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які відповідно до ст. 309 ЦПК
України могли б бути підставою для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: