АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2937/14 Справа № 2-301/11
Головуючий у 1 й інстанції -
Чцулініна Д.Г. Доповідач -
Прозорова М.Л.Категорія 34
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року

12 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 15 лютого
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У листопаді 2006 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди та
зобов'язання вчинити певні дії (т.1
а.с.4-5).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилалась на те, що діями відповідача
їй завдана майнова шкоди, внаслідок
залиття належної їй на праві приватної
власності квартири АДРЕСА_1. Крім того,
позивач зазначала, що проведення
реконструкції без належного дозволу та
без прийняття об'єкта до експлуатації
після капітального будівництва,
виконано відповідачем самочинно. З цих
підстав ОСОБА_3 просила суд стягнути на
свою користь відшкодування 9 882 грн.
збитків, моральної шкоди в сумі 10 000
грн., знести прибудову до квартири
АДРЕСА_2 в цьому ж будинку та
зобов'язати ОСОБА_2 привести перекриття
між квартирою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у
відповідність до будівельних норм та
правил.

У травні 2008 року ОСОБА_3 уточнила
позовні вимоги і просила суд стягнути
на свою користь відшкодування 9 882 грн.
збитків, моральної шкоди в сумі 5 000 грн.
та знести прибудову до квартири
АДРЕСА_2 в цьому ж будинку.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від АДРЕСА_1
лютого 2013 року задоволено позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Суд стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3. 9882 грн. відшкодування збитків і
5 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Суд зобов'язав знести прибудову під
літ. «б3-1» до квартири АДРЕСА_2 силами
ОСОБА_2 чи за його кошт.

Також суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 відшкодування судового збору в
сумі 107 грн. 32 коп. та 30 грн. оплачених
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу (т.2
а.с.174).

З таким рішенням ОСОБА_2 не погодився і
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
законодавства (т.2 а.с.184-185).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду скасуванню у частині
зносу прибудови, ухваливши в цій
частині нове рішення з наступних
підстав.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу і технічного паспорту
(т.1 а.с.6,5-61), ОСОБА_3 01.07.2001 купила
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

Відповідач, ОСОБА_2, 24.11.2005 купив на
умовах договору з ОСОБА_4 частки у праві
спільної власності на квартиру
АДРЕСА_2, а решту 38/100 частки у праві
спільної власності на квартиру ОСОБА_2
викупив у ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7
на умовах укладеного з ними 14.10.2011
договору.

Судом першої інстанції встановлено, що
20.12.2005 в АДРЕСА_2, внаслідок грубої
необережності ОСОБА_2, власника
квартири АДРЕСА_2, з другого поверху
сталося залиття належної ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1 на першому поверсі, що
спричинило пошкодження напільного
покриття в залі квартири, стелі і стін.

Дані обставини підтверджені актами
обстеження залитої квартири
представниками КЖРЕП № 5 від 20 та 22
грудня 2005 року (т.1 а.с.49-50).

Згідно висновку Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 25.01.2008 за № 1326 в
сукупності з доданими до справи
фотознімками пошкоджень вартість
відновлювального ремонту залитої
квартири складає 9 882 грн. (т.1 а.с.139-166).
На момент проведення експертом огляду
пройшов значний проміжок часу.

Оскільки відповідачем не доведено, що
залиття відбулось не з його вини, а з
іншої причини суд першої інстанції в
силу діючого законодавства, а саме
ст.ст. 319,360,1166,1192,1167ЦК України, прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що
залиття квартири ОСОБА_3 відбулось у
зв'язку з халатним відношенням ОСОБА_2
до сантехнічного обладнання і
правомірно стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування збитків 9 882 грн.
та у відшкодування моральної шкоди 5000
грн. з урахуванням обставин справи.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що відсутні докази його вини у
залитті квартири позивачки -
безпідставні.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
невірний розмір моральної шкоди, не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, оскільки визначаючи
розмір моральної шкоди та покладаючи
обов'язок по його відшкодуванню у
розмірі 5000 грн. на відповідача, суд
достатньо врахував роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, даних у п.9
постанови "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", згідно з якими
розмір відшкодування моральної шкоди
визначається в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеню
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації.

Зваживши на наведене та враховуючи
характер завданих моральних страждань
і первісні вимоги позивачки щодо
розміру моральної шкоди, судова
колегія вважає, що розмір моральної
шкоди судом першої інстанції
визначений правильно.

Інші доводи ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі зводяться до переоцінки доказів
і незгоди із висновками суду щодо
обставин справи вказаної частині
рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Що стосується позовних вимог у частині
зносу прибудови, то з таким висновком
колегія суддів не може погодитися з
наступних підстав.

Відповідно до правил частини 1 статті 376
ЦПК України житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Встановлено і це підтверджується
доказами у справі, що самочинна
прибудова, яка у листопаді 2009 року
збудована ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_2,
не займає чужої земельної ділянки,
оскільки збудована як прибудова до
квартири на другому поверху фактично
на аналогічній прибудові першого
поверху (а.с.30 т.1).

Виходячи із пояснень представника
позивача, зазначена аналогічна
прибудова першого поверху не є
самочинною, а збудована власником за
відповідних дозволів.

Встановлено, що орган місцевого
самоврядування (відповідно до правил
частини 7 статті 376 ЦК України) та
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
(відповідно до положень статті 38 Закону
"Про регулювання містобудівної
діяльності") не звертались до суду з
позовом про знесення самочинно
збудованої ОСОБА_2 прибудови.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, виходив із того, що ОСОБА_2
самочинно збудував прибудову до своїй
квартири на другому поверсі чинить
перешкоди ОСОБА_3, обслуговувати і
ремонтувати кровлю добудови до своєї
квартири, виконувати профілактику
затікання води зовні на покрівлю
прибудови першого поверху в місце
примикання до стіни квартири АДРЕСА_1
будинку.

При цьому суд посилався на висновок
експертизи та припис Інспекції ДАБК.

Між тим згідно висновку
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 25.01.2008
року за № 1326 прибудова другого поверху
не сприяє потраплянню води на крівлю
прибудови першого поверху, але обмежує
можливість проведення обслуговування
крівлі в тому числі проведенню
профілактичних заходів від можливого
потрапляння вод з зовні по всьому
примиканню стіни, що виражається в
необхідності виконання захисного
фартуху по примиканню крівлі з стіною
та провести герметизацію частини
крівлі навкруги виступаючої металевої
труби над кутом №1 (т.1 а.с.139-166).

Колегія суддів вважає, що сам по собі
факт самочинного будівництва
ОСОБА_2 не є підставою для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3,
оскільки останній заявляючи такі
вимоги зобов'язаний в силу правил
статей 15, 16, 391 ЦК України, правил
статей 10, 11, 60 ЦПК України довести, що
внаслідок самочинного будівництва
ОСОБА_2 вказаної прибудови його
цивільне право чи інтерес
порушується.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 не доведено тих обставин на які
вона посилалася в обґрунтування своїх
вимог, а тому її позовні вимоги не
можуть бути задоволеними, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції у частині зносу прибудови
відповідно підлягає скасуванню.

У відповідності до роз'яснень даних
у пункті 5 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосуваннями судами статті
376 ЦК України (про правовий режим
самочинного будівництва)", право на
звернення до суду з позовом про
знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування. У випадках
порушення прав інших осіб право на
звернення до суду належить і таким
особам, за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права (стаття 391
ЦК України), а також власнику
(користувачу) земельної ділянки, якщо
він заперечує проти визнання за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно (частина 4 статті 376 та
стаття 391 ЦК України).

Відповідно до пункту 24 цієї
Постанови знесення нерухомості,
збудованої з істотним відхиленням від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотним порушенням будівельних норм і
правил (у тому числі за відсутністю
проекту), можливе лише за умови, що
неможлива перебудова нерухомості
відповідно до проекту або відповідно
до норм і правил, визначених
державними правилами та санітарними
нормами, або якщо особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від такої перебудови.

В суді апеляційній інстанції експерт
пояснив, що для вирішення спору
необхідно тільки встановити козирьок у
прибудови від можливого потрапляння
вод з зовні і що це відображено в
висновках експертизи, яка передбачає
необхідності виконання захисного
фартуху по примиканню крівлі з стіною
та проведення герметизації частини
крівлі навкруги виступаючої металевої
труби над кутом №1.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції допустив невідповідність
висновків суду обставинам справи,
дійшов до своїх висновків внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до правил пунктів 3 та 4
частини 1 статті 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення.

За таких обставин, рішення суду в
частині вимог ОСОБА_3 про знесення
прибудови під літ. «б3-1» до квартири
АДРЕСА_1 силами ОСОБА_2 чи за його кошти,
не може залишатися в силі та підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні цих вимог.
Колегія суддів вважає за необхідне
зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти
зробити захисний фартух по примиканню
крівлі з стіною та провести
герметизацію частини крівлі навкруги
виступаючої металевої труби над кутом
№1, частково задовольнивши апеляційну
скаргу.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від АДРЕСА_1 лютого
2013 року у частині зносу прибудови -
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 про зніс
прибудови.

Зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти
зробити захисний фартух по примиканню
крівлі з стіною та провести
герметизацію частини крівлі навкруги
виступаючої металевої труби над кутом
№1.

У разі невиконання рішення суду в
строки, встановлені для добровільного
виконання рішення відповідно до Закону
України "Про виконавче провадження",
всі ці дії провести у примусовому
порядку за рахунок ОСОБА_2.

В іншій частині рішення - залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: