Справа № 489/2352/14-ц
Номер провадження 2/489/1329/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права
власності на частку майна та стягнення
компенсації,

встановив

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідач є її колишнім
чоловіком з яким вони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 2001 по 2012 роки.
Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26.06.2013 та рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 24.09.2013 було проведено поділ
майна між ними.

Зазначеними рішеннями було визнано, що
автомобіль марки "Опель Омега" 1991 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є
спільною частковою власністю сторін по
? частки кожному. Вартість автомобіля 23
820,28 грн.

Зазначає, що відповідач одноособово
користується спільною власністю -
вказаним автомобілем, він
зареєстрований за відповідачем,
доступу до нього вона не має.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд стягнути з відповідача на
її користь грошову компенсацію в сумі 11
910,14 грн. тобто ? від вартості автомобілю
марки "Опель Омега" 1991 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В подальшому позивач надала суду
уточнену позовну заяву в якій просила
припинити її право власності на ?
частку автомобіля марки "Опель Омега"
1991 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який зареєстровано за
відповідачем та стягнути з відповідача
на її користь грошову компенсацію в
сумі 11 910,14 грн. тобто ? від вартості
автомобілю.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав уточнені позовні
вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав письмові заперечення проти
позову.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 16.03.2001 по 28.11.2012, який розірвано
заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 28.11.2012.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26.06.2013 проведено поділ
майна подружжя, за ОСОБА_3 та ОСОБА_2
визнано право власності на квартиру
АДРЕСА_1 та легковий автомобіль "Опель
Омега", реєстраційний номер НОМЕР_1 по ?
частки за кожним (а. с. 4-5).

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 24.09.2013,
зазначене рішення змінено в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про
поділ квартири. За ОСОБА_3 визнано право
власності на 3/25 ідеальної частки
квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 - на 22/25
частки зазначеної квартири (а. с. 6-7).

Позивач у своєму позові зазначає, що
відповідач одноособово користується
автомобілем марки "Опель Омега" 1991 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
хоча за нею визнано право власності на ?
його частку, він зареєстрований за
відповідачем, доступу до нього вона не
має. З огляду на це просить суд
припинити її право власності на ?
частку автомобіля та стягнути на її
користь грошову компенсацію вартості
належної їй частки.

Позивача обгрунтовуючи позовні вимоги
помилково посилається на норми
Сімейного кодексу України, зокрема
статтю 71, оскільки шлюб між сторонами
припинено, спільне майно подружжя
поділено та з моменту набрання
законної сили рішенням про поділ майна,
у сторін виникло право спільної
часткової власності і правовідносини
між ними регулюються цивільним
законодавством..

Зміст права власності, яке полягає у
праві володіння, користування та
розпорядження своїм майном визначено у
ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України втілює
конституційний принцип непорушності
права власності, передбачений ст. 41
Конституції України. Він означає, що
право власності є недоторканим,
власник може бути позбавлений або
обмежений у його здійсненні лише
відповідно і в порядку, встановлених
законом.

За змістом ч. 1 ст. 356 ЦК України право
спільної часткової власності - це право
двох або більше осіб за своїм розсудом
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним їм у певних
частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки з майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної
часткової власності у співвласника,
який отримав компенсацію, припиняється
з дня її отримання.

Виходячи з аналізу зазначеної правової
норми, слід дійти висновку, що
припинення права співвласника на
частку у спільному майні у разі
неможливості виділу її в натурі може
відбуватися тільки добровільно за
згодою обох сторін.

Примусове припинення права на частку у
спільному майні з цих підстав є
порушенням норм матеріального права,
оскільки не можна примусово
зобов'язати особу придбати належне
іншій особі майно (або його частку).

Частина 2 ст. 365 ЦК України передбачає
обов"язкове внесення на депозит суду
вартості частки, право на яку
припиняється.

Оскільки відповідач не згоден на
стягнення з нього на користь позивача
грошової компенсації, то таке
стягнення порушує його право власності
на грошові кошти, тому підстав для
задоволення позовних вимог з підстав,
визначених ст. 364 ЦК України, не
вбачається.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про припинення права власності
на частку майна та стягнення
компенсації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв