Справа № 750/6087/14
Провадження № 2-з/750/46/14
Деснянський районний суд м. Чернігова в
головуючого-судді Литвиненко І.В.
За участю секретаря Кравченко І. В.,
розглянувши заяву про забезпечення
позову ОСОБА_1 по справі за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства "Міський комерційний банк"
про стягнення коштів за договором
18 червня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства "Міський
комерційний банк" про стягнення коштів
за договором вкладу в сумі 200000 грн.
Позивач у клопотанні про забезпечення
позову просить забезпечити позов ,
шляхом накладення арешту на грошові
кошти, належні ПАТ «Міський
комерційний банк» в розмірі 200000 грн, що
управлінні НБУ, по м. Києву та Київській
області, або на будь-яких інших
Позивач просила задовольнити подану
В даному випадку заява
ОСОБА_1 про забезпечення позову, крім
припущень про можливе вчинення дій, що
будуть спрямовані на ухилення від
виконання зобов’язання, не містить
конкретних посилань на те, що невжиття
заходів забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на рахунки -
публічного акціонерного товариства
"Міський комерційний банк" (юридичної
особи), може утруднити чи зробити
неможливим виконання можливого
рішення суду про задоволення позову
(відсутність майна, на яке можна
звернути стягнення; відсутність даних
про ведення господарської діяльності;
наявність дій, спрямованих на
припинення юридичної особи тощо).
Водночас, накладення арешту на рахунки
ПАТ «Міський комерційний банк» може
перешкодити указаній юридичній особі
здійснювати свою статутну діяльність.
Також суд враховує, що відповідно до ч. 3
ст. 59 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» забороняється
накладати арешт на кореспондентські
рахунки банку, у суду відсутня
інформація стосовно того чи є рахунок
№ 1 у Головному управлінні НБУ
кореспондентським чи ні.

Відповідно до ч.4 роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного суду
України "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
яка звернулася з такою заявою, позовним
вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Враховуючи викладене, у суду
відсутні підстави для задовлення заяви
про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151,153, 293 – 294
ЦПК України, суд

у х в а л и в:

в задоволенні заяви відмовити.

Ухвалу можу бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

підпис

З оригіналом згідно.

Суддя
І.В. Литвиненко

Станом на 19.06.2014 року ухвала суду не
вступила в законну силу.

Суддя
І.В. Литвиненко

Помічник судді
О.Г.Гоєнко