Справа № 459/4295/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого-судді
Кріль М.Д.

при секретарі
Пилипяк Ю.М.,
Савіцькій Б.Б.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Червонограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, стягнення грошової
компенсації із співвласника
нерухомого майна, стягнення коштів
наданих за договором доручення,

в с т а н о в и в :

Позивач в вересні 2013 року
звернувся в суд з даним позовом, в заяві
послався на те, що з 8 травня 1985 року по 21
січня 2013 року перебував з
відповідачкою в зареєстрованому шлюбі,
після чого шлюб було розірвано на
підставі судового рішення. Від шлюбу у
них є двоє повнолітніх дітей: син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. під час подружнього життя
вони придбали майно: меблі на кухню та
холодильник «Атлант» - вартістю 6 000
грн., м'яку частину вартістю 3500 грн.,
броньовані двері - 2500 грн., дитяче
ліжко-диван - 1500 грн., котел «Вайлан» - 5000
грн. та 40 ребер радіаторів для опалення,
в прихожу квартири шафу-купе - 7000 грн., в
спальну кімнату шафу-купе і ліжко - 7000
грн., плазмовий телевізор та пральну
машину - 5000 грн., кавоварку - 2000 грн.,
праску «Bosh» - 500 грн., а всього майна
загальною вартістю - 40 000 грн. Крім того,
отримавши від ДВАТ «Шахта
«Відродження» одноразову допомогу в
сумі - 25 592 грн., заборгованості за
ушкодження здоров'я - 2 783 грн.,
компенсацію за несвоєчасну виплату
відшкодування шкоди - 196,10 грн. та 700 грн.,
на відшкодування моральної шкоди, він
ці кошти частково витратив на: ремонт
квартири - 4 000 грн., застелив дубовий
паркет в квартирі - 500 грн., встановив
міжкімнатні двері - 4000 грн. придбав та
встановив металопластикові вікна - 8500
грн., а всього на суму - 17 000 грн. Крім
того, в 2011 році він передав
відповідачці 21 000 Євро на придбання ще
однієї квартири. Дані кошти він заробив
за кордоном, вважає їх особистою
власністю, на що відповідачка
потратила дані кошти йому не відомо.
Просить виділити йому майно: м'яку
частину вартістю - 3500 грн., шафу-купе - 7000
грн., шафу-купе і ліжко - 7000 грн.,
кавоварку - 2000 грн., праску «Bosh» - 500 грн.
Припинити його право власності на
майно: меблів на кухню та холодильник
«Атлант» - 6000 грн., броньовані двері - 2500
грн., ліжко-диван - 1500 грн., котел
«Вайлан» та на радіатори, плазмовий
телевізор та пральну машинку - 5000 грн.
Стягнути з відповідача вартість
покращення стану квартири - 17 000 грн. та
21 000 Євро переданих відповідачу за
договором доручення.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав. Суду пояснив,
що ремонт квартири сторін проводився
під час подружнього життя, доказів
того, що кошти отримані позивачем від
ДВАТ «Шахта «Відродження» витрачені на
ремонт квартири та письмового договору
про передачу позивачем відповідачу 21 000
Євро, які перший заробив за кордоном
під час подружнього життя, на придбання
квартири, надати суду він не може.

Відповідачка позов визнала
частково. Ствердила, що під час шлюбу з
позивачем, за спільні кошти придбали
майно: меблі на кухню, холодильник
«Атлант», м'яку частину, броньовані
двері, котел «Вайлан», 40 ребер
радіаторів, шафу-купе в спальну
кімнату, пральну машину, праску,
кавоварку. Плазмовий телевізор
придбали і подарували племіннику
позивача, ліжко-диван в дитячу кімнату
і шафу-купе в прихожу квартири придбала
дочка за власні кошти. Ремонт в
квартирі проводився в 2000-2001 році за
спільні кошти, позивач не передавав їй
21 000 Євро (210 000 грн.), а це були її
особисті кошти на купівлю квартири. В
належній їм квартирі проживає вона та
дочка, позивач не проживає в ній з
грудня 2011 року. В 2012 році позивач
говорив що має намір придбати для дітей
квартиру, але так її і не придбав,
грошей їй на купівлю квартири не
передавав. Просить виділити позивачу у
власність: холодильник, кавоварку,
праску, меблі на кухню, м'яку частину, а
їй - броньовані двері, пральну машину,
шафу-купе, спальне ліжко, різницю в
вартості майна не бажає стягувати з
позивача на її користь.

Дослідивши докази суд встановив
слідуюче.

Позивач та відповідачка
перебували в зареєстрованому шлюбі з 08
травня 1985 року по 21 січня 2013 року, після
чого шлюб розірвали в судовому порядку.

Під час шлюбу сторони, за спільні
кошти придбали слідуюче майно:

- холодильник «Атлант» вартістю -
3000 грн.;

- праску - 500 грн.;

- меблі на кухню - 2000 грн.;

- м'яку частину - 3500 грн.;

- броньовані двері - 1500 грн.;

- шафу-купе в спальну кімнату - 3000
грн.;

- ліжко в спальну кімнату - 3000
грн.

А всього майна загальною вартістю - 18 000
грн.

Свідок ОСОБА_7, дочка сторін, в судовому
засіданні пояснила, що ліжко-диван в
дитячу кімнату та шафу-купе в прихожу
придбала вона за власні кошти, а
куплений батьками плазмовий телевізор
вони подарували племіннику батька.
Ремонт в квартирі був проведений в
2000-2001 роках за спільні кошти батьків.
Позивач не говорив їй, що передав
матері кошти на придбання квартири.

Відповідно до ст.ст. 22, 28 Кодексу про
шлюб та сім'ю УРСР, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. В разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
їх частини визнають рівними.

В силу ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба, тощо) самостійного
заробітку (доходу). У разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Представник позивача та відповідач в
судовому засіданні погодили вартість
спільно нажитого майна сторін, а тому
відсутні підстави для призначення
судово-товарознавчої експертизи.

В судовому засіданні доведено, що
плазмовий телевізор, який сторони
придбали за спільні кошти, за
домовленістю між сторонами подарували
племіннику позивача, а отже поділу не
підлягає, так як і ліжко-диван в дитячій
кімнаті та шафа-купе в прихожій
квартирі, які придбані за власні кошти
дочкою сторін.

За клопотанням відповідача суд
відходить від рівності права на
спільно нажите майно на користь
позивача, з якого не стягує різницю в
вартості майна.

В судовому засіданні не надані докази
того, що ремонт в квартирі був
проведений виключно, за особисті кошти
позивача, та не надані належні та
допустимі докази того, що позивачем
передавалися власні кошти в сумі - 21 000
Євро відповідачці для придбання
квартири, і чи вони ним взагалі
передавалися.

Покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те,
що в їх будинку на зберіганні
знаходились 21 000 Євро, які привезла
відповідачка і через деякий час їх
забрала не підтверджують те, що це були
особисті кошти позивача, а тому на
увагу не заслуговують, та не
спростовують твердження відповідача,
що це були її власні кошти.

Враховуючи наведене суд вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Поділити спільно нажите майно
сторін як подружжя та виділити у
власність:

ОСОБА_4 - холодильник «Атлант»
вартістю 3000 грн., кавоварку - 2000 грн.,
праску - 500 грн., меблі на кухню - 2000 грн.,
м'яку частину - 3500 грн., а всього майна
вартістю - 11 000 грн.

ОСОБА_2 - броньовані двері
вартістю 1500 грн., шафу-купе в спальну
кімнату - 3000 грн., ліжко в спальну
кімнату - 1000 грн., а всього майна
вартістю - 7000 грн.

Різницю в вартості майна з
позивача не стягувати за клопотанням
відповідачки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
держави 2080 (дві тисячі вісімдесят) грн.
несплаченого судового збору.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області на протязі 10 днів з
часу його проголошення.

Суддя:
М. Д. Кріль