РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06.06.2014 року
м.Львів

Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді
Мигаль Г.П.

при секретарі
Романюк Х.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Шевченківська районна
адміністрація Львівської міської ради
про надання дозволу на здійснення
тимчасових поїздок за кордон дітям без
згоди та супроводу батька, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулась з позовом про
надання дозволу на здійснення
тимчасових поїздок за кордон дітям без
згоди та супроводу батька. В
обгрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що з 13.05.2000р.
перебуває у шлюбі з ОСОБА_2). В шлюбі
народилися діти: син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з
позивачем та перебувають на її
утриманні. З лютого 2009 року вона із
відповідачем фактично проживає окремо.
Відповідач участі у вихованні дітей не
бере, матеріальної допомоги на їх
утримання та розвиток не надає. ОСОБА_2
безпідставно не надає згоди на
тимчасові поїздки дітей за межі
України, чим чинить перешкоди у
здійсненні нею заходів, спрямованих на
покращення здоров»я дітей, їх
духовного та морального розвитку.
Вважає, що тимчасові поїздки дітей за
кордон за межі України, сприятимуть
розширенню світогляду дітей та добре
позначаться на їх духовному та
інтелектуальному розвитку. Просить
визнати безпідставною відмову ОСОБА_2
на здійснення тимчасових поїздок за
кордон за межі України малолітнім
дітям. Надати їй дозвіл на здіснення
тимчасових поїздок за кордон за межі
України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до досягнення
ними шістнадцятирічного віку, без
дозволу (згоди) батька дітей. Дозволити
їй без згоди батька дітей оформлювати
відповідні документи для здійснення
тимчасових поїздок за кордон за межі
України неповнолітніх дітей.

В подальшому позивач уточнила позовні
вимоги, просить надати їй дозвіл на
здійснення тимчасових неодноразових
поїздок за межі України з дітьми ОСОБА_3
та ОСОБА_4 до 30 днів у країни
Шенгенської зони до 01.01.2015 року без
дозволу (згоди) батька дітей. Дозволити
їй без згоди батька дітей оформлювати
відповідні документи для здійснення
тимачасових поїздок за кордон за межі
України неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні позивач уточнені
позовні вимоги підтримала, просить їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений судом про час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомив. Суд вважає за можливе
справу слухати у його відсутності,
згідно ст.224 ЦПК України, з
постановленням заочного рішення.

Представник третьої особи
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради в судовому
засіданні позов підтримав, просить
його задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зареєстрували шлюб 13.05.2000 року у
Міському відділі державної реєстрації
актів цивільного стану Львівського
міського управління юстиції, актовий
запис №433.

У шлюбі народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
відповідно свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2.

Як вбачається із копії свідоцтва про
переміну прізвища, імені, по батькові
серії НОМЕР_3 від 29.03.2005р., ОСОБА_2
(відповідач по справі) перемінив
прізвище на «ОСОБА_2».

У даний час позивач має намір поїхати з
дітьми відпочивати за кордон, однак не
може оформити проїзні документи на
дітей без згоди відповідача.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Згідно з ст.313 ЦК України, фізична особа,
яка не досягла шістнадцяти років, має
право на виїзд за межі України лише за
згодою батьків та в їхньому супроводі.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Оскільки відповідач з лютого 2009року не
проживає з своїми дітьми сином ОСОБА_3
та дочкою ОСОБА_4, не цікавиться її
вихованням та оцінюючи зібрані докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги підставні,
грунтуються на законі та підлягають до
задоволення.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст.7 Сімейного кодексу
України, дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини.

Відповідно до п.2 ст.2 Протоколу №4
Конвенції «Про права людини», кожен має
право вільно залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну. Здійснення цих
прав не підлягає жодним обмеженням.

Статтею 3 Конвенції про права дитини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН
20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Згідно з ч. 2, ч. 4 ст.150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток; батьки зобов'язані
поважати дитину.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності; батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про
охорону дитинства», предметом основної
турботи та основним обов'язком батьків
є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст.12 Закону
України «Про охорону дитинства», на
кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють,
мають право і зобов'язані виховувати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний і моральний
розвиток, навчання, створювати належні
умови для розвитку її природних
здібностей, поважати гідність дитини,
готувати її до самостійного життя та
праці. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
порушення прав і обмеження законних
інтересів дитини на охорону здоров'я,
фізичний і духовний розвиток, навчання,
невиконання та ухилення від виконання
батьківських обов'язків відповідно до
закону.

Керуючись ст. ст. 10,60,212-215,224-226 ЦПК
України, ст.313 ЦК України, ст.33
Конституції України, ст.4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасові
неодноразові поїздки за кордон в
країни Шенгенської зони терміном до
тридцяти днів до 01.01.2015 року
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
супроводі їх матері ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 без дозволу (згоди) батька
дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 на
оформлення відповідних документів для
здійснення тимчасових поїздок за межі
України її дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без дозволу (згоди)
чи супроводу батька дітей ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Львівської області через Франківський
районний суд м. Львова.

Суддя:
Мигаль Галина Петрівна