У х в а л а

16 червня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Кафідової О.В., Лесько А.О.,
Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 лютого 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Шацької селищної ради Шацького
району Волинської області, про
визнання частково недійсним рішення
органу місцевого самоврядування,
визнання недійсним та скасування
державного акта на право приватної
власності на землю і скасування його
державної реєстрації, зобов'язання
повернути самовільно зайняту земельну
ділянку та привести її у придатний для
використання стан, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
якому просила зобов'язати ОСОБА_2
повернути їй самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,0062 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що належить до
загальної площі земельної ділянки
площею 0,15 га і розміщена по АДРЕСА_2;
зобов'язати ОСОБА_2 привести самовільно
зайняту ділянку у придатний для
використання стан шляхом знесення
самовільно встановленої огорожі та
відновити межові знаки; визнати
частково недійсним рішення Шацької
селищної ради № 3/3 від 31 травня 1995 року
в частині надання ОСОБА_2 безоплатно у
приватну власність земельної ділянки
площею 0,15 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
площею 0,03 га для ведення особистого
підсобного господарства, що
знаходяться по АДРЕСА_1; визнати
недійсним і скасувати державний акт на
право приватної власності на землю,
виданого 4 листопада 1999
року ОСОБА_2 на підставі рішення
Шацької селищної ради від 31 травня 1995
року на земельну ділянку площею 0,18 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та для ведення особистого
підсобного господарства, що
розташована по АДРЕСА_1; скасувати
державну реєстрацію вказаного
державного акта, що зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 85.

Позов мотивовано тим, що позивачу
ОСОБА_1, як спадкоємцю її батька ОСОБА_3,
на підставі рішення Шацької селищної
ради від 19 жовтня 2010 року було надано
земельну ділянку площею 0,15 га в
АДРЕСА_2. Суміжна земельна ділянка по
АДРЕСА_1 загальною площею 0,18 га на
підставі оспорюваного державного акта
належить відповідачу ОСОБА_2 З
графічних зображень плану зовнішніх
меж земельної ділянки у його
державному акті та ситуаційної схеми,
що міститься в матеріалах справи про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
самовільне захоплення земельної
ділянки ОСОБА_1 вбачається, що
конфігурація та межі наданої ОСОБА_2
земельної ділянки згідно з державним
актом не співпадають з конфігурацією
та межами земельної ділянки, якою
фактично користується ОСОБА_2,
внаслідок чого виникла накладка меж
земельних ділянок позивача та
відповідача ОСОБА_2 Державний акт
ОСОБА_2 видано без виготовлення
відповідної технічної документації і в
натурі (на місцевості) межі між
належними позивачу ОСОБА_1 та
відповідачу ОСОБА_2 земельними
ділянками не встановлювались.

Рішенням Шацького районного суду
Волинської області від 31 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 22 січня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 лютого 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на вказані рішення судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав, передбачених п.5 ч.4 ст. 328
ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_1 про перегляд даного рішення
суду касаційної інстанції в порядку,
визначеному главою 3 розділу 5 ЦПК
України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1
посилається на неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема ст.ст. 415,
1218, 1225 ЦК України, ч. 1 ст. 120
ЗК України, п.1, п.7 Перехідних положень
ЗК України 2001 року, п. 3 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року «Про приватизацію
земельних ділянок», що в свою чергу,
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Крім того, при зверненні до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ заявником подано клопотання про
поновлення строку на подання заяви про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції в силу його пропуску з
поважних причин.

Оскільки зі змісту заяви про перегляд
судового рішення та матеріалів,
доданих до неї вбачається, що строк на
її подання пропущено з поважних причин,
то він підлягає поновленню.

Дослідивши подані заявником
матеріали колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

В обґрунтування своєї позиції щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 лютого 2014 року, про перегляд
якої ставиться питання, та рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 липня 2012 року у справі
визнання незаконним рішення сільської
ради та визнання права власності на
земельні ділянки, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 липня 2013 року у справі про
припинення права постійного
користування часткою земельної
ділянки зі зміною цільового
призначення, визнання переважного
права на безоплатну приватизацію
земельної ділянки, визнання права
власності на земельну ділянку, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року у справі про
визнання незаконним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування, визнання державних
актів на право власності на земельні
ділянки недійсними, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року у справі про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та зобов'язання
вчинити дії, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року у справі про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 31
травня 2011 року у справі про визнання
протиправними та скасування рішень,
визнання недійсним державного акта про
право власності на земельну ділянку,
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 10 вересня 2013 року у
справі про визнання протиправним та
скасування рішень, ухвалу Вищого
адміністративного суду України
від 10 жовтня 2013 року у справі про
визнання рішення недійсним.

З поданих копій рішення та ухвал
судів касаційної інстанції, на які
посилається заявник в обґрунтування
заяви не вбачається наявність
неоднакового застосування судами норм
матеріального права у правовідносинах,
подібних, вирішеним у даній цивільній
справі.

Під подібними правовідносинами слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин з метою з`ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

В даному випадку, зі змісту
зазначених вище рішень, не вбачається
тотожність підстав позову, змісту
позовних вимог та фактичних обставин,
встановлених судами у інших справах,
ніж встановлені у даному спорі.

Крім того, ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 липня 2013 року, ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року, ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року, ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 квітня 2014 року, на які
посилається заявник, були скасовані
рішення судів попередніх інстанцій з
передачею справ на новий розгляд до
судів першої або апеляційної
інстанції. Підставами скасування
судових рішень з направленням справ на
новий розгляд стало неповне
встановлення судами фактичних
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, що в
свою чергу свідчить про відсутність
тотожності встановлених фактичних
обставин у цих справах.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 лютого 2014 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Шацької селищної ради Шацького
району Волинської області про визнання
частково недійсним рішення органу
місцевого самоврядування, визнання
недійсним та скасування державного
акта на право приватної власності на
землю і скасування його державної
реєстрації, зобов'язання повернути
самовільно зайняту земельну ділянку та
привести її у придатний для
використання стан, за заявою ОСОБА_1 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 лютого 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Луспеник Д.Д. судді
Кафідова О.В. Лесько А.О. Умнова О.В.
Фаловська І.М.