У х в а л а

іменем україни

11 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І. Луспеника Д.Д.
Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом кредитної
спілки «Дніпропетровська Ощадна
Кредитна Спілка» (далі - КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка») до ОСОБА_4 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором;
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» про визнання кредитного
договору недійсним за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 4
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року КС «Дніпропетровська
Ощадна Кредитна Спілка» звернулася до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що 29 травня 2007 року між позивачем
та ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір, за яким відповідач отримав
кредит в розмірі 30 тис. грн, які
зобов'язався повернути до 29 травня 2008
року з виплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 40%
річних. Позивач зазначив, що відповідач
у встановлений договором строк кредит
не повернув, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість.

У зв'язку з цим позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив суд стягнути з
відповідача кредитну заборгованість з
урахуванням нарахованих штрафних
санкцій станом на 02 жовтня 2012 року в
загальному розмірі 175 476 грн.

У березні 2013 року ОСОБА_4 пред'явив
зустрічний позов, посилаючись на те, що
кредитний договір укладено ним поза
його волею, під впливом обману з боку КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка», який, полягав в тому, що
вказаний в п.3.1 договору розмір сум
щомісячних платежів за процентам за
користування кредитом не відповідає
порядку повернення кредиту,
передбаченому п.1.1 і є значно завищеним,
чим також порушено Закон України «Про
захист прав споживачів». Також
відповідач зазначив, що не
ознайомлений із детальним розписом
сукупної вартості кредиту.

У зв'язку з чим ОСОБА_4 просив суд
визнати недійсним кредитний договір
від 29 травня 2007 року, укладений між ним
та КС «Дніпропетровська Ощадна
Кредитна Спілка».

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року,
з урахуванням ухвали Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4 лютого
2014 року, позов КС «Дніпропетровська
Ощадна Кредитна Спілка» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» заборгованість за кредитним
договором від 29 травня 2007 року в сумі 175
476 грн, з яких заборгованість за тілом
кредиту13 100 грн, проценти за
користування кредитом 30 783 грн, штрафні
санкції у відповідності до п. 5.1
кредитного договору за несвоєчасне
повернення кредиту 117 836 грн, інфляційне
збільшення суми боргу 13 757 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» відмовити в повному обсязі,
зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов КС
«Дніпропетровська Ощадна Кредитна
Спілка» та відмовляючи у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4, суди на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позичальник, який не
заявляв про застосування строку
позовної давності, порушив умови
кредитного договору, допустив
заборгованість, яка з нього стягнута.
Розмір заборгованості визначено
відповідно до закону та умов договору.
Також суди вірно виходили з того, що
ОСОБА_4 не довів підстав, передбачених
ст. ст. 203, 215, 229, 230 ЦК України, для
визнання кредитного договору, який
укладено на підставі свободи договору
(ст. ст. 6, 627 ЦК України) недійсним, що є
його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10,
60 ЦПК України).

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Б.І.
Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта