Справа № 536/3039/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року.
Кременчуцький районний суд
Полтавської області

в складі: головуючого - судді Кузнецова
А.В.

при секретарі Гусач С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кременчуці справу за
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

Сторони зареєстрували вперше шлюб 1
жовтня 2005 року в Центральному відділі
реєстрації актів цивільного стану
Кременчуцького міського управління
юстиції, актовий запис №755, мають
неповнолітню дитину, дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідачки ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, мотивуючі, що сімейні
стосунки припинені, в них різні
погляди на життя, вирішення побутових
проблем та ведення господарства,
відповідачка зловживає спиртними
напоями, не з'являється на ніч додому,
залишає саму неповнолітню дитину, тому
при розірванні шлюбу просить визначити
місце проживання дочки з ним.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, відповідачка позов визнала
частково, згодна на розірвання шлюбу,
однак бажає щоб дочка залишилась
проживати з нею, посилаючись, що працює
за домовленістю, має належні
матеріальні та побутові умови, між нею
та дочкою склалися гарні стосунки,
згідно рішення Автозаводської райради
м. Кременчука №84 від 27.03.2014 року органи
опіки та піклування вважають за
доцільне визначити місце проживання
дочки з матір'ю.

Суд, вислухавши сторони, представника
органу опіки та піклування та
дослідивши матеріали справи, з'ясував,
що подружжя не підтримують сімейні
відносини з січня 2014 року, миритися та
поновлювати шлюбні стосунки протягом
тривалого часу не бажають, строк
наданий для примирення позитивних
наслідків не дав.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя,
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючі згоду сторін на
припинення шлюбу, суд вважає, що позов в
частині розірвання шлюбу підлягає до
задоволення.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними вирішується судом. Під час
вирішення спору беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи позовні вимоги щодо
визначення місця проживання
малолітньої дочки ОСОБА_3, суд враховує,
що сторони фактично проживають разом,
не визначились з власним місцем
проживання, дитина проживає з обома
батьками, тому позов в цій частині до
задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 110, 112, 160, 161 СК України, ст.ст. 10, 11,
209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований 1 жовтня 2005 року в
Центральному відділі реєстрації актів
цивільного стану Кременчуцького
міського управління юстиції, актовий
запис №755.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
А. В. Кузнецов