Справа № 249/1418/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

судді Вірченко О.М.

при секретарі Грузновій О.М.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідача Бондар С.С.,
Демура О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «По газопостачанню та
газифікації «Донецькоблгаз» про
усунення порушень прав на належні,
безпечні та здорові умови проживання,
перешкод в користуванні земельною
ділянкою та відшкодування моральної
шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «По газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» про усунення порушень
прав на належні, безпечні та здорові
умови проживання, перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди,
мотивуючи свої вимоги наступним. Він є
власником частини житлового будинку -
квартири АДРЕСА_1, а також земельної
ділянки площею 0,0517 га, розташованої за
вказаною адресою. Дане житло та
земельну ділянку позивач придбав за
договорами купівлі-продажу від 17
червня 2013 року. Після оформлення права
власності на земельну ділянку ОСОБА_1
з'ясував, що на ній розташована лінія
наземного газопроводу діаметром 100 мм,
яка виходить із розташованого на
земельній ділянці колодязя. Позивач
звертався до відповідача із заявами
про звільнення земельної ділянки та
перенесення газопроводу за межі його
земельної ділянки, але отримував
відмову з посиланням відповідача на
законність розташування газопроводу.
Діями відповідача порушено звичайний
уклад проживання сім'ї позивача - вони
позбавлені можливості користуватися
своєю земельною ділянкою за її
цільовим призначенням. Внаслідок
протиправних дій відповідача
позивачеві завдано моральну шкоду, яка
виражається в глибоких переживаннях та
душевних стражданнях, він не має
можливості залишити у дворі будинку
свого трирічного сина, який може
підійти до труби, що може вибухнути,
друзі сім'ї позивача відмовляються
приходити до нього в зв'язку із тим, що
біля будинку позивача знаходиться
вибухонебезпечний об'єкт. Моральну
шкоду позивач оцінює в 5 000 грн. Просив
усунути перешкоди в користуванні
належною йому земельною ділянкою
шляхом зобов'язання відповідача
вивести газопровід за межі земельної
ділянки, стягнути з відповідача
грошову суму у відшкодування моральної
шкоди в розмірі 5 000 грн. та сплачені ним
судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та пояснив, що в
договорі купівлі-продажу будинку та
земельної ділянки не було зазначено
про наявність на ділянці труби
газопроводу. Вказана труба є в
неналежному стані, тривалий час вона не
обслуговувалась, чутно запах газу. В
державному акті на право власності на
землю на схемі земельної ділянки ніякі
труби також не зазначені. Газопровід
заважає позивачу користуватися
земельною ділянкою - він не може
збудувати на ній господарські будівлі,
садовити город, здати ділянку в оренду.
Під час оформлення договору
купівлі-продажу ділянка була в зарості,
труби не було видно. Просив позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що вимоги ОСОБА_1 є
законними. Відповідно до Земельного
Кодексу та Цивільного Кодексу особа
має право на безпечне навколишнє
середовище. Відповідач нічим не
підтвердив законність перебування
газопроводу на території земельної
ділянки позивача. Після звернення
позивача до відповідача із
відповідними заявами позивачем нічого
не було зроблено, він лише намагається
перенести відповідальність на ОСОБА_1
Просив позов задовольнити.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали та пояснили суду
наступне. При купівлі будинку позивач
мав можливість оглянути будинок і
земельну ділянку, на якій він
розташований. Висота труби складає 2,5 м,
тому не побачити її під час огляду було
неможливо. Згідно із договором
купівлі-продажу земельної ділянки
позивач не мав претензій до вказаної
ділянки. Газопровід на земельній
ділянці, яку позивач придбав в 2013 році,
було збудовано в 1995 році, за рік до
приватизації землі її попереднім
власником. Вказаний газопровід є
надземним, а не підземним, а відповідно
до діючого законодавства є заборона
щодо користування землею саме біля
підземного газопроводу. Позивач сам не
допускає працівників газової служби
для обслуговування газопроводу. Ніякі
заявки щодо несправності газопроводу,
щодо наявності відповідного запаху
газу позивач до екстреної служби
відповідача не надавав. Для
перенесення газопроводу необхідна
технічна, проектна документація.
Роботи по їх підготовці повинен
сплачувати позивач. Просили відмовити
в задоволенні позову.

Судом в межах заявлених позовних вимог
і на підставі наданих особами, які
брали участь у справі, доказів
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

Відповідно до довідки АА № 466397 з
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
Шахтарське управління по
газопостачанню та газифікації є філією
ПАТ «По газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз», тому справа в силу ч. 7
ст. 110 ЦПК України розглядається за її
місцезнаходженням.

Актом прийомки газопроводу в
експлуатацію від 24 жовтня 1995 року
відповідною комісією було прийнято в
експлуатацію газопровід низького
тиску по АДРЕСА_1.

У відповідності із рішенням Торезької
міської ради від 28 жовтня 2007 року №
У/16-394 «Про передачу безоплатно на
баланс Шахтарському управлінню по
газопостачанню та газифікації
газопроводу середнього тиску в м.
Торезі» на баланс Шахтарському
управлінню по газопостачанню та
газифікації було передано, в тому
числі, газопровід низького тиску по
АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу
України (далі ЗК України) набуття права
на землю громадянами чи юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Згідно із договорами купівлі-продажу 1/4
частини житлового будинку та
купівлі-продажу земельної ділянки від
17 червня 2013 року ОСОБА_1 придбав у
власність 1/4 частину житлового будинку
- квартиру АДРЕСА_1, а також земельну
ділянку площею 0,0517 га, розташовану за
вказаною адресою.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав на
землю. Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; г) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Відповідно вимогам ч. 2 ст. 111 ЗК України
обмеження використання земельної
ділянки підлягають державній
реєстрації і діють протягом терміну,
встановленого законом або договором.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про
трубопровідний транспорт» до земель
трубопровідного транспорту належать
земельні ділянки, на яких збудовано
наземні і надземні трубопроводи та їх
споруди, а також наземні споруди
підземних трубопроводів. Уздовж
трубопроводі встановлюються охоронні
зони. Земля в межах охоронних зон не
вилучається, а використовується з
обмеженнями (обтяженнями) відповідно
до закону або договору. Порядок
встановлення, розмір та режим
використання охоронної зони об'єкта
трубопровідного транспорту
визначаються законодавством України.

У відповідності із державним актом на
право приватної власності на землю
серії ДН № 0410, виданим 25 березня 1996
року, земельна ділянка площею 0,0517 га,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, була
передана для обслуговування житлового
будинку ОСОБА_5 Ніяких застережень
вказаний акт не містить.

Відповідно до п. 3 договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
17 червня 2013 року покупець володіє
достатньою інформацією про
відчужувану земельну ділянку,
задоволений її якісним станом,
встановленим шляхом внутрішнього
огляду до укладення цього договору.
Будь-яких недоліків та дефектів, що
перешкоджали б використанню земельної
ділянки за призначенням, на момент
огляду покупцем не виявлено.

В абз. 3 п. 6 вказаного договору
зазначено, що згідно з Витягом з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку № НВ-013 від 05
червня 2013 року, виданим відділом
Держземагенства у м. Торезі, відомості
про обмеження у використанні земельної
ділянки, встановлені Порядком ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженим Постановою КМУ від 17
листопада 2012 року № 1051, не
зареєстровані та згідно з довідкою №
24/534 від 06 червня 2013 року державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями
відомості про існуючі обмеження
(обтяження) відсутні.

У відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення і щодо яких у сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач придбав земельну ділянку,
маючи можливість оглянути її до
укладення договору купівлі-продажу, в
договорі будь-які обтяження, обмеження
не зазначені.

Крім зазначеного, позивач не надав суду
будь-яких доказів про те, що наявність
на його земельній ділянці газової
труби будь-яким чином позбавляє його
можливості використовувати вказану
земельну ділянку за призначенням, не
надав доказів про технічну можливість
перенесення газопроводу, під час
розгляду справи жодних клопотань про
проведення відповідної експертизи або
надання висновку спеціаліста не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК
України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«По газопостачанню та газифікації
«Донецькоблгаз» про усунення порушень
прав на належні, безпечні та здорові
умови проживання, перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.М.Вірченко