АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8008 /2014
інстанції - ЛитвиноваІ.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Меєчко Д.П.

за участю осіб:
представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ПАТ
«Київгаз» - Янішевського А.О.

представника відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Київгаз», ОСОБА_4 про визнання права та
зобов'язання вчинити дії;

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Печерського районного суду
м.Києва від 23 квітня2014 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 23.04.2014 року позов ОСОБА_6
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6
право на замовлення робіт з демонтажу
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_1 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих у
АДРЕСА_2, а також наступного монтажу
газопроводу в цій частині підземним
способом. Зобов'язано ПАТ «Київгаз» на
підставі замовлення ОСОБА_6 за його
рахунок, видати ОСОБА_6 технічні умови,
необхідні для демонтажу прокладеного
надземним способом до житлового
будинку АДРЕСА_1 газопроводу в частині,
що проходить вздовж межі земельних
ділянок, розташованих у АДРЕСА_2, а
також наступного монтажу газопроводу в
цій частині підземним способом.
Зобов'язано ПАТ «Київгаз» на підставі
замовлення ОСОБА_6 за його рахунок,
виготовити, погодити та надати ОСОБА_6
проектну документацію на
газопостачання житлового будинку
АДРЕСА_1, в якій передбачити демонтаж
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_1 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих у
АДРЕСА_2, а також наступний монтаж
газопроводу в цій частині підземним
способом. Зобов'язано ПАТ «Київгаз» на
підставі замовлення ОСОБА_6 за його
рахунок, здійснити демонтаж
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_1 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих у
АДРЕСА_2, а також здійснити наступний
монтаж газопроводу в цій частині
підземним способом.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог. Посилається на
незаконність ухваленого рішення,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що при ухваленні
оскаржуваного рішення суд першої
інстанції неправильно застосував
норми ст.ст.91, 152 Земельного кодексу
України, ст.ст.16, 19 ЦК України, внаслідок
чого дійшов помилкового висновку про
необхідність усунення порушень права
власності позивача шляхом демонтажу
газопроводу.

Суд неправильно застосував ст.152 ЗК
України та передбачені нею способи
захисту порушених прав у зв'язку з тим,
що з боку відповідачів відсутні
будь-які порушення чинного
законодавства та прав позивача на
земельні ділянки. ОСОБА_7 придбав
земельні ділянки в той час, як
газопровід вже був побудований у
відповідності до вимог закону. ОСОБА_4
також придбав свою земельну ділянку в
той час, як газопровід вже був
проведений у відповідності до вимог
закону. Таким чином, ОСОБА_4 не порушені
будь - які права позивача щодо його
земельних ділянок.

Помилковим є висновок суду про
необхідність демонтажу спірного
газопроводу, оскільки цім порушується
право власності ОСОБА_4 на вказаний
газопровід. Крім того, в матеріалах
справи відсутній висновок експертизи
про те, що взагалі можливо провести
такий демонтаж газопроводу, оскільки
на час його будівництва неможливість
підземного прокладення була зумовлена
наявністю природної перепони, а саме
крутого схилу, порослого деревами та
кущами, який місцями перевищує уклін у
40 градусів і цей схил є
зсувонебезпечним.

Судом також не враховано, що позивачем
було пропущено строк позовної
давності.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу в
повному обсязі, посилаючись на доводи,
викладені в ній. Представник позивача
ОСОБА_2 та представник ПАТ «Київгаз» -
Янішевський А.О. заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивач ОСОБА_6, відповідач
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Неявка
сторін в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 26
лютого 2004 року ОСОБА_4, на підставі
договору про безоплатну передачу
зовнішніх мереж (на баланс), прийняв у
власність газопровід середнього тиску
L-206,4 м., Ш 110, 108, 57 мм.; з регуляторами
тиску ЕЕ-10, 2 шт. (ділянка «А» - «Б» - «В»
(згідно зі схемою, відображеній в Акті
розмежування балансової належності
газової мережі і експлуатаційної
відповідальності сторін) за адресою:
АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_4 належить на праві
власності газопровід середнього тиску
L-206,4 м., Ш 110, 108, 57 мм., регулятор тиску
ЕЕ-10 2 шт., ділянка «А» - «Б» - «В» (згідно
з схеми) відповідно до Акту
розмежування балансової належності
газових мереж (ГРП) та експлуатаційної
відповідальності сторін, складеного
між ОСОБА_8 та ВАТ «Київгаз», та
газопровід середнього тиску, довжиною
94,6 м., Ш 108, 110 мм., ділянка т. «А»- т. «Г»
(згідно з схеми) відповідно до Акту
розмежування балансової належності
газових мереж (ГРП) і експлуатаційної
відповідальності сторін, що
знаходиться на перетині бульвару
Дружби Народів та вул. Струтинського в
Печерському районі міста Києві,
складеного між ОСОБА_4, ПП «Ардал» та
ВАТ «Київгаз».

Частина цього газопроводу надземним
способом прокладена до належного
ОСОБА_4 будинку АДРЕСА_1 вздовж меж
земельних ділянок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

26 жовтня 2006 року ОСОБА_6 видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку, площею 0,10 га, яка
розташована у АДРЕСА_2, та державний акт
на право власності на земельну ділянку,
площею 0,1047 га, яка розташована у
АДРЕСА_2. Таким чином, ОСОБА_6 є
власником зазначених земельних
ділянок.

Як вбачається з протоколу огляду
належних ОСОБА_6 земельних ділянок, які
розташовані по АДРЕСА_2, до межі
вказаних земельних ділянок здійснення
проїзду можливе виключно з провулку
Мічуріна.

Згідно довідок Головного управління
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації від 3 червня 2011
року № 00-14243 № 00-14244 обмеження
(обтяження) на земельні ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, не
зареєстровані.

Але, єдино можливий проїзд до
земельних ділянок, які розташовані по
АДРЕСА_2, зі сторони пров. Мічуріна
заблокований належним ОСОБА_4
газопроводом, що прокладений надземним
способом.

Розпорядженням Печерської районної у
місті Києві державної адміністрації №
2165 від 6 листопада 2007 року надано ОСОБА_6
дозвіл на проектування та будівництво
індивідуального житлового будинку за
адресами: АДРЕСА_2.

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до
відповідачів, мотивуючи його тим, що
прокладеним надземним способом
газопроводом йому чиняться перешкоди у
праві користування його земельними
ділянками, оскільки він не має
можливості будувати будинок,
відповідний транспорт не може
потрапити на його земельні ділянки
саме через надземний газопровід. Суд
першої інстанції частково задовольнив
вимоги ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до пункту «а» ч.1 ст.91
Земельного кодексу України власники
земельних ділянок зобов'язані
забезпечувати використання їх за
цільовим призначенням.

Цільовим призначенням земельних
ділянок позивача є будівництво,
експлуатація та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. Земельні ділянки не
використовуються ОСОБА_6 за цільовим
призначенням, оскільки облаштування
проїзду до його земельних ділянок зі
сторони пров. Мічуріна є технічно
неможливим, в зв'язку з прокладенням
вздовж межі цих земельних ділянок
газопроводу надземним способом, що
підтверджується і листом проектної
організації, що має дозвіл на
проектування споруд - TOB «Будівельний
континент-2000».

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_4 не бажає вчиняти
дій щодо демонтажу частини належного
йому газопроводу. А побудований
газопровід чинить перешкоди
позивачеві у користуванні ним своїми
земельними ділянками.

Відповідно до п. 4.2. Державних
будівельних норм «Інженерне
обладнання будинків і споруд. Зовнішні
мережі та споруди. Газопостачання.»,
затверджених наказом Державного
будівельного комітету України від 23
квітня 2001 року № 101, зовнішні
газопроводи по території населених
пунктів передбачають, як правило,
підземну прокладкузгідно з вимогами
ДБН 360. Надземна та наземна прокладка
зовнішніх сталевих газопроводів
допускається всередині житлових
кварталів та подвір'їв, на ділянках
траси по вулицях (проїздах) при
неможливості підземної прокладки із-за
насиченості підземними комунікаціями,
наявності скельних ґрунтів, що
виходять на поверхню, а також при
пересіченні газопроводами природних
перешкод (ріки, струмки, яри, балки
тощо). Надземна прокладка зовнішніх
газопроводів повинна погоджуватися з
місцевими органами містобудування та
архітектури.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року,
постановленої за результатом розгляду
справи за позовом ОСОБА_6 до ПАТ
«Київгаз», ТОВ «Іком-Сервіс», третя
особа: ОСОБА_4, про усунення перешкод у
користуванні майном зазначено, що:
«Формально пославшись на те, що
прокладений на поверхні газопровід
відповідає вимогам ДБН, суди не
звернули уваги на те, що п. 4.2 ДБН
В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання
будівель та споруд. Зовнішні мережі та
споруди. Газопостачання» передбачає
прокладання зовнішніх газопроводів на
території населених пунктів під
землею. І лише виключно при
неможливості підземного прокладення
через насиченість підземними
комунікаціями, наявності скельних
грунтів, що виходять на поверхню, а
також при пересіченні газопроводами
природних перепон (ріки, струмки,
урвища, балки тощо) допускається
надземне прокладення зовнішніх
металевих газопроводів. З урахуванням
наведеного суд повинен був установити
наявність зазначених вище виключних
умов для прокладення газопроводу
надземним шляхом. Довести їх наявність
згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України
мають відповідачі, які розробляли та
затверджували відповідну проектну
документацію.»

За висновком ПАТ «Київгаз» від 15 квітня
2009 року демонтаж газопроводу
середнього тиску L-206,4 м., Ш 110, 108, 57 мм., що
прокладений до житлового будинку
АДРЕСА_1, вздовж меж земельних ділянок,
які розташовані у АДРЕСА_2, є технічно
можливим як частково так і повністю з
наступним його прокладенням під землею
або на висоті, необхідній для проїзду
транспорту.

Суду першої інстанції не було надано
доказів, які свідчили пронаявність
наведених в п. 4.2 ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне
обладнання будівель та споруд.
Зовнішні мережі та споруди.
Газопостачання» обставин, які
унеможливлюють прокладення
газопроводу підземним способом. Не
надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

За змістом листа комунального
підприємства «Спеціалізоване
управління протизсувних підземних
робіт» від 20 червня 2013 року № 324-08/497 на
земельних ділянках у АДРЕСА_2 можливо
виконувати будь-які будівельні та
земельні роботи згідно з проектною
документацію розглянутою в цьому
підприємстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Законодавчі обмеження
матеріально-правових способів захисту
цивільного права чи інтересу
підлягають застосуванню з дотриманням
положень статей 55, 124 Конституції
України та статті 13 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, відповідно до яких кожна особа
має право на ефективний засіб
правового захисту, не заборонений
законом.

Оскільки положення Конституції
України та Конвенції мають вищу
юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції
України), а обмеження матеріального
права суперечать цим положенням,
порушення цивільного права чи
цивільного інтересу підлягають
судовому захисту і у спосіб, не
передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК
України, але який є ефективним засобом
захисту, тобто таким, що відповідає
змісту порушеного права, характеру
його порушення та наслідкам,
спричиненим цим порушенням.

Згідно з частинами першою - п'ятою
статті 319 Цивільного кодексу України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Згідно з підпунктом «е» частини першої
статті 91 Земельного кодексу України
власники земельних ділянок зобов'язані
дотримуватися правил добросусідства.

Частина друга статті 152 Земельного
кодексу України встановлює, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Згідно з п.п. 3.1., 3.3., 3.6., 3.9. Правил роботи
з будівництва газопроводів
газорегуляторних пунктів та інших
об'єктів систем газопостачання міст,
селищ і сільських населених пунктів
повинні провадитись згідно з
затвердженим проектом газопостачання
населеного пункту, а також за наявності
організації, на яку покладено
технічний нагляд і приймання робіт, а в
подальшому - і експлуатацію газового
господарства цього населеного пункту.
Проектування систем газопостачання
повинно здійснюватись
спеціалізованими проектними
організаціями (незалежно від форм
власності та відомчої належності), які
мають дозвіл органів
Держнаглядохоронпраці, одержаний в
установленому порядку. Проектна
документація до затвердження
замовником повинна бути погоджена з
підприємством газового господарства
щодо її відповідності виданим
технічним умовам на проектування, а
також повинна пройти експертизу в
експертно-технічних центрах
Держнаглядохоронпраці України
відповідно до чинного законодавства.
Будівництво об'єктів систем
газопостачання повинно здійснюватися
спеціалізованими
будівельно-монтажними організаціями,
які одержали в установленому порядку
дозвіл органів Держнаглядохоронпраці
на виконання робіт із спорудження
систем газопостачання і зареєстровані
в цих органах за місцем виконання
робіт.

З огляду на викладене, суд дійшов
правомірного висновку, що обраний
позивачем спосіб захисту свого
порушеного права користування
земельними ділянками, розташованими у
АДРЕСА_2, є ефективним, ґрунтується на
положеннях чинного законодавства та
внаслідок його застосування не буде
припинено право власності ОСОБА_4 на
газопровід, прокладений до житлового
будинку АДРЕСА_1, чи його частину.

Судом вірнопокладено саме на ОСОБА_6
грошові затрати, пов'язані з демонтажем
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_1 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих у
АДРЕСА_2, та наступним монтажем
газопроводу в цій частині підземним
способом, оскільки питання про
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками ініціюється саме
ОСОБА_6 і саме ОСОБА_6 газопровід,
побудований у відповідності до вимог
закону ще до придбання як позивачем,
так і відповідачем земельних ділянок,
чинить перешкоди у користуванні
земельними ділянками.

Посилання апелянта на ту обставину, що
відповідно до вимог відведення
земельних ділянок по АДРЕСА_2, власники
вказаних земельних ділянок зобов'язані
забезпечити належну експлуатацію
існуючих інженерних мереж, в тому числі
спірного газопроводу, як того вимагає
ст. 10 ЗК України та пункти 25, 26 рішення
Київської міської ради від 27.05.2004 року
№ 279/1489 не свідчить про ухвалення судом
незаконного рішення, оскільки позивач
спірним надземним газопроводом
фактично позбавлений права
користування своїми земельними
ділянками і обраний судом спосіб
захисту його прав не порушує право
власності відповідача ОСОБА_4, оскільки
він як був власником надземного
газопроводу так буде власником і
підземного газопроводу, якщо
відповідними установами і
організаціями будуть надані ОСОБА_6
усі, передбачені законом, дозволи та
погодження щодо будівництва
підземного газопроводу.

Судом зобов'язано ПАТ «Київгаз» на
підставі замовлення ОСОБА_6 за його
рахунок, виготовити, погодити та надати
ОСОБА_6проектну документацію на
газопостачання житлового будинку
АДРЕСА_1, в якій передбачити демонтаж
прокладеного надземним способом до
житлового будинку АДРЕСА_1 газопроводу
в частині, що проходить вздовж межі
земельних ділянок, розташованих у
АДРЕСА_2, а також наступний монтаж
газопроводу в цій частині підземним
способом.

Тобто, суд зобов'язав ПАТ «Київгаз» не
тільки виготовити проектну
документацію, а і отримувати
необхідні погодження та дозволи для
будівництва підземного газопроводу.

Таким чином, якщо таке погодження
будь - яким компетентним органом не
буду надано для будівництва підземного
газопроводу, то відповідно будуть
відсутні підстави як для демонтажу
надземного газопроводу так і для
будівництва підземного газопроводу.

Але, без рішення суду ОСОБА_6
позбавлений можливості вирішити
питання по виготовленню та погодженню
проектної документації щодо демонтажу
газопроводу, будівництву підземного
газопроводу, оскільки у нього відсутня
технічна документація необхідна для
цього. ОСОБА_4 та ПАТ «Київгаз» такої
документації йому не надають.

Колегія суддів не погоджується з
посиланням апелянта на те, що позивачем
порушено позовну давність, оскільки
порушення права власності позивача
носить тривалий характер, і він має
право захищати своє порушене право
власності до його реального захисту.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 23 квітня2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: