Справа №: 671/1192/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року Волочиський
районний суд Хмельницької області в
складі:

головуючого
судді Ніколової С.В.

при секретарі
Хрупайло Т.В.,

з участю
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Волочиську заяву відповідача ОСОБА_1
про перегляд заочного рішення,

встановив:

28 квітня 2014 року Волочиським
районним судом Хмельницької області
ухвалено заочне рішення по цивільній
справі за позовом ПАТ КБ "Надра" до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

05 червня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з заявою про перегляд
зазначеного рішення та його
скасування, посилаючись на те, що суд
увалив заочне рішення при його першій
неявці в судове засідання. Також
посилається на те, що судом не було
враховано обставин, встановлених
постановою Волочиського районного
суду Хмельницької області від 22.10.2012
року про закриття кримінальної справи
відносно нього, ОСОБА_1, за ст.ст. 222 ч. 1,
358 ч. 3, 358 ч. 4 КК України, та звільнення
його від кримінальної
відповідальності внаслідок акту
амністії. Вказує, що при розгляді даної
кримінальної справи судом було
відмовлено в задоволенні цивільного
позову ПАТ КБ "Надра" до нього, ОСОБА_1,
про стягнення 21427,08 доларів США
заборгованості по кредитному договору.
Також посилається на те, що у вказаній
постанові суду було встановлено, що
строк виконання кредитного договору не
настав, а тому вважає, що відсутні
правові підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримує заяву, просить
скасувати заочне рішення Волочиського
районного суду від 28 квітня 2014 року.

Представник ПАТ КБ "Надра" (далі -
Банк) в судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце судового
засідання Банк повідомлений належним
чином.

Заслухавши пояснення
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, вивчивши і
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України, у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК
України, заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи, про
що свідчить наявна в матеріалах справи
розписка від 08.04.2014 року (а.с. 127), а тому,
відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за
письмовою згодою позивача (а.с. 130), суд
28.04.2014 року правомірно ухвалив заочне
рішення у даній справі.

В порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 229 ЦПК
України відповідач, звертаючись до
суду з заявою про перегляд заочного
рішення, не навів обставин, що свідчили
б про поважність причин його неявки в
судове засідання, яке відбулося 28
квітня 2014 року о 15 год. 00 хв.

Посилання відповідача на ч. 3 ст. 61
ЦПК України є безпідставним, оскільки
зі змісту постанови Волочиського
районного суду Хмельницької області
від 22.10.2012 року вбачається, що у
кримінальній справі Банк пред'являв
вимоги до відповідача про стягнення
заборгованості по кредитному договору,
а у даній справі Банк пред'явив вимогу
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, тобто предмет і підстави
позову є іншими.

Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
А відповідно до змісту ст.ст. 12, 33 Закону
України "Про іпотеку" Банк вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. А тому,
посилання відповідача у поданій до
суду заяві на те, що оскільки строк
повного погашення заборгованості має
настати лише у 2017 році, у зв'язку з чим,
на думку відповідача, до настання цього
строку Банк не вправі звертатися до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки, суперечать
наведеним вище положенням закону.

Таким чином, враховуючи те, що,
звертаючись в суд з даною заявою,
ОСОБА_1 не навів доказів на
підтвердження порушення судом норм
процесуального права та доказів, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, суд приходить до
висновку, що підстави для скасування
ухваленого судом заочного рішення
відсутні.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України,
суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Волочиського
районного суду Хмельницької області
від 28 квітня 2014 року залишити без
задоволення.

Заочне рішення Волочиського
районного суду Хмельницької області
від 28 квітня 2014 року може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому ЦПК України. Строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: