Михайлівський районний суд
Справа № 321/878/14-ц
Провадження № 2/321/340/2014
У х в а л а

10 червня 2014 року

смт.
Михайлівка

Михайлівський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Олійника М.Ю.

при
секретарі
Засько О.А.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики.

В судовому засіданні від сторін
надійшла заява про затвердження
мирової угоди та закриття провадження
по справі, а також мирова угода від 10
червня 2014 року. Відповідно до умов
мирової угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3
визнають позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
стягнення боргу в сумі 30 000 грн. на
підставі договору позики від 20 червня
2013 року. З метою погашення боргу,
відповідачі передають, а позивач
приймає у власність житловий будинок №
49 по вул. Космічній в смт. Михайлівка
Михайлівського району Запорізької
області, що належить ОСОБА_2 на праві
приватної власності. Наслідки
затвердження мирової угоди та закриття
провадження у справі сторонам відомі
та зрозумілі у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
письмові матеріали справи, умови
мирової угоди, проходить до висновку
про неможливість визнання вказаної
мирової угоди, враховуючи наступне:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
20 червня 2013 року уклали договір позики,
відповідно до якого позивач передав
відповідачу 30000 грн. з остаточною датою
повернення боргу - 20 січня 2014 року.
Підтвердженням отримання коштів є
розписка, написана власноручно ОСОБА_2
Станом на 20 травня 2014 року сума позики
повернута відповідачем не була. У
зв’язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом про стягнення вказаного
боргу за договором позики.

Таким чином, в даній справі спірними є
правовідносини щодо виконання
зобов’язань за договором позики
грошових коштів.

Частина 1 ст. 1046 ЦК України передбачає,
що за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов’язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

У виниклих між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
правовідносинах предметом позики є
гроші. За таких обставин, у сенсі
положень ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України
ОСОБА_1, передавши у власність ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 30000 грн., вправі, як
позикодавець, вимагати від відповідача
повернення такої ж суми грошових
коштів (суми позики), а останній, як
позичальник, зобов’язаний повернути
отримані в позику грошові кошти (суму
позики).

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов’язків сторін та предмета
позову.

Тобто, мирова угода - це досягнута між
сторонами в ході судового розгляду і
під контролем суду заснована на
взаємних поступках угода, яка по новому
визначає їх суб’єктивні права та
обов’язки. Метою такої угоди є
врегулювання спору між самими
сторонами, а її умови можуть
стосуватися лише прав та обов’язків
сторін та предмету спору. Не може
визнаватися судом мирова угода, в якій
нічого не вирішено про долю заявлених
позивачем вимог і умови якої не
пов’язані зі спірними
правовідносинами, так як така угода не
приведе до усунення конфлікту.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України,
якщо умови мирової угоди суперечать
закону чи порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановляє
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди і продовжує судовий розгляд.

Набуття права власності на нерухоме
майно законодавчо визначене та
врегульоване.

За загальним правилом право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Момент набуття права власності на
майно за договором передбачений ст. 334
ЦК України, відповідно до положень якої
право власності на нерухоме майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає з моменту
нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Таким чином, визнання права власності
на нерухоме майно за договором позики
суперечить нормам ЦК України та
природі договору позики.

Аналізуючи викладене, суд доходить до
висновку, що умови мирової угоди
суперечать закону, а тому відсутні
правові підстави для визнання мирової
угоди.

Крім того, суд звертає увагу, що
сторонам нічого не заважає вирішити
питання про відчуження зазначеного в
мировій угоді нерухомого майна шляхом
укладення нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу цього майна,
який би відповідав вимогам статей 655, 656,
657 ЦК України та був би зареєстрований у
встановленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 175, 209, 210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у визнанні мирової угоди,
укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3
10 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької
області

ОСОБА_4