Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0608/2-1706/06
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Косигіної
Л.М., Якухно О.М.

при секретарі судового Єгоровій В.І.

засідання

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Левківської
сільської ради Житомирського району
про визнання права власності на
спадкове майно

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 19.10.2012
року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до
Левківської сільської ради
Житомирського району про визнання
права власності на спадкове майно. В
обґрунтування позову зазначила, що
після смерті її матері - ОСОБА_5
відкрилась спадщина на майно, в тому
числі і житловий будинок в с.Левків
Житомирського району та приватизовану
земельну ділянку. Нотаріус відмовив у
видачі свідоцтва на вказане спадкове
майно із-за відсутності
правовстановлюючого документу на
будинок та у зв'язку із відсутністю
витягу із Поземельної книги. Оскільки у
інший спосіб вона не може реалізувати
свої спадкові права, просила визнати за
нею право власності на житловий
будинок і земельну ділянку в судовому
порядку.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 19.10.2012 року
позов задоволено. За ОСОБА_2 визнано
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 Житомирського району та
земельну ділянку загальною площею 0,59
га, що розташована в с.Левків.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про
скасування рішення суду в частині
визнання за позивачкою права власності
на земельну ділянку та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні даних вимог. Апелянт
зазначає, що оскаржуваним рішенням у
власність ОСОБА_2 передана частина
земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3
і на якій розташований її житловий
будинок.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла мати позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5
(а.с.7,10), якій на праві власності належав
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.12) та
земельна ділянка загальною площею 0,59
га, яка складається із п'ятьох окремих
ділянок, розташованих на території
Левківської сільської ради (а.с.115).
Вказана земельна ділянка передана у
приватну власність ОСОБА_5 на підставі
рішення виконкому Левківської
сільської ради народних депутатів від
19.05.1995 року для обслуговування жилого
будинку та ведення особистого
підсобного господарства (а.с.114). Право
власності спадкодавця на земельну
ділянку загальною площею 0,59 га
посвідчено Державним актом на право
приватної власності на землю серії IV-ЖТ
№014274, виданим 07.02.1996 року та
зареєстрованим в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №256 (а.с.13,115).

Відповідно до вимог чинного на той час
законодавства діями, що свідчать про
прийняття спадщини є фактичний вступ в
управління або володіння спадковим
майном або подання заяви про прийняття
спадщини до державної нотаріальної
контори /ст.549 ЦК УРСР/.

Спадщину після смерті ОСОБА_5
прийняла у встановленому законом
порядку її дочка - ОСОБА_2, звернувшись
до нотаріальної контори та отримавши
свідоцтво про право на спадщину за
законом на частину спадкового майна
(а.с.89-100).

Постановою №1869/02-31 від 02.08.2012 року
державний нотаріус відмовив у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок АДРЕСА_1
Житомирського району та земельні
ділянки загальною площею 0,59 га,
розташовані в с.Левків, Левківської
сільської ради, Житомирського району у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на
будинок та у зв'язку з відсутністю
витягу із Поземельної книги (а.с.15).

Згідно роз'яснень, які містяться у п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року за №7 „Про
судову практику у справах про
спадкування", відповідно до статті 1225
ЦК України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Оскільки право власності спадкодавця
на спірну земельну ділянку посвідчено
державним актом, який на час ухвалення
оскаржуваного судового рішення є
чинним і ніким не оспорений, тому суд 1-ї
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не свідчать про
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Посилання апелянта, що оскаржуваним
рішенням у власність позивачки була
передана частина земельної ділянки,
яка належить ОСОБА_3, не підтверджені
належними та допустимими доказами. Не
може вважатися таким доказом довідка
Левківської сільської ради від 23.05.2014
року за №204, оскільки вона складена зі
слів ОСОБА_3 та не підтверджена актами
обміру земельних ділянок, планами або
схемами, які би доводили факт
накладення земельних ділянок, які
перебувають у власності або
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Навпаки,
у фактичному користуванні ОСОБА_3
перебуває більша земельна ділянка /0,07
га/ ніж та, що обліковується - 0,02 га
(а.с.119).

Таким чином, під час апеляційного
розгляду справи не було встановлено
фактів порушення особистих прав
ОСОБА_3, які підлягали би захисту шляхом
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 19.10.2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: