Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2485/14
Головуючий у 1-й інстанції: Артемова Л.Г.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової
Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 02 квітня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи - орган опіки та піклування
Пролетарського району м. Донецька,
орган опіки та піклування по
Шевченківському району м. Запоріжжя,
про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначала, що
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем з 30.09.2006 року по 13.04.2010
року. Сторони мають малолітню доньку -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу дитина проживає
разом із нею, участі у вихованні доньки
відповідач не приймає, дитина повністю
знаходиться на її утриманні. ОСОБА_4 не
піклується про фізичний і духовний
розвиток дитини, спілкування уникає, не
цікавиться життям доньки, тобто,
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просила суд позбавити ОСОБА_4
батьківських прав відносно доньки -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд
вірно вирішив питання наявності
обставин, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, суті
правовідносин, що випливають із
встановлених обставин, правильно
застосував правові норми до цих
правовідносин. З дотриманням вимог
ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно
оцінив надані сторонами докази,
виконав вимоги цивільного судочинства
і вирішив справу згідно з законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15
та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно її
утримують, та ін.), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України,
Конвенції про права дитини,
позбавлення батьківських прав - це
спосіб захисту прав та інтересів
дитини. Тому у кожному випадку треба
виявити і оцінити позитивний результат
у долі дитини, який має настати.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони по справі є
батьками малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Після розірвання шлюбу між сторонами
дитина проживає з матір'ю за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 9, 10).

Відповідач мешкає у АДРЕСА_2, позитивно
характеризується за місцем проживання
(а.с. 90).

02.11.2012р. Шевченківським ВДВС
Запорізького МУЮ була винесена
постанова про зупинення виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2-3065, що виданий 24.11.2009р. Пролетарським
районним судом м. Донецьк про стягнення
аліментів з відповідача на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки
відповідно до ухвали Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя боржник
оголошений у розшук (а.с. 12).

Також судом встановлено, що сторони по
справі мають особисті неприязні
стосунки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
достатніх підстав для застосування
такого крайнього заходу впливу як
позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав
не має. Висновки суду є достатньо
обґрунтованими, підтверджені наявними
в матеріалах справи доказами.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду,
матеріали справи та виходячи з
обставин справи, колегія суддів вважає,
що позбавлення батьківських прав
ОСОБА_4 не сприяє позитивному
результату у долі дитини, який мав би
настати після цього, тому погоджується
з висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
про позбавлення відповідача
батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки є
повторенням обставин, якими позивач
обґрунтовувала свої позовні вимоги,
всебічна оцінка яким була дана судом
першої інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновками суду
щодо їх оцінки.

Доводи апеляційної скарги про
порушення норм процесуального права і
неправильне застосування норм
матеріального права не знайшли свого
підтвердження.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2014 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: