АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5914/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року

23 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз"

на заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 13 травня
2014 року по цивільній справа за позовом
публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
примусове виконання обов'язку в натурі
та зобов'язання вчинити певні дії,, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ПАТ "Дніпрогаз" звернулося з
апеляційною скаргою на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 13 травня
2014 року, де ставить питання про його
скасування та ухвалення нового про
задоволення позову, посилаючись на те,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
13 травня 2014 року відмовлено ПАТ
"Дніпрогаз" у задоволенні позовних
вимог.

Як на підстави апеляційної скарги, ПАТ
"Дніпрогаз посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі проживають АДРЕСА_1. ПАТ
"Дніпрогаз" надає відповідачу
житлово-комунальні послуги, що
полягають у постачанні природного газу
за їх місцем проживання. Для здійснення
оплати таких послуг позивачем відкрито
особовий рахунок НОМЕР_1. Однак
відповідачі свої обов'язки щодо оплати
наданих послуг не виконують, рішення
судів щодо стягнення з них
заборгованості не виконують.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, відповідно до
ст.ст. 626, 638, 640 ЦК України, п.п.4,29 Правил
надання населенню послуг з
газопостачання, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№2246 від 09.12.1999 року, ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову у позові, оскільки
суду не надані докази щодо укладення
договору між сторонами. Крім того,
позивачем не надано доказів щодо
неможливості відключення відповідачів
від газопостачання без проникнення до
житлового приміщення.

Приведені в апеляційній скарзі
відповідачем доводи, що суд першої
інстанції не звернув уваги на
правовідносини, які склалися між
сторонами, не можуть бути підставою,
для скасування рішення суду, оскільки
позов є неконкретним, вимоги
стосуються зобов'язань відповідача
виконати умови договору, та не
зазначено саме якого договору, та саме
яких умов договору.

Доводи апелянта, що позивач має право
бути допущеним до житлових та
підсобних приміщень боржника, не
можуть бути підставлю для скасування
рішення суду та задоволення позову в
цій частині, оскільки заявлені позовні
також є неконкретними, так як не
зазначено для якої цілі суд має
зобов'язати відповідача надати доступ
до приміщень.

Посилання апелянта на те, що неможливо
відключення квартири відповідачів від
газопостачання без проникнення до
житлового приміщення, не може бути
прийнято до уваги, оскільки позивач у
відповідності до ст. 10 ЦПК України
повинен був довести за допомогою
належних та допустимих доказів, з
урахуванням положень ст.ст. 57-59 цього ж
Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте будь-які докази, які б
підтверджували неможливість
припинення газопостачання до квартири
відповідачів без проникнення до
житлового приміщення, суду не надані,
тому суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
недоведеність позовних вимог.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Дніпрогаз" -
відхилити.

Заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 13 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: