Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний
суд Закарпатської області

в складі: головуючого -
судді Придачук О.А.

при секретарі
Бомбушкар В.П.

за участю представника
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

представника
відповідачки - ОСОБА_4

прокурора прокуратури м. Ужгорода -
Клименко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгороді
справу за позовом органу опіки та
піклування Ужгородського
міськвиконкому в інтересах ОСОБА_6, до
ОСОБА_3, третя особа - прокуратура м.
Ужгород, про позбавлення батьківських
прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 останньої батьківських прав
відносно її малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Позовні вимоги мотивує тим, що службою
у справах дітей Ужгородської міської
ради, спільно з Ужгородським міським
центром соціальних служб для сім»ї,
дітей та молоді, було здійснено
перевірку умов проживання малолітньої
ОСОБА_6 та складено акт обстеження від
27.05.2013 року, згідно якого умови
проживання малолітньої ОСОБА_6 є
незадовільними, порушені
санітарно-гігієнічні норми, відповідач
на момент обстеження перебувала в
нетверезому стані, в такому ж стані в
кімнаті знаходились сторонні особи,
для дитини не створено жодних умов для
розвитку та виховання. Згідно
розпорядження міського голови № 204 від
27.05.0013 року малолітня ОСОБА_6 була
вилучена із сім»ї та передана в
обласний притулок для дітей в смт.
Батьово. Вказане свідчить про те, що
відповідачка здоров»ям, фізичним та
духовним розвитком дитини не
займається, злісно ухиляється від
належного виконання своїх
батьківських обов»язків, що спричинило
до того, що малолітня ОСОБА_6 опинилась
в умовах які були загрозливими для її
життя і здоров»я. Неодноразові спроби
залучити до виховання матір
малолітньої результату не дали, мати не
бажає приймати участі у вихованні
дитини, не цікавиться її життям та
здоров»ям.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 змінила позовні вимоги
та просила суд відібрати від
відповідачки її малолітню доньку без
позбавлення її батьківських прав,
передавши ОСОБА_6 органу опіки та
піклування Ужгородського
міськвиконкому, та стягнути з
відповідачки аліменти на утримання
малолітньої доньки в розмірі не менше
30% прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому
засіданні, що відбулося 13.05.2014 року,
змінений позов підтримав, уточнив
такий в частині стягнення аліментів, та
остаточно просив суд: відібрати від
відповідачки її малолітню доньку без
позбавлення її батьківських прав,
передавши ОСОБА_6 органу опіки та
піклування Ужгородського
міськвиконкому, та стягнути з
відповідачки аліменти на утримання
малолітньої доньки в розмірі 385 гривень
щомісячно.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позову заперечила,
пояснила, що в неї були тимчасові
труднощі в житті, але вона їх подолала,
на даний час докладає зусиль для свого
працевлаштування а також для
забезпечення малолітній доньці
належних умов для проживання, спиртним
не зловживає. Додала, що на час
відібрання дитини така перебувала у
свого батька у зв»язку з тим, що ОСОБА_3
хворіла. Також ОСОБА_3 зазначила, що
любить свою доньку і бажає її
виховувати.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти
задоволення зміненого позову
заперечив пояснив, що його
довірителька бажає виховувати доньку.
Додав до підстави визначені ст. ст. 164,170
СК України відсутні.

У судовому засіданні прокурор
прокуратури м. Ужгорода Клименко І.М.
змінені позовні вимоги підтримала та
просила суд відібрати від відповідачки
її малолітню доньку без позбавлення її
батьківських прав, передавши ОСОБА_6
органу опіки та піклування
Ужгородського міськвиконкому, та
стягнути з відповідачки аліменти на
утримання малолітньої доньки в розмірі
385 гривень щомісячно.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
відповідача, прокурора прокуратури м.
Ужгорода, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що змінені
позовні вимоги підлягають до
задоволення.

При цьому суд виходить із
наступного.

В судовому засіданні встановлено,
що малолітня ОСОБА_6 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, виданого 13 серпня 2008 року
міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області.

Мати дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, відомості
про батька дитини вказані згідно ч.1 ст.
135 Сімейного кодексу України.

По справі встановлено, що 22.05.2013 року
директор ЗОШ I-III ст. № 8 м. Ужгорода
звернуся з листом до начальника служби
у справах дітей Ужгородської міської
ради, начальника ВКАМСД Ужгородського
МУ УМСД України в Закарпатській
області, начальника управління освіти
Ужгородської міської ради в якому
повідомив, що батьки учениці ОСОБА_6 не
займаються вихованням дитини, схильні
до вживання алкоголю, ведуть
аморальний спосіб життя, були випадки
коли дитина вечеряла і ночувала у
сусідів.

Службою у справах дітей Ужгородської
міської ради, спільно з Ужгородським
міським центром соціальних служб для
сім»ї, дітей та молоді, було здійснено
перевірку умов проживання малолітньої
ОСОБА_6 та складено акт обстеження умов
проживання від 27.05.2013 року, згідно якого
умови проживання малолітньої ОСОБА_6
незадовільні, порушено санітарні
умови, мати дитини на момент обстеження
перебувала в нетверезому стані, в
кімнаті також перебували сторонні
особи, умови для розвитку і виховання
дитини не створені.

В акті вказується, що комісія, що
проводила обстеження вважає за
необхідне вилучити малолітню ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 із сім»ї та влаштувати в
притулок для дітей.

Згідно розпорядження міського голови
№ 204 від 27.05.2013 року малолітня ОСОБА_6
була вилучена із сім»ї та згідно акту
про передачу дитини 27.05.2013 року о 18 год.
00 хв. передана в обласний притулок смт.
Батьова.

Відповідно до ст. 170 СК України суд може
постановити рішення про відібрання
дитини від батьків або одного з них, не
позбавляючи їх батьківських прав, у
випадках передбачених пунктами 2-5 ч.1
ст. 164 цього Кодексу, а також в інших
випадках, якщо залишення дитини у них є
небезпечним для її життя, здоров»я і
морального виховання. У цьому разі
дитина передається другому з батьків,
бабі, дідові, іншим родичам - за їх
бажанням або органові опіки та
піклування.

По справі встановлено, що ОСОБА_3
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов»язків, здоров»ям,
фізичним та духовним розвитком дитини
не займається, ухиляючись тим самим від
виконання передбачених ст. 150 СК
України обов'язків по піклуванню над
своїми дітьми, утриманню та вихованню
останніх. Для дитини не створено умов
для розвитку та морального виховання.

Згідно довідки завідувача притулком
для дітей в смт. Батьово малолітня
ОСОБА_6 з 27.05.2013 року по 23.08.2013 року
перебувала у вказаному притулку для
дітей і за період перебування дитини у
даному притулку мати відвідувала
дитину 16.06.2013 р., 20.06.2013 р., 14.07.2013 р., 21.07.2013
р., 28.07.2013 р., 12.08.2013 р., 12.09.2013 р.

Як вбачається з довідки № 01-11/57 від
13.03.2014 року наданої Закарпатським
центром соціально - психологічної
реабілітації дітей за час перебування
малолітньої ОСОБА_6 у вказаному закладі
мати відвідувала її: 01.09.2013 р., 06.10.2013 р.,
17.10.2013 р., 05.11.2013 р., 20.11.2013 р., 19.12.2013 р.

Згідно довідки Закарпатського центру
соціально-психологічної реабілітації
№ 01-24/80 від 15.04.2014 р. із січня 2014 року
ОСОБА_3 доньку не відвідувала.

Як вбачається з висновку органу опіки і
піклування Ужгородського
міськвиконкому від 07.08.2013 року № 328,
мати дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
ОСОБА_3 злісно ухиляється від належного
виконання своїх батьківських
обов»язків, здоров»ям, фізичним та
духовним розвитком дитини не
цікавиться, схильна до вживання
алкоголю, в результаті чого дитина
опинилася в умовах які були
загрозливими для її життя та здоров»я.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30
березня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» (із змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
грудня 2008 року № 20), ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 не піклувалася про фізичний та
духовний розвиток, навчання,
підготовку до самостійного життя своєї
малолітньої доньки ОСОБА_6 в
результаті чого згідно з
розпорядженням міського голови № 204
від 27.05.2013 року дитина була вилучена із
сім»ї та передана у притулок для дітей
в смт. Батьово.

В судовому засіданні відповідачка
пояснила, що бажає піклуватися про свою
малолітню доньку, дбати про її фізичний
та духовний розвиток. За дорученням
суду 14 квітня 2014 року було проведено
акт обстеження умов проживання ОСОБА_3,
згідно якого в квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, яка складається з однієї
кімнати площею 11,5 кв.м. проживають
ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_7. З умов створених для
виховання та розвитку дитини вказано,
що є спальне місце для дитини - тахта
(матрац)

Згідно довідки Закарпатського
обласного наркологічного диспансеру
від 14.03.2014 року ОСОБА_3 під диспансерним
наглядом не перебуває.

Суд розцінює вищенаведені фактори як
ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх
батьківських обов'язків і вважає що
залишення дитини в таких умовах є
небезпечним для її життя, здоров»я і
морального виховання.

Разом з тим, згідно із ч.4 ст. 170 СК
України при задоволенні позову про
відібрання дитини від матері, батька
без позбавлення їх батьківських прав
суд вирішує питання про стягнення з них
аліментів на дитину.

Враховуючи наведене, суд вважає, що з
ОСОБА_3 слід стягнути аліменти на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 385
гривень щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

Зважаючи на викладене суд приходить до
переконання, що позов підлягає до
задоволення.

При цьому суд вважає за необхідне
роз»яснити ОСОБА_3, що згідно ч.3 ст. 170 СК
України якщо відпадуть причини, які
перешкоджали належному вихованню
дитини її батьками, суд за заявою
батьків може постановити рішення про
повернення їм дитини.

Керуючись ст. ст. 15, 57-60, 63, 64, 208, 209,
294 ЦПК України, ст. 164 ч. 1 п. 2, ст. 170 СК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Відібрати від ОСОБА_3, мешканки АДРЕСА_1
малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без
позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав,
та передати її органу опіки та
піклування Ужгородського
міськвиконкому.

Стягнути з ОСОБА_3 на утримання
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі - 385,00 гривень
щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 243,60
грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Придачук О.А.