АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/1105/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Ярмолюка О.І.,

суддів: Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю:
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22-ц/792/1105/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 28
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення коштів. В обґрунтування
позовних вимог вказала, що 26.11.1994 року
вони з відповідачем зареєстрували
шлюб, який 12.05.2010 року було розірвано. 12
листопада 2010 року між сторонами був
укладений договір про поділ майна
подружжя, за умовами якого ОСОБА_3 набув
право власності на земельну ділянку,
площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_2, вартістю 57370
грн., а ОСОБА_1 набула право власності на
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 71327 грн.

Під час шлюбу, як вказує позивач, ними
було придбано, але не поділено наступне
майно: квартира АДРЕСА_3, вартістю 348450
грн.; майно згідно зі списком на суму
662200 грн.; кредитні кошти, які ОСОБА_1
отримала за кредитним договором №
014/1721/2/13169 від 08.04.2008 року у ВАТ "Ерсте
Банк" в сумі 80000 дол. США, зі сплатою 12 %
річних із строком повернення до 07.04.2025
року - для придбання трикімнатної
квартири по вул.

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції -
Демінська А.А. Справа
№ 22-ц/792/1105/14

Доповідач -Власенко О.В.
Категорія
№ 46

АДРЕСА_4. В якості забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором був укладений
іпотечний договір, за яким сторони
передали банку в іпотеку квартиру по
АДРЕСА_4, заставною ціною 523759 грн.
Кредитні кошти повертались ними
щомісячно за спільні кошти подружжя до
квітня 2009 року. Надалі погашення
кредиту відбувалось за рахунок власних
коштів позивача в розмірі 66630,73 дол. США
(532366 грн. 21 коп.). Таким чином, ОСОБА_1
просила стягнути з відповідача на свою
користь 1/2 частину коштів внесених нею
Банку на повернення кредиту в період з
01.04.2009 року по 26.03.2012 року в розмірі 33315,36
дол. США, що еквівалентно 266189 грн. 73 коп.

Крім цього, позивач просила стягнути з
ОСОБА_3 1/2 частину коштів, внесених нею
АКІБ "УкрСиббанк" на погашення кредиту
в розмірі 15564 дол. США, що еквівалентно
124356,36 грн. Вказала, що 06.04.2007 року за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 вона отримала в
акціонерного комерційного
інноваційного банку "УкрСиббанк"
кредит в сумі 31128 дол. США зі сплатою 12,5 %
річних зі строком повернення до 04.04.2014
року для придбання автомобіля "Mercedes Benz",
А-170 2007 року випуску. Відповідач
виступив поручителем за цим договором.
Погашення кредиту відбувалось за
рахунок особистих коштів ОСОБА_1, а тому
вона вважає, що з відповідача підлягає
стягненню 1/2 частина коштів понесених
нею на погашення кредиту. Крім цього,
позивач просила стягнути з ОСОБА_3 174225
грн. - половину вартості квартири
АДРЕСА_3 та 331100 грн. - 1/2 вартості
спільного майна. Уточнивши позовні
вимоги, ОСОБА_1 просила стягнути з
відповідача 1/2 частину коштів, внесених
ВАТ "Ерсте Банк" в розмірі 33315,36 дол. США,
що еквівалентно 323139 грн.; 1/2 частину
коштів, внесених нею на погашення
кредиту АКІБ "УкрСиббанк" в розмірі 15564
дол. США - 150951,46 грн.; 174225 грн. - половину
вартості квартири АДРЕСА_3, як спільної
власності подружжя.

Ухвалою суду від 26 березня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в
частині вимог про розподіл спільного
майна згідно з переліком на суму 662200
грн. та стягнення половини його
вартості на суму 331100 - залишено без
розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 28
березня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію належної їй 1/2
частки у спільному майні подружжя -
квартирі АДРЕСА_3 - в сумі 174225 грн.,
залишивши право власності на всю
вказану квартиру за ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 924 грн. 70 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому просить скасувати його в
частині стягнення з нього на користь
ОСОБА_1 половини вартості квартири
АДРЕСА_3 в сумі 174225 грн. і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_1

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК
України, рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов`язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Судом вірно встановлені фактичні
обставини справи, дана їм правильна
оцінка, а його висновки узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
закону.

Встановлено, що з 26.11.1994 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який 12.11.2010 року було розірвано, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.4).

Встановлено також, що під час
перебування у шлюбі, а саме: 22.09.2006 року,
відповідач ОСОБА_3 придбав квартиру
АДРЕСА_3, що підтверджується договором
купівлі - продажу від 22.09.2006 року (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям під час шлюбу
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено,
що у разі поділу майна, що є об`єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України
майно, що є об`єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК. Вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Доводи апеляційної скарги, про те, що
під час поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя потрібна обов'язкова згода
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим з подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду є безпідставними та не
відповідають обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві
просила стягнути з відповідача її долю
у грошовому еквіваленті із спільної
власності, а тому обов`язкова згода
другого із подружжя в цьому випадку
законом не передбачена.

Оцінюючи викладені обставини в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
давши належну оцінку зібраним по
справі доказам, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню, оскільки щодо квартири
АДРЕСА_3 позивачкою обрано належний
спосіб захисту, і оскільки
відповідачем не доведено належними та
допустимими доказами, що вказана
квартира була придбана не подружжям, а
ОСОБА_3, - договір купівлі - продажу
квартири на час розгляду справи є
дійсним, ніким оспорений, скасований та
розірваний не був, - вказана квартира
може бути предметом поділу у даній
справі, як спільне майно подружжя. Крім
цього, сторони в судовому засіданні
погодили вартість квартири АДРЕСА_3, -
348450 грн., таким чином 1/2 частина від цієї
суми становить 174225 грн., і вказана сума
коштів підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки в
якості грошової компенсації належної
їй 1/2 частини у зазначеному спільному
майні подружжя, залишивши при цьому
право власності на вказану квартиру за
відповідачем.

Виходячи з вищенаведеного, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 не містять
посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

В іншій частині судове рішення не
оскаржується, скарга таких доводів не
містить, а тому вони не переглядаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 28
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду О.В.
Власенко