АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/ 790 / 3663/14
Доповідач Кукліна Н.О.
Справа №642/474/13-ц
Головуючий 1 інстанції Бородіна
Категорія: відшкодування шкоди
15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
Головуючого Кукліної Н.О.
секретарі Каплоух Н.Б.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом прокурора Ленінського
району м. Харкова в інтересах ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,
заподіяної злочином,
по апеляційній скарзі ОСОБА_3
на ухвалу Ленінського районного
суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року
У січні 2013 прокурор Ленінського
району м. Харкова звернувся до суду з
позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, заподіяної
злочином. В обгрунтування вимог
вказував, що 25 березня 2007 року ОСОБА_4
близько 6 год 00 хв. на перехресті вул.
Полтавський шлях та вул.
Красноармійська у м. Харкові,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння , не впорався з керуванням
транспорного засобу - автомобілю
«Опель-Вектра» та допустив зіткнення
із трьома автомобілями, в тому числі
автомобілем «Фонд-транзит», що
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності. Вина ОСОБА_4 доведена
постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 29 липня 2011 року , якою
ОСОБА_4 звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочинів,
передбачених ч.1 ст. 135, ч.1 ст. 286 КК
України, кримінальну справу закрито у
звязку із спливом строку давності
притягнення до кримінальної
відповідальності В серпні 2013 року
прокурор збільшив позовні вимоги та
просив на користь ОСОБА_3 стягнути з
вартості пошкодженого автомобілю,
визначеного судовим екпертом станом на
25 червня 2013 року.
ОСОБА_3 неодноразово намагався
уточнити, доповнити та збільшити
заявлені прокурором позовні вимоги.
Ухвалою Ленінського районного
суду м. Харкова від 22 серпня 2013 року
відмовлено у прийнятті позовної заяви
ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про відшкодування
шкоди, заподіяної злочином. Зазначена
ухвала сторонами не оскаржена.

19.09.2013 року ОСОБА_3 подав до суду
позовну заяву, в якій він просив
залучити до участі у справі в якості
відповідачів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та
стягнути з відповідачів в рівних
частках матеріальну шкоду, в тому
числі витрати по відновленню
автомобіля, витрати на лікування онуки,
мінімальну заробітну плату на усіх
потерпілих від ДТП за весь час після
ДТП, витрати на поштову кореспонденцію,
всього на суму 1 051792 грн. та моральну
шкоду у розмірі 500 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року,
залишеної без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 11 грудня 2013 року, позовну заяву
ОСОБА_3 повернуто позивачу.( а.с. 175 т.3)

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 14 листопада 2013 року
, залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 11 грудня 2013 року , позовні вимоги
прокурора Ленінського району м.
Харкова в інтересах ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування майнової шкоди
грошові кошти у розмірі 28737 грн., в
рахунок відшкодування витрат на
проведення судової авто товарознавчої
експертизи грошові кошти у розмірі 710
грн. 50 коп.. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
державного бюджету судові витрати у
розмірі 287 грн. 37 коп. ( а.с. 111-113 т.2)

03 квітня 2014 року ОСОБА_3 до суду
першої інстанції подано заяву про
ухвалення додаткового рішення про
притягнення відповідача ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, батьків відповідача ОСОБА_4, до
цивільної відповідальності та
стягнення з них подвійної суми у
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 58895 грн. в рівних частках,
стягнення подвійної моральної шкоди в
розмірі 529 080 гн. Всього просив стягнути
в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 у відшкодування шкоди 1 118 340, 583
грн. ( а.с. 240-246 т.3)

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року в
ухваленні додаткового рішення за
заявою ОСОБА_3 відмовлено.( а.с. 286 т.3)

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставиться питання про скасування
ухвали суду першої інстанції та
направленні справи для розгляду в суд
першої інстанції. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги
зазначається, що прокурором
пред'явлено вимогу лише до ОСОБА_4 в
порядку ст. 45 ЦПК України. Позивачем
ОСОБА_3 до суду першої інстанції подано
уточнення до позову прокурора про
притягнення в якості відповідачів
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, власників
автомобілю, яким керував їх син ОСОБА_4
у нетверезому стані, та стягненні з них
в рівних частках матеріальної та
моральної шкоди. Проте по цим
доповненим позовним вимагам суд першої
інстанції рішення не ухвалював і
безпідставно відмовив в постановленні
додаткового рішення.

Колегія суддів заслухавши
доповідь судді-доповідача, вислухавши
пояснення позивача , обговоривши
наведені в скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи
знаходить апеляційну скаргу не
підлягаючою задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо стосовно якої - небудь
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давались пояснення, не
ухвалено рішення . Суд ухвалює
додаткове рішення після розгляду
питання у судовому засіданні з
повідомленням осіб. Їх присутність не є
обов'язковою. Про відмову в ухваленні
додаткового рішення суд постановляє
ухвалу.

Згідно до змісту позовної заяви та
повного рішення , суд першої інстанції
вирішував вимогу прокурора про
стягнення на користь потерпілого від
злочину у відшкодування матеріальної
шкоди, завданої пошкодженням належного
ОСОБА_11 автомобіля, в розмірі вартості
транспортного засобу виходячи з
ринкових цін в сумі 28737 грн. Рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова
від 14 листопада 2013 року стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 у
відшкодування майнової шкоди 28737 грн.
Рішення набрало законної сили.

В заяві ОСОБА_3 ставиться питання
про ухвалення додаткового рішення про
притягнення відповідача ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 до цивільної відповідальності
та стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 у відшкодування матеріальної
шкоди , моральної шкоди в рівних
частках 1 118 340, 583 грн. ( а.с.240-245 т.3)

Відмовляючи у задоволенні заяви
про ухвалення додаткового рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення судом ухвалено у межах
позовної вимоги прокурора,
пред'явленого в інтересах ОСОБА_12 , з
приводу якої сторонами подавалися
докази і давалися пояснення.

Висновок суду першої інстанції про
те, що чинним законодавством не
передбачено ухвалення додаткового
рішення в частині позову, який не був
предметом розгляду суду, доводами
апеляційної скарги не спростовується.

Твердження ОСОБА_11 про прийняття в
провадження суду першої інстанції
поданих ним позовних вимог про
збільшення розміру відшкодування
матеріальної шкоди , моральної шкоди та
присудження до стягнення збільшеної
грошової суми з відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріалами справи
не підтверджуються.

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, визнає , що
ухвала судом першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
закону , що відповідно до ч.1 п.1 ст. 312 ЦПК
України є підставою для відхилення
апеляційної скарги .

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 312 ч.1 п.1, 313,
317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду
м. Харкова від 14 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий

Судді