Справа № 2-2438/14
(№ 760/4242/14-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді
Бобровник О. В.

при секретарі:
Волковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ «Брокбізнесбанк», Кабінету
міністрів України, треті особи:
Національний банк України, Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб,
Уповноважена особа на здійснення
тимчасової адміністрації ПАТ
«Брокбізнесбанк» Куренний Олександр
Вікторович - про стягнення грошових
коштів за договором банківського
рахунку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк», Кабінету міністрів
України, треті особи: Національний банк
України, Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб, Уповноважена особа на
здійснення тимчасової адміністрації
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» Куренний Олександр
Вікторович - про стягнення грошових
коштів за договором банківського
рахунку.

Позивач при зверненні до суду мотивує
свої вимоги тим, що 10 лютого 2014 року за
взаємною згодою сторін договір №
D-150507887 «про відкриття та
обслуговування поточного рахунку з
оформленням платіжної картки» було
розірвано, шляхом прийняття банком до
виконання платіжного доручення №1 від
10. 02. 2014 року про перерахування грошових
коштів в розмірі 350529.00 на поточний
рахунок позивача відкритий в
Державному Експортно-імпортному банку
України.

Проте, грошові кошти за платіжним
дорученням перераховані не були, про що
позивач неодноразово повідомляла НБУ.

На думку позивача, Держава
Україна в особі КМ України має бути
визнана солідарним боржником по
зобов'язанням ПАТ «Брокбізнесбанк» на
підставі закону, частини 1 ст. 353
Цивільного кодексу України та статті 41
Конституції України, та на підставі
договору оскільки Кабінет міністрів
України добровільно взяв на себе
зобов'язання та гарантії по вкладам
перед юридичними та фізичними особами -
вкладниками та клієнтами банків, в тому
числі ПАТ «Брокбізнесбанк», про що
публічно було оголошено
прем'єр-міністром України Яценюком А. П.

В зв'язку із зазначеним позивач
просила суд стягнути солідарно з ПАТ
«Брокбізнесбанк» та Кабінету
Міністрів України на свою користь
грошові кошти в розмірі 350529,00 доларів.

В судовому засіданні позивач та
її представник позов підтримали та
просили про задоволення позову.

Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечував посилаючись на
неможливість його виконання через
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, встановлений законом та
введенням тимчасової адміністрації в
банк, де з 3 березня 2014 року розпочато
процедуру виведення фінансової
установи з ринку. В зв'язку із
зазначеним представник відповідача
просив суд відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Представник Кабінету Міністрів
України в судовому засіданні щодо
позовних вимог в частині солідарної
відповідальності КМ України у випадку
розірвання договору банківського
рахунку зазначав, що КМ добровільно не
брав на себе ніяких додаткових
зобов'язань в контексті і не може нести
відповідальність по борговим
зобов'язанням ПАТ «Брокбізнесбанк»,
оскільки оспорюваного договору з
позивачем не укладав, а заява Яценюка А.
П. перед засобами масової інформації
не є тим фактором, який є підставою для
взяття зобов'язань комерційного банку
та КМ України. В зв'язку із зазначеним
представник відповідача просив суд в
частині заявлених вимог до держави в
особі Кабінету Міністрів України
відмовити.

Третя особа: Національний банк України
в судове засідання свого представника
не направили, заздалегідь надавши до
суду заяву про розгляд справи у
відсутність представника третьої
особи.

Представник Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, надавши до суду письмові
пояснення, які містяться в матеріалах
справи, відповідно до яких просив
відмовити в задоволенні позову.

Третя особа: Уповноважена особа на
здійснення тимчасової адміністрації
ПАТ «Брокбізнесбанк» Куренний О. В. в
судове засідання не з'явився, свого
представника до суду не направив, про
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін
присутніх в судовому засіданні,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в справі, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 08 липня 2013 року
між позивачем та ПАТ «Брокбізнесбанк»
було укладено договір № D-150507887 «про
відкриття та обслуговування поточного
рахунку з оформленням платіжної
картки», відповідно до умов якого
банком було відкрито поточний рахунок
НОМЕР_1, на який 10 лютого 2014 року з
депозитного рахунку позивача надійшло
350 528.63 долара США, а всього було
доступно до використання 350 529.06 доларів
США.

Того ж дня, за взаємною згодою сторін
договір № D-150507887 «про відкриття та
обслуговування поточного рахунку з
оформленням платіжної картки» було
розірвано, шляхом прийняття банком до
виконання платіжного доручення №1 від
10. 02. 2014 року про перерахування грошових
коштів в розмірі 350529.00 доларів США на
поточний рахунок позивача відкритий в
Державному Експортно-імпортному банку
України.

Проте, платіжне доручення №1 від 10
лютого 2014 року виконане не було, про що
позивач тричі (14 та 17 лютого
телеграмами, а 26 лютого 2014 року листом)
повідомляла керівництво банку та НБУ.

13 лютого НБУ надав ПАТ
«Брокбізнесбанк» рефінансування в
розмірі 1 міліарда гривень, а загалом
схвалив надання стабілізаційного
кредиту в розмірі 2 млрд. гривень. 28
лютого 2014 року на спільній
прес-конференції Голови НБУ С. Кубіва
та Премєр-міністра України А. Яценюка,
де останній заявив « … хотів би від
імені Уряду України заявити …. будь-які
вклади ми повернемо, як ми повернули в
2004 році….».

Ввечері того ж дня була прийнята
Постанова Правління Національного
банку України №107 «Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до категорії
неплатоспроможних», а Фондом
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення № 9 щодо
запровадження тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічне
акціонерне товариство
«Брокбізнесбанк».

03 березня 2014 року уповноважена особа
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб - О. В. Курінний приступив до
виконання обов'язків тимчасового
адміністратора, після чого доступ до
банку був обмежений, а розрахункові
документи банком не приймалися.

З тексту позовної заяви та
додаткових доводів до позовної заяви,
пояснень представника позивача, інших
письмових доказів, які наявні в
матеріалах справи досліджених в
судовому засіданні підтверджується, що
обставини, на які посилається позивач
мали місце, що не оспорюється
представниками відповідачів та
представником третьої особи - Фондом
гарантування вкладів фізичних осіб
України.

В ході розгляду справи також було
встановлено, що ліцензії Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» з боку Національного
банку не відзивалися, а тому банк
залишається діючою фінансовою
установою, де до тимчасового
адміністратора передані всі
повноваження щодо поточного
керівництва банком.

На момент судового розгляду нормативні
акти - Постанова Правління
Національного банку України №107 від 28.
02. 2014року «Про віднесення Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до категорії
неплатоспроможних», та рішення № 9
від 28. 02. 2014 року Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб щодо
запровадження тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічне
акціонерне товариство
«Брокбізнесбанк» державну реєстрацію
в міністерстві юстиції не проходили.

Нормативно-правові акти
Національного банку видаються у формі
постанов Правління Національного
банку, і також інструкцій, положень,
правил, що затверджуються постановами
Правління Національного банку.

Вони не можуть суперечити законам
України та іншим законодавчим актам
України і не мають зворотної сили, крім
випадків, коли вони згідно з законом
пом'якшують або скасовують
відповідальність.

Нормативно-правові акти
Національного банку підлягають
обов'язковій державній реєстрації в
Міністерстві юстиції України та
набирають чинності відповідно до
законодавства України.

Міністерство юстиції України
здійснює державну реєстрацію
нормативно-правових актів, які
видаються міністерствами, іншими
центральними органами виконавчої
влади, органами господарського
управління та контролю і які зачіпають
права, свободи й законні інтереси
громадян або мають міжвідомчий
характер (статті 1 та 2 Указу Президента
України від 03. 10. 1992 pоку N 493 "Про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади").

Виходячи з поданої позовної
заяви, заперечень відповідачів,
прийняття Постанови Правління
Національного банку України №107 від 28.
02. 2014року «Про віднесення Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до категорії
неплатоспроможних», та рішення № 9
від 28. 02. 2014 року Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб щодо
запровадження тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічне
акціонерне товариство
«Брокбізнесбанк» безпосередньо
зачіпають права та законні інтереси
широкого кола осіб - вкладників,
клієнтів та кредиторів цієї фінансової
установи, а тому мали пройти державну
реєстрацію у встановленому законом
порядку.

Оскільки Закон визначає чіткий
порядок набрання чинності
нормативно-правовими актами
Національного ганку України, через 10
днів після їх державної реєстрації в
Міністерстві юстиції України, то
відсутність відповідної реєстрації
означає те, що зазначені
нормативно-правові акти не набрали
чинності в установленому
законодавством порядку та не можуть
застосовуватися для регулювання
правовідносин.

Суд критично ставиться до доводів
представників відповідачів та
третьої особи - Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб стосовно
поширення обмежень які можуть
застосовуватися відповідно до ст. 36
Закону України «Фонд гарантування
вкладів» щодо задоволення вимог
вкладників та кредиторів, на
правовідносини між позивачем та ПАТ
«Брокбізнесбанк» та неможливості
повернення коштів позивачу на її
вимогу, виходячи з наступного.

Основними умовами договору
банківського рахунку відповідно до ст.
ст. 1066, 1068, 1075 ЦК України є збереження
та безперешкодний доступ клієнта до
грошових коштів. Грошові кошти, які
знаходяться на банківському рахунку,
на відміну від договору банківського
вкладу (депозиту) не передаються банку
у строкове, платне користування, а на
весь період дії договору залишається
власністю Клієнта, і право клієнта на
розпорядження належним йому майном не
підлягають обмеженню, окрім випадків
передбачених законом або договором.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності.

Право приватної власності є
непорушним.

Примусове відчуження об'єктів права
приватної власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності, на підставі і
в порядку, встановлених законом, та за
умови попереднього і повного
відшкодування їх вартості.

Згідно ч. 1, 6 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Держава не
втручається у здійснення власником
права власності.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вирішуючи позовні вимоги в
частині повернення грошових коштів
позивачу та враховуючи вимогу щодо
солідарного стягнення цієї суми з
держави в особі КМ України як
солідарного боржника, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст.. 541 Цивільного кодексу
України солідарний обов'язок виникає у
випадках, встановлених договором або
законом.

Так, в ході прес-конференції Уряд,
в особі Арсенія Яценюка, дав публічну
обіцянку та гарантії повернення
будь-яких вкладів, що зокрема
стосується і грошових коштів -
вкладників (клієнтів) ПАТ
«Брокбізнесбанк».

Про це свідчить пряма мова Голови
Уряду.

Зазначена обіцянка є одностороннім
правочином з боку Уряду, здійсненим в
порядку ст. 202 ЦК України за змістом, та
публічним договором за формою
відповідно до ст.. 633 ЦК України.

Відповідно ст. ст. 2,4, п.28, ст. 7
Закону України «Про Національний банк
України» Національний Банк України - є
особливим центральним органом
державного управління, на який
покладено функцію банківського
нагляду, яка полягає у системі
контролю та активних впорядкованих дій
Національного банку України,
спрямованих на забезпечення
дотримання банками та іншими особами,
стосовно яких Національний банк
України здійснює наглядову діяльність
законодавства України і встановлених
нормативів, з метою забезпечення
стабільності банківської системи та
захисту інтересів вкладників та
кредиторів банку. Одночасно
Національний банк не відповідає за
зобов'язаннями органів державної
влади, та за зобов'язаннями інших
банків України

Кабінет міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, якому надані всі повноваження на
представництво інтересів держави в
стосунках з усіма суб'єктами, в тому
числі в судах загальної юрисдикції та
Європейському суді з прав людини.

Зазначені правовідносини регулюються
наступними нормами права - ст. ст. 113-120
Конституції України, та Законом
України «Про Кабінет Міністрів
України».

Вбачається, що ПАТ «Брокбізнесбанк»
без будь-яких законних підстав
позбавив позивача права вільно
володіти, користуватися і
розпоряджатися належними йому
грошовими коштами.

Уповноважений спеціальний державний
орган на здійснення нагляду за
діяльністю банків - Національний банк,
будучи тричі повідомлений про значне
відхилення від нормативів щодо
проведення платежів з боку ПАТ
«Брокбізнесбанк», не вжив необхідних
заходів впливу щодо захисту законних
прав та інтересів позивача.

Таким чином держава в особі
Національного Банку України, своєю
бездіяльністю і всупереч покладеним на
неї функціям прийняла та схвалила
незаконне та антиконституційне
позбавлення позивача права власності
на грошові кошти.

Проте, оскільки НБУ законодавчо не несе
відповідальності за зобов'язаннями
інших банків, та не може виступати
відповідачем по зобов'язаннях держави,
то таким відповідачем має бути держава
в особі Кабінету міністрів України.

Уряд та НБУ свідомо, через суспільну
загрозу, зупинили вже узгоджене
надання рефінансування ПАТ
«Брокбізнесбанк» в розмірі другої
частини допомоги з 2 млрд.. грн.
Суспільна загроза, зі слів Арсенія
Яценюка полягає в тому, «що зараз
рефінансування комерційних банків в
національній грошовій одиниці - буде
означати тиск на валютний ринок і це
дасть можливість також валютним
спекулянтам додатково грати на
міжбанківській валютній біржі, але цей
період часу пройде і після
стабілізації ситуації нам».

Таким чином, Держава ще раз підтвердила
надзвичайний суспільний інтерес в
блокуванні подальшого рефінансування
банку та коштів клієнтів в ПАТ
«Брокбізнесбанк», та навмисний
характер дій, з боку Уряду та НБУ.

Такий характер дій з боку держави
є можливим, він передбачений
Конституцією України, зокрема ст. 41,
однак така можливість є законною за
умови обов'язку держави повністю
відшкодувати вартість примусово
відчуженого майна на користь третіх
осіб.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Виходячи зі змісту публічної
заяви А. Яценюка, гарантії КМ України
поширюються на зобов'язання ПАТ
«Брокбізнесбанк» перед вкладниками
юридичними та фізичними особами та
клієнтами банку, кошти яких
зберігаються на поточних рахунках.

Таким чином, Держава в особі КМ
України на підставі закону та договору
має нести солідарну відповідальність
разом з Публічним акціонерним
товариством «Брокбізнесбанк» перед
позивачем.

Статтею 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

З огляду на вищевикладене,
оцінюючи зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, підтверджений доказами,
дослідженими в судовому засіданні, а
тому підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України,
оскільки позовні вимоги підлягають
задоволенню, з відповідачів на користь
позивача підлягає солідарному
стягненню судові витрати в сумі 3654 грн.

Виходячи із викладеного та керуючись
ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст.
16, 202, 319, 541, 633, 1066, 1068, 1075 Цивільного
кодексу України, ст. ст.. 2,4, п.28, ст.. 7
Закону України «Про Національний банк
України», ст. 19, п. 3, ст. 20, ст.42 Закону
України «Про кабінет міністрів», ст.
ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ПАТ «Брокбізнесбанк»
та Кабінету Міністрів України
солідарно грошові кошти в розмірі 350
529,00 доларів США на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ПАТ «Брокбізнесбанк»
та Кабінету Міністрів України
солідарно грошові кошти у розмірі 3 654
грн. судового збору.

Апеляційнаскарга на рішення суду
подаєтьсяпротягом десяти днів з дня
йогопроголошення.

Суддя: