Справа
№434/3425/14-ц
Провадження№2/434/2507/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

20 червня 2014 року
Артемівський районний суд м.Луганська
в складі:

головуючого - судді
Селезньової Т.В.,

при секретарі Піддубняк
О.В.,

за участю прокурора Чекер
Яр.В..,

представника позивача Грибенко
О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Луганську цивільну справу за
позовом прокурора Артемівського
району міста Луганська в інтересах
держави в особі Луганської міської
ради до ОСОБА_2 про внесення змін до
договору оренди землі,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року прокурор
Артемівського району м.Луганська в
інтересах держави в особі Луганської
міської ради звернувся до суду з цим
позовом, в якому, посилаючись на зміни
діючого законодавства і з метою
приведення вказаного договору оренди у
відповідність до закону, просить суд
внести зміни до договору оренди землі
від 01.06.2004 р., державна реєстрація від
05.07.2004 р. № 5062, укладеного між ЛМР і
ОСОБА_2, а саме: викласти п.8 договору
«Орендна плата» в новій редакції « 8.
Річна орендна плата встановлюється у
розмірі земельного податку із
застосуванням до нього договірного
коефіцієнту 3».

Представник Луганської міської ради
позов прокурора в інтересах міськради
повністю підтримав.

Відповідач до суду не зявився,
заперечень проти позову не представив,
був повідомлений належним чином.

Судом ухвалено слухати справу у
відсутність відповідача заочно,
відповідно до ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, вислухавши пояснення
прокурора, представника позивача,
вважає позов обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Луганської міської ради від 05.07.2004 р. №
5062 ОСОБА_2 була передана в оренду
земельна ділянка загальною площею 0, 0664
га, під будівництво та розміщення
магазину, кафе з літнім майданчиком,
станції технічного обслуговування
автомобілів та комбінату побутових
послуг за адресою: АДРЕСА_1, строком на 49
років .

01.06.2004 р. між Луганською міською радою
та ОСОБА_2 укладено договір оренди
землі (далі «Договір»), згідно якого
Луганська міська рада передає ОСОБА_2
земельну ділянку, визначену у рішенні
ЛМР №5062 від 05.07.2004 р., а ОСОБА_2 приймає
її в оренду на умовах, визначених
договором. Договір зареєстрований у
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі Артемівського
району м.Луганська за № 18/73 від 02.03.2004 р.

Згідно довідки про розрахунок розміру
земельного податку (річного) № 471 від
11.03.04 р. ставка земельного податку за
рік 1,39040 грн./ кв.м, щороку станом на 1
січня поточного року річна орендна
плата попереднього року індексується
на коефіцієнт, який застосовується для
грошової оцінки земель, порядок
проведення якої затверджений
Кабінетом Міністрів України.

Пункт 8 даного договору оренди
викладений у договорі так: « 8. Річна
орендна плата встановлюється у розмірі
земельного податку (річного) у гривнях
збільшеного на коефіцієнт 2,5 (довідка
розрахунку розмірів земельного
податку (річного) додається до договору
та є його невід'ємною частиною)».

Таким чином між сторонами склалися
правовідносини, що володіння і
користування земельною ділянкою, що
регулюються нормами Земельного
Кодексу України, Податковим кодексом
України, Цивільним Кодексом України,
Законами України „Про оренду землі,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів (крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів
відповідні органи виконавчої влади.

За змістом ч. 1 п. 34 ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин є
виключною компетенцією міської ради.

01.01.2011 року набув чинності Податковий
кодекс України (надалі - Кодекс), яким
змінено деякі положення щодо орендної
плати за землю:

пунктом 288.5 статті 288 Кодексу, Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 3
червня 2008 року N 309-УІ, яким внесено
зміни до частин четвертої та п'ятої
статті 21 Закону України "Про оренду
землі", встановлено, що розмір орендної
плати встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою трикратного розміру
земельного податку .

Відповідно до ст. 274 Податкового
кодексу України ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки.

Відповідно до статті 290 Податкового
кодексу України, плата за землю
зараховується до відповідних місцевих
бюджетів у порядку, визначеному
Бюджетним кодексом України для плати
за землю.

Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу
України визначено, що сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
зазначено про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Зміст договору, укладеного на підставі
закону, обов'язкового для сторін у
договорі, має відповідати цьому закону
(стаття 648 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень ,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Частинами 1, 2 статті 632 ЦК України
передбачено, що ціна у договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної виконавчої влади або
місцевого самоврядування. При цьому
зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках, і на
умовах, встановлених договором або
законом.

Статтями 759,762 ЦК України встановлено,
що законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору оренди, і договором або
законом може бути встановлено
періодичний перегляд, зміну
(індексацію) розміру плати за
користування майном.

Відповідно до статті 792 ЦК України,
відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.
Про це зазначено і встатті 93 Земельного
кодексу України.

Згідно статті 15 Закону України «Про
оренду землі», орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату є
однією із істотних умов договору
оренди землі.

За ст. 654 Цивільного кодексу
України, зміна або розірвання договору
вчинюється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 651 ЦК України , ст. 30
Закону України "Про оренду землі"
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі недосягнення згоди
щодо зміни умов договору оренди землі
спір вирішується в судовому порядку.

Таким чином, однією із істотних умов
договору оренди землі є орендна
плата, після досягнення сторонами
домовленості з питань істотних умов,
підписання договору оренди та його
реєстрації він набуває чинності та
може бути змінений лише за взаємною
згодою сторін, у разі недосягнення
такої згоди спір вирішується у
судовому порядку. У будь-якому разі
договір повинен відповідати чинному
законодавству.

Суд вважає, що у зв'язку зі змінами в
законодавстві щодо розміру орендної
плати за землю (введення мінімально
граничного розміру орендної плати, яка
повязана з податком, нормативною
оцінкою землі і застосуванням певного
коефіцієнту) - сталась ситуація, коли на
даний час укладений сторонами договір
оренди перестав відповідати чинному
законодавству.

Суд приймає до уваги, що станом на день
укладення договору , сторони виходили з
того, що був визначений і застосований
мінімальний допустимий у законі розмір
(мінімальний коефіцієнт), і розмір
орендної плати був визначений не у
сталій величині на весь час. Тому
після змін в законодавстві, даний
договір треба привести у відповідність
до чинного законодавства, - що
відповідає загальній волі сторін- щодо
визначення ними орендної плати з
застосуванням мінімального
коефіцієнту, допустимого законом і
передбаченого законом.

При цьому суд враховує, що суттєво не
змінюється зміст договору, і його
основні умови: до цього для визначення
орендної плати застосовувався
коефіцієнт 2,5- у відповідності до
чинного на той час законодавства, а
тепер вносяться зміни у відповідності
до чинного на даний час законодавства-
і застосовуватиметься коефіцієнт 3, що
не тягне за собою кардинального і
суттєвого підвищення орендної плати.

Оскільки добровільно відповідач не
погоджується на внесення таких змін до
договору, то дане питання повинно
вирішуватись у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов
прокурора Артемівського району
м.Луганська є обґрунтованим та
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 632, 651, 654, 759, 762 ЦК України,
Законом України «Про оренду землі», п. 4
ст. 129 , п.п. 1.1 ст. 129, п.п.119.1.1 п.129.1
ст.129, п.288.5 ст. 288 Податкового
Кодексу України, ст. 93 Земельного
кодексу України, ст.144 Конституції
України, ст. 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,
суд,-

вирішив:

Позов задовольнити;

внести зміни до договору оренди землі
від 01.06.2004 р., державна реєстрація від
05.07.2004 р. № 5062, укладеного між
Луганською міською радою і ОСОБА_2
відносно оренди земельної ділянки
загальною площею 0, 0664 га, під
будівництво та розміщення магазину,
кафе та інших споруд за адресою:
АДРЕСА_1, строком на 49 років, а саме:

пункт 8 «Орендна плата» вказаного
договору викласти у новій редакції: « 8.
Річна орендна плата встановлюється у
розмірі земельного податку (річного),
із застосуванням до нього договірного
коефіцієнту 3»;

датою внесення змін вважати дату
набрання чинності рішенням суду.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом за письмовою заявою
відповідача, яку він може подати до
суду протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення. За відсутності заяви
відповідача про перегляд заочного
рішення, після закінчення вказаного
строку рішення набирає законної сили.

Суддя:

Т.В.Селезньова