АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5346/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Пустовар О. С. Доповідач -
Свистунова О.В. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Покровського районного суду
Дніпропетровської області від 14 квітня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», третя особа - приватний
нотаріус Алчевського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання окремих положень договору
кредиту та договору застави недійсним,
-

В С Т А Н О
В И Л А:

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк»,
третя особа приватний нотаріус
Алчевського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання окремих
положень договору кредиту та договору
застави недійсними, від сплати
судового збору звільнений, відповідно
до вимог чинного законодавства.

Свої позовні вимоги він мотивує тим, що
26.07.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ним
був укладений Договір кредиту № 580-3/1-328
на купівлю автотранспортних засобів,
згідно умов якого банк надав позивачу
кошти в сумі 163 200,00 грн., зі строком
остаточного повернення кредиту 25.07.2018
року. На забезпечення виконання
договору кредиту у той же день між
сторонами було укладено Договір
застави транспортного засобу від 26.07.2011
року, посвідченого приватний нотаріус
Алчевського міського нотаріального
округу. Позивач послався на те, що перед
підписанням йому було надано
стандартну форму договору кредиту та
договору застави ПАТ «Укрсоцбанк».
Стаття 6 Договору кредиту і зокрема
пункт 6.1 містять третейське
застереження (угоду), згідно якого
розгляд будь-яких спорів за Договором
кредиту здійснюється виключно в
постійно діючому третейському суді при
Асоціації українських банків.
Аналогічне третейське застереження
(угоду) про розгляд будь-яких спорів за
Договором застави в Постійно діючому
третейському суді при асоціації
українських банків містить і стаття 6
Договору застави, зокрема у пункті 6.1
цього Договору. Однак, наведені
положення статті 6 Договору кредиту та
статті 6 Договору застави суперечить
вимогам чинного законодавства України.
Так, ч.1 ст.22 ЗУ «Про захист прав
споживачів» передбачено, що захист
прав споживачів, здійснюється судом.
Відповідно до ч.5 ст.110 ЦПК України, ЗУ
«Про захист прав споживачів» та
Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 року
споживачі за власним вибором
звертаються до суду за місцем свого
проживання, або місцем знаходження
відповідача або за місцем заподіяння
шкоди або за місцем виконання Договору.
Умови договору, що обмежують права
споживача порівняно з положеннями,
передбаченими законодавством,
визнаються недійсними. З іншого боку,
п.14 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди»
визнає, що третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки). Вважає, що вказане третейське
застереження є несправедливим і
недійсним, оскільки третейські суди -
це недержавні незалежні органи, яким не
підвідомчі справи щодо захисту прав
споживачів, у тому числі споживачів
послуг банку. У зв'язку з чим, вважає, що
відповідач ввів його в оману стосовно
обставин, які є підставою недійсності
правочину. Таким чином вважає, що є усі
підстави визнати недійсним положення
ст. 6 Договору кредиту (пункти 6.1,6.2,6.3) та
статті 6 Договору застави (пункти
6.1,6.2,6.3), оскільки вони суперечать
вимогам законодавства, тому просить
позов задовольнити.

Рішенням Покровського районного
суду Дніпропетровської області від 14
квітня 2014 року у задоволені позовних
вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги, з тих
підстав, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
26.07.2011 року між Публічним акціонерним
товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2
було укладено Договір кредиту,
відповідно до умов якого кредитор
надав позичальнику у користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти у
сумі 163 200,0 грн. з кінцевим терміном
повернення заборгованості до 25.07.2018
року.

Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту -
кредит надається позичальнику для
оплати придбаного автомобіля марки КІА
модель Cerato, 2011 року випуску червоного
кольору, згідно з договором №
від 18.07.2011 р., укладеним з ПАТ
«Луганськ-Авто».

Відповідно до ст.6 (пунктів 6.1, 6.2., 6.4)
Договору, всі розбіжності, щодо
укладення, виконання, розірвання,
зміни, визнання недійсним повністю,
частково, а також з будь-яких інших
питань, що стосуються даного Договору,
становлять предмет спору та підлягають
розгляду в постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків за адресою: м. Київ,
вул. М.Раскової, 15. Розгляд здійснюється
одноособово третейським суддею
Ярошовцем Василем Миколайовичем,
згідно з регламентом зазначеного
третейського суду. У випадку
неможливості розгляду справи вказаним
третейським суддею спір розглядається
третейським суддею Мороз Оленою
Анатоліївною, а у разі її відсутності -
одноособово третейським суддею
Білоконем Юрієм Миколайовичем. У разі,
якщо спір не може бути розглянутий
визначеними у даному пункті суддями,
суддя призначається головою Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків у
відповідності до Регламенту постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.
26.07.2011 року між Публічним акціонерним
товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2
було укладено Договір застави
транспортного засобу, за яким ОСОБА_2
передав в заставу ПАТ «Укрсоцбанк» у
якості забезпечення виконання ним
зобов`язань за договором кредиту №
580-3/1-328 від 26.07.2011 року, придбаний
автомобіль марки КІА модель Cerato 2011 року
випуску червоного кольору згідно з
договором № від 18.07.2011 р.,
укладеним з ПАТ «Луганськ-Авто».

Ст. 203 ЦПК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.
Відповідно до ч.1 вказаної статті, в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин, зміст правочину
не може суперечити ЦК, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Правочин може бути визнаний
недійсним у разі недодержання в момент
його вчинення стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203
ЦПК України.

Аналогічне роз'яснення надано й
Пленумом Верховного Суду України в п.7
Постанови «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійними» від 06 листопада
2009 року № 9.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права і обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Вимога щодо визнання недійсним
п.6.1,6.2,6.3 кредитного договору від 26.07.2011
року, який містить третейське
застереження щодо підсудності
розгляду спорів Третейським судом,
позивачем недоведена та є
безпідставною, оскільки позивач
безперешкодно реалізував своє право на
звернення до суду за захистом прав
споживача послуг банку у відповідності
до Закону України «Про захист прав
споживачів».

Встановивши вказані обставини та
докази в їх підтвердження, суд прийшов
до правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Інші доводи апеляційної скарги
не спростовують правильність
висновків у рішеннях суду, протирічать
вимогам законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, матеріалам
справи, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Судом першої інстанції у
досить повному обсязі з'ясовані права
та обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та
конкретні обставини справи, судове
рішення відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права і
тому, колегія апеляційного суду вважає,
що згідно до ст. 308 ЦПК України правових
підстав для скасування рішення не
вбачає, а тому, доводи апеляційної
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Покровського районного
суду Дніпропетровської області від 14
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді