АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2917/14
Головуючий у 1-й інстанції: Вовк Є.І.
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого
Волошиної В.М.

Суддів
Слюсар Т.А., Котули Л.Г.

при секретарі
Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Дарницького районного суду м. Києва від
16 квітня 2013 року по справі за поданням
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Державний виконавець ВДВС Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянина України
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, що проживає за адресою:
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на
виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м.
Києві перебуває виконавчий лист № 2-565/11
від 13 грудня 2011 року, виданий
Дарницьким районним судом м. Києва про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 738
240,61 грн. та виконавчий лист № 2-698/12 від 03
жовтня 2012 року, виданий Дарницьким
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 308 310,78 грн.,
однак боржник ОСОБА_3 умисно не виконує
рішення Дарницького районного суду м.
Києва, у зв'язку з цим просив
застосувати до боржника ОСОБА_3
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, а саме: до виконання
майнових зобов'язань перед
стягувачами.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2013 року в
задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_3, відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою суду першої інстанції
заінтересована особа ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заінтересована
особа порушує питання про скасування
ухвали суду першої інстанції та
постановлення нової, якою подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3, задовольнити,
мотивуючи тим, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні подання
державного виконавця не обґрунтував
мотивів та підстав незастосування
норми статті 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України», який
регулює правовідносини, пов'язані з
виїздом з України, встановлює умови та
нюанси, які можуть обмежувати виїзд з
України та в'їзд в Україну. Також судом
не враховані доводи державного
виконавця про те, що ним до боржника
застосовані всі передбачені заходи
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження». Боржник на виклики
державного виконавця не з'являється, у
зв'язку з чим було винесено постанову
від 28.02.2013 №113/17 про застосування
примусового приводу до боржника, однак
вказана постанова виконана не була,
оскільки за місцем реєстрації боржник
не знаходиться. Не зважаючи на дії ДВС
Дарницького РУЮ у м. Києві боржник
рішення судів по сплаті боргу не
виконує, строк щодо майнового
стягнення у відповідності до статті 30
Закону України «Про виконавче
провадження» сплинув.

У судовому засіданні представник
заінтересованих осіб : ОСОБА_6, ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної
скарги. Відділ державної виконавчої
служби Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві та
боржник ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явились, про час і місце розгляду
справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку. У
відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, а тому колегія
суддів вважає можливим слухати справу
у їх відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив із того, що відсутні достатні
підставі для обмеження
конституційного права боржника,
передбаченого статтею 33 Конституції
України - кожному хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, право вільно залишати
територію України.

Проте до такого висновку суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
процесуального права.

Вирішення питання судом про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України врегульовано статтею 377-1 ЦПК
України.

Так, відповідно до частини першої
статті 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
перебуває зведене виконавче
провадження про стягненню із ОСОБА_3
боргу у загальній сумі 1 048371, 39 грн. по
виконанню виконавчого листа № 2-565/11 від
13.12.2011, що видав Дарницький районний суд
м. Києва про стягнення із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 738240,61грн. та виконавчого
листа № 2-698/12 від 03.10.2012, що видав
Дарницький районний суд м. Києва про
стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
308 310,78грн.

21.12.2011 державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з накладенням арешту на
все майно боржника. Боржнику надано
строк для добровільного виконання
рішення суду до 28.12.2011. Сторонам
надіслано копію постанови.

З метою виявлення за боржником
рухомого та нерухомого майна державним
виконавцем направлено запити до БТІ та
ДАІ м. Києва Головного управління
земельних ресурсів, а також до
Адресного бюро м. Києва з метою
встановлення місця реєстрації
боржника.

Із отриманої відповіді з Адресного
бюро м. Києва встановлено, що боржник
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді з БТІ м. Києва від
23.01.2012 та Головного управління
земельних ресурсів від 24.01.2012 за
боржником нерухоме майно та земельні
ділянки в межах Києва не зареєстровано.

Відповідно до одержаної відповіді з
Головного Управління Деркомзему у
Київській області встановлено, що за
боржником обліковується на праві
власності земельна ділянка за
кадастровим номером :05:014:0017
площею 1,4000га для особистого
селянського господарства, яка
знаходиться за адресою: Київська обл..,
Макарівський р-н, Юрівська сільська
рада. Дана земельна ділянка
знаходиться в іпотеці згідно
іпотечного договору № 1980 від 18.04.2008, що
підтверджується витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 03.03.2012.

Із відповіді ДПІ Дарницького району
виявлено відритий у боржника рахунок у
ПАТ КБ «Правекс Банк». Державним
виконавцем 22.02.2012 винесено постанову
про арешт коштів боржника та
направлено для виконання. ПАТ КБ
«Правекс Банк» підтвердив накладення
арешту на рахунок боржника, але
повідомив про неможливість
примусового списання коштів через
недостатність грошових коштів на
рахунку боржника

Згідно відповіді Національної комісії
з цінних паперів та фондового ринку
інформація про реєстрацію права
власності на ім'я ОСОБА_3 - відсутня.

УДАІ ГУ в м. Києві повідомила про
постановлення на автоматизований
облік до а/с «Арешт» транспортні
засоби, що належать боржнику, а саме:
JAGUAR X-TYPE, 2005р.в, днз. НОМЕР_2; LAND ROVER
DISCOVERY, 2008р.в., днз. НОМЕР_3; HONDA CIVIC, 1985р.в.,
днз.НОМЕР_4. (а.с.11)

Згідно з витягу з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна від 03.03.2012
транспортний засіб JAGUAR X-TYPE, 2005р.в., днз.
НОМЕР_2 згідно договору застави №
341-20/10-2005А від 28.05.2005р. знаходиться в
заставі «УкрСиббанк», транспортний
засіб LAND ROVER DISCOVERY, 2008р.в., днз. НОМЕР_3
згідно договору застави 18/060-ЗМ від
30.05.2008 знаходиться в заставі АКБ
«Укрсоцбанк» (а.с.12-14).

Державним виконавцем винесено
постанову про розшук транспортного
засобу HONDA CIVIC, 1985р.в., днз.НОМЕР_4 та
направлено до УДАІ м. Києва (а.с.15).
Станом на 28.02.2013 даний транспортний
засіб не розшукано.

Постановою № 113/17 від 28.02.2013 державним
виконавцем застосовано примусовий
привід до ОСОБА_3 з підстав невиконання
рішення суду у добровільному порядку
та неявки боржника за викликом до
державного виконавця (а.с.42).

30.01.2013 до відділу надійшла заява
представника стягувача з проханням
звернення державного виконавця до суду
з поданням щодо встановлення відносно
ОСОБА_3 тимчасових обмежень у праві
його виїзду за кордон (а.с.28).

Перевіряючи доводи сторін, надаючи
оцінку пред'явлених ними доказів
колегія суддів, встановила:

Відповідно до ст. 124 Конституції судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу (далі - ДВС), яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені у Законі від 21
квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче
провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду за наявність
факту ухилення від виконання
зобов'язань.

У зв'язку з цим з метою всебічного і
повного з'ясування всіх обставин
справи, встановлення дійсних прав та
обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, що державним виконавцем по
зведеному виконавчому провадженні у
повному обсязі вжито заходів щодо
примусового виконання рішення, у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчими документами та Законом
України Про виконавче провадження»
(далі - Закон 606-XIV). В свою чергу, про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону № 606-XIV, а саме: утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; не
надання державному виконавцю
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Таким чином, судова колегія вважає, що
наявні матеріали справи підтверджують
факт ухилення боржника ОСОБА_3 від
виконання боргових зобов'язань, а тому
подання державного виконавця слід
задовольнити.

За наведених обставин, колегія суддів,
приходить до висновку про скасування
ухвали суду першої інстанції з
постановлення нової ухвали про
задоволення подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2013 року скасувати та
постановити нову, якою подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3, задовольнити.
Тимчасово обмежити ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі
України до моменту фактичного
виконання рішення Дарницького
районного суду від 26 червня 2012 року про
стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість у розмірі 37 899,23 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ станом
на 26 червня 2012 року становить 306 225,78 грн.
та судові витрати в сумі 2 085,00 грн., а
всього 308 310 (триста вісім тисяч триста
десять) грн.. 78 копійок та рішення
Дарницького районного суду від 24
травня 2011 року про стягнення із ОСОБА_3
на користь ОСОБА_7 суми позики у розмірі
30 000 доларів США у гривневому
еквіваленті по офіційному курсу
Національного банку України на день
ухвалення рішення по справі в сумі 239 145
грн.; проценти за користування позикою
у розмірі 30 750 доларів США у гривневому
еквіваленті по офіційному курсу
Національного банку України на день
ухвалення рішення по справі в сумі 245 123,
62 грн. ; пеню у розмірі 31 860 доларів США у
гривневому еквіваленті по офіційному
курсу Національного банку України на
день ухвалення рішення по справі в сумі
253 971,99 грн.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: