Справа №484/156/13- ц 17.06.2014 17.06.2014 17.06.2014
Провадження №22-ц/784/1514/14
провадження № 22ц/784/1514/2014
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

іменем України

17 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача
Гриненко Т.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

товариства з обмеженою
відповідальністю «Скай Кепітал»,

ОСОБА_4,

представника відповідачки - ОСОБА_5 та

відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Миколаївській області

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 5 березня 2014 року та
додаткове рішення цього ж суду від 31
березня 2014 року

за позовом

товариства з обмеженою
відповідальністю «Скай Кепітал» до
ОСОБА_6, Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Миколаївській
області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області), товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експертно-консалтинговий центр»,
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - СПД) ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи -
приватне підприємство «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», ОСОБА_4,
приватний нотаріус Первомайського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
про визнання дій неправомірними,
зняття арешту з майна та визнання
правочинів недійсними,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року ПАТ «СЕБ Банк»,
правонаступником якого стало ПАТ «Фідо
Банк», яке відступило право вимоги ТОВ
«Скай Кепітал», звернулося з позовом,
який неодноразово змінювало,
доповнювало та уточнювало, до ОСОБА_6,
ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області,
ТОВ «Експертно-консалтинговий центр»,
СПД ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання дій
неправомірними, зняття арешту з майна
та визнання правочинів недійсними.

Позивач зазначав, що на виконанні ВПВР
УДВС ГУЮ у Миколаївській області
знаходиться виконавче провадження №
25517861 з примусового виконання
виконавчого листа №2-640/10 від 10 грудня
2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості
за кредитним договором від 10 жовтня 2008
року в розмірі 3449995 грн. 16 коп.

26 травня 2011 року державним виконавцем
ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області
було складено акт, яким описано та
арештовано майно, а саме нежитлове
приміщення магазину, загальною площею
706,40 кв. м. та земельна ділянка площею
0,1001 га, розташованих по АДРЕСА_1, що
належать на праві власності боржнику
ОСОБА_4 і перебувало в іпотеці ПАТ «СЕБ
Банк».

26 липня 2011 року на адресу банку
надійшло повідомлення про оцінку
майна.

4 серпня 2011 року ПАТ «СЕБ Банк»
надіслало на адресу виконавчої служби
заперечення щодо оцінки майна та
просило призначити рецензування.

19 серпня 2011 року банком отримана
рецензія на звіт, а 25 серпня 2011 року -
повідомлення про проведення прилюдних
торгів.

2 вересня 2011 року Миколаївською філією
ПП «СП «Юстиція» були проведені торги з
реалізації вказаного майна. Переможцем
торгів стала ОСОБА_6, яка придбала майно
за початковою ціною - 164826 грн.

5 вересня 2011 року старшим державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області було складено
акт про примусову реалізацію
арештованого нерухомого майна на
прилюдних торгах.

ПАТ «СЕБ Банку» про результати торгів
стало відомо 7 вересня 2011 року.

Незважаючи на діючі арешти, накладені
судом на спірне майно, 8 вересня 2011 року
приватним нотаріусом ОСОБА_9 було
видано свідоцтво № 1935 про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів
ОСОБА_6 та зареєстровано право
власності у БТІ в м. Первомайську.

11 березня 2013 року ОСОБА_6, відповідно до
договору купівлі-продажу, продала
вказане майно ОСОБА_8

Посилаючись на те, що торги були
проведені з порушенням вимог закону,
оскільки оцінка майна проведена
неправильно, порушено право стягувача
на оскарження результатів
рецензування звіту про оцінку майна,
повідомлення про проведення торгів
було оприлюднене до виготовлення
рецензії звіту про оцінку майна, оцінка
земельної ділянки проведена
неповноважною особою, в порушення п. п.
4.2 та 7.1 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна № 68/5, торги відбулися лише за
участі одного покупця, позивач просив
суд:

- визнати неправомірними дії ВПВР
УДВС ГУЮ у Миколаївській області щодо
арешту та реалізації майна - предмета
іпотеки, а саме нежитлового приміщення
та земельної ділянки, розташованих по
АДРЕСА_1;

- виключити спірне майно з акту
опису та арешту майна від 26 травня 2011
року, складеного державним виконавцем
ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області;

- визнати прилюдні торги,
проведені 2 вересня 2011 року ПП «СП
Юстиція» з реалізації арештованого
спірного майна, недійсними;

- визнати недійсним акт про
примусову реалізацію арештованого
майна на прилюдних торгах від 5 вересня
2011 року;

- визнати недійсним свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, виданого ОСОБА_6 8 вересня 2011
року приватним нотаріусом ОСОБА_9;

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення та земельної ділянки по
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 11 березня 2013 року.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 5 березня 2014 року в
задоволенні позову в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу
спірного нежитлового приміщення та
земельної ділянки, укладеного 11
березня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6
відмовлено. В іншій частині позов
задоволено. Крім того, судом скасовано
заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою того ж суду від 13
березня 2013 року.

Додатковим рішенням того ж суду від 31
березня 2014 року розподілені судові
витрати.

Сторони не погодились з вказаним
рішенням та оскаржили його.

В апеляційній скарзі ТОВ «Скай
Кепітал», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просило рішення
в частині відмови в задоволенні вимог
про визнання недійсним спірного
договору купівлі продажу змінити та
задовольнити позов в цій частині.

В апеляційних скаргах представник
відповідачки - ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ВПВР
УДВС ГУЮ у Миколаївській області,
посилаючись на незаконність рішення
суду в частині задоволених вимог,
просили в цій частині рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову. Крім
того, ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській
області просив скасувати й додаткове
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на виконанні
у ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області
знаходився виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «СЕБ
Банк» заборгованості за кредитним
договором від 10 жовтня 2008 року в
розмірі 3449995 грн. 16 коп., виданий на
підставі заочного рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 26 травня 2008
року, за яким, окрім стягнення вказаної
суми, постановлено також в рахунок
погашення цієї заборгованості,
звернути стягнення на предмет іпотеки:
нежитлове приміщення магазину,
загальною площею 706,40 кв. м. та земельну
ділянку площею 0,1001 га, розташованих по
АДРЕСА_1, що належать на праві власності
боржнику ОСОБА_4, шляхом продажу ПАТ
«СЕБ Банк» вказаного предмету іпотеки
відповідно до ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» будь-якій особі покупцеві за
початковою ціною: нежитлове приміщення
- 783750 грн., земельна ділянка - 85675 грн. 59
коп., з отриманням банком витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також надання йому всіх повноважень,
необхідних для продажу.

Отже, по даній справі суд одночасно
стягнув з боржника суму заборгованості
та звернув стягнення на предмет
іпотеки.

26 травня 2011 року державним виконавцем
ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області
було складено акт, яким описано та
арештовано зазначене іпотечне майно.

2 вересня 2011 року Миколаївською філією
ПП «СП «Юстиція» були проведені торги з
реалізації вказаного майна, переможцем
яких стала ОСОБА_6

5 вересня 2011 року старшим державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області було складено
акт про примусову реалізацію
арештованого нерухомого майна на
прилюдних торгах.

8 вересня 2011 року ОСОБА_6 видано
свідоцтво № 1935 про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів,
посвідчене приватним нотаріусом
ОСОБА_9 Право власності ОСОБА_6
зареєстровано у БТІ в м. Первомайську.

Встановивши, що реалізація спірного
іпотечного майна з прилюдних торгів у
порядку примусового виконання рішення
суду в частині стягнення з боржника
(іпотекодавця) на користь кредитора
(іпотекодержателя) заборгованості за
кредитним договором на підставі
виданого судом виконавчого листа,
суперечить визначеній цим же судовим
рішенням процедурі продажу іпотечного
майна, встановленої ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку, що такі торги проведено з
порушенням чинного законодавства, а
тому вони є недійсними.

З цих же підстав суд правильно визнав
недісними оскаржувані акт від 5 вересня
2011 року та свідоцтво № 1935.

Доводи апелянтів про те, що торги
проведено правомірно, досліджувались
судом першої інстанції. Судом дана
правова оцінка таким доводам, висновки
викладені в мотивувальній частині
рішення, і з такими висновками колегія
суддів погоджується.

Також підлягає залишенню без зміни
рішення в частині вимог про зняття
арешту з майна, оскільки, встановивши
безпідставність реалізації спірного
майна через прилюдні торги в порядку
Закону України «Про виконавче
провадження», судом правильно
встановлено, що опис та арешт спірного
іпотечного майна державним виконавцем
26 травня 2011 року порушують права
іпотекодержателя щодо самостійної
реалізації вказаного майна.

Крім того, судом правильно відмовлено в
задоволенні позову про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
11 березня 2013 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
після придбання спірного майна ОСОБА_6
продала вказане майно ОСОБА_8
відповідно до договору купівлі-продажу
від 11 березня 2013 року.

ТОВ «Скай Кепітал» поставив питання
про недійність вказаного правочину.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1- 3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 330 ЦК України майно
відчужене особою, яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно
не може бути витребуване у нього.

Право особи, яка вважає себе власником
майна, не підлягає захистові шляхом
задоволення позову до чергового
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України.
Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може
застосовуватись як підстава позову про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК
України.

Вказана правова позиція висловлена
судовою палатою у цивільних справах
Верховного Суду України у справі №
6-95цс13.

За таких обставин, основний висновок
суду першої інстнації про відмову в
задоволенні вимог про недійність
спірного правочину є правильним, а тому
рішення в цій частині також підлягає
залишенню без зміни на підставі ст. 308
ЦПК України.

Доводів щодо скасування судом заходів
забезпечення позову апеляційні скарги
не містять, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ВПВР УДВС
ГУЮ у Миколаївській області щодо
помилкового стягнення додатковим
рішенням з даного відділу ДВС судового
збору, не заслуговують на увагу,
оскільки є наслідком помилкового
тлумачення положень ст. 88 ЦПК України.

Інші апелянти додаткове рішення суду
не оскаржували.

Таким чином, додаткове рішення
ухвалене судом з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
а тому підлягає залишенню без зміни на
підставі ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Разом з тим, визнаючи неправомірними
дії державного виконавця щодо арешту
та реалізації спірного майна, суд
першої інстанції вважав, що такі вимоги
можуть бути розглянуті в позовному
провадженні.

Однак, з такими висновками погодитись
не можна.

Так, відповідно до ст.ст. 383, 384 ЦПК
України та ч. 4 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження», рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами виконавчого провадження до
суду, який видав виконавчий документ.

Розгляд судом скарг сторін виконавчого
провадження на рішення, дію або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, здійснюється за
правилами розділу VI ЦПК в рамках
судового контролю за виконанням
судових рішень.

Отже, розгляд скарги на рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця не
є окремим видом судового провадження,
так як суд здійснює лише контроль за
виконанням уже прийнятого ним рішення,
тобто в рамках вже існуючого процесу,
який є завершальною стадією цивільного
процесу. Тобто між сторонами
виконавчого провадження і державним
виконавцем чи іншою посадовою особою
ДВС існують виключно процесуальні
відносини.

Тоді як в позовному ж провадженні по
суті вирішується матеріально-правовий
спір між сторонами цивільних або інших
правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що скарга на дії державного
виконавця не може розглядатись в
позовному провадженні, а тому
провадження по справі в частині вимог
про визнання неправомірними дії
державного виконавця щодо арешту та
реалізації спірного майна підлягає
закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на зазначені
вимоги процесуального права, рішення в
цій частині підлягає скасуванню на
підставі ч. 1 ст. 310 ЦПК України із
закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 310, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «Скай
Кепітал», ОСОБА_4, представника
відповідачки - ОСОБА_5 та відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Миколаївській області задовольнити
частково.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 5
березня 2014 року в частині вимог про
визнання неправомірними дії
державного виконавця щодо арешту та
реалізації спірного майна скасувати,
провадження по справі в цій частині
закрити.

В іншій частині вказане рішення та
додаткове рішення цього ж суду від 31
березня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: