Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А., при
секретарі Вертелецькому М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні власністю шляхом
визнання особи такою,що втратила право
користування житловим приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 р.ОСОБА_1звернулася до
суду з позовом ,в якому зазначає, що
вона є власником 15 частини АДРЕСА_1

З 01.11.2006 р.за її згодою в якості члена
сім*ї у вказаному будинку був
зареєстрований відповідач ОСОБА_2,який
на той час перебував у зареєстрованому
шлюбі з донькою позивачки ОСОБА_3

20.12.2011 р.шлюб між ОСОБА_3та ОСОБА_2був
розріаний.

Посилаючись на те,що відповідач
ОСОБА_2лише формально зареєстрований
належній їй на праві власності частині
будинку,фактично нього не
вселявся,ніколи не проживав,речі
ОСОБА_2у будинку відсутні,на теперішній
час він не є членом сім*ї
позивачки,проте добровільно
відмовився припинити реєстрацію
проживання, ніяких комунальних
платежів не сплачує,участі в інших
витратах по утриманню житла не бере,
реєстрація відповідача за адресою
будинку порушує її майнові права та
змушує нести додаткові витрати по
утриманню житла з нарахуваннями на
відповідача , просить суд усунути
перешкоди у користуванні АДРЕСА_1
шляхом визнання ОСОБА_2втратившим
право на користування житловим
приміщенням.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1заявлені вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити з урахуванням
викладеного в позові. Пояснила,що 1/5
частина АДРЕСА_1 належить їй на праві
власності,фактично у будинку
проживають вона та син. За наполяганням
дочки,вона дала дозвіл на реєстрацію у
будинку чоловіка
останньої-відповідача ОСОБА_2,який з
01.11.2006 р. формально зареєстрований за
вказаною адресою,що було необхідно для
його працевлаштування . З 20.12.2011 р.шлюб
між її дочкою ОСОБА_3та
ОСОБА_2розірвано,особисті речі
відповідача або інше майно,на яке він
має право,в будинку відсутні. Фактично
ОСОБА_2в будинок ніколи не вселявся,в
його утриманні участі не брав,оплату
жодних витрат по утриманню будинку він
не вносить,відносин з нею як власником
будинку не підтримує. Реєстрація
відповідача створює їй як власнику
будинку певні перешкоди ,які вона
просить усунути шляхом визнання
ОСОБА_2втратившим право користування
житловим приміщенням,в якому він не
проживає більше року без поважних
причин.

Відповідач в судове засідання не
з*явився,викликався шляхом направлення
судових повісток.

Про зміну свого місця
проживання(перебування)під час
судового провадження ,причини неявки у
судове засідання відповідач суд не
повідомив.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України
відповідач вважається таким,що
повідомлений належним чином та не
з*явився в судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,
заслухавши пояснення позивача,покази
свідка,дослідивши надані письмові
докази у сукупності, суд дійшов
висновку, що позов є законним та
обґрунтованим, підлягає задоволенню на
підставі встановлених фактичних
обставин справи та відповідних їм
правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що 1/5
частина будинку АДРЕСА_1,на підставі
договору дарування від 16.06.2004
р.належить на праві власності ОСОБА_1,що
було зареєстровано в ОП ЗМБТІ

Відповідно до копії домової
книги,відповідач ОСОБА_2з 01.11.2006 р.
зареєстрований постійно у вказаному
житловому приміщенні як член сім*ї
власника-чоловік дочки позивачки
ОСОБА_1

20.12.2011 р.рішенням Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя шлюб між
ОСОБА_2та ОСОБА_3був розірваний.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.

Таким чином,за відповідачем як членом
сім*ї позивачки,навіть після
припинення шлюбних відносин з
ОСОБА_3,зберігається право на
користування жилим приміщенням у
спірній квартирі нарівні з її
власниками ,оскільки доказів про
наявність іншої угоди між сторонами
про порядок користування квартирою
суду не надано.

Ст.47 Конституції України гарантує
кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не
може бути виселений із займаного
приміщення,або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку,передбачених
законом.

Позивач при зверненні до суду
підставами позову визначила ст.71,72 ЖК
України,проте оскільки спірне житлове
приміщення є власністю позивачки,до
спірних правовідносин суд застосовує
норми ст.405 ЦК України.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член
сім*ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі його
відсутності без поважних причин понад
один рік,якщо інше не встановлено
домовленістю між ним та власником
житла або законом.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4показала,що вона проживає в
АДРЕСА_1,є сусідкою ОСОБА_1,яка з часу
вселення в будинок проживає із сином.
Знайома ї дочкою позивачки,яка
періодично навідує матір,однак її
чоловіка ОСОБА_2ніколи не бачила,в
будинку він ніколи не проживав,участі в
його утриманні та обслуговуванні не
брав,його речі в будинку
відсутні,перешкод для його проживання
не чинилося.

Відповідно до довідки квартального
комітету № 113 ,ОСОБА_2не проживав та не
проживає в АДРЕСА_1,що підтверджують
сусіди.

З наведеного суд встановив,що
відповідач ОСОБА_2з 01.11.2006 р.хоча і
зареєстрований АДРЕСА_1,проте своє
право на користування цим житлом
ніколи не реалізовував,цього житла не
потребував,участі у його утриманні не
брав,перешкод для проживання у будинку
позивачки йому не створювали.

За обставинами справи суд встановив,що
відповідач відсутній у спірному
житловому приміщенні понад
встановлені законом строки без
поважних причин,тому наявні
передбачені законом підстави для
визнання його таким,що втратив право на
користування ним.

Вирішуючи питання про зобов'язання
ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС
України в Запорізькій області зняти
відповідача з реєстрації в спірному,
суд дійшов висновку, що такі вимоги
задоволенню не підлягають,оскільки
заявлені до особи,яка не залучена
відповідачем до участі у справі та
виходячи з наступного.

Згідно ЦПК України суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
не інакше як на підставі заяви, поданої
і оформленої в порядку, встановленому
ст.119 ЦПК України.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Як передбачено ст. 16 ЦПК України не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Як роз'яснив Верховний Суд України в
Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ в суді першої
інстанції»суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
позовні вимоги в частині зобов'язання
зняти з реєстраційного обліку
відповідача заявлені до невизначеної
позивачем особи.

Крім того, на час звернення до суду з
такими вимогами позивач не зазначив в
позові та не обґрунтував з посиланням
на докази наявність з боку
компетентних державних органів
порушень його прав у вигляді
бездіяльності чи неправомірних дій і
не обґрунтував наявність спору з цього
предмету, оскільки наявність судового
рішення про визнання особи втратившою
право користування житловим
приміщенням є самостійною підставою
для зняття її з реєстрації.

Також суд звертає увагу на те, що дії зі
зняття з реєстрації фізичних осіб в
житловому приміщенні здійснюються за
заявою уповноваженої особи, у разі
відмови компетентного органу
здійснити зняття з реєстрації фізичних
осіб, зареєстрованих в житловому
приміщенні, на підставі звернення
особи, такі дії оскаржуються в порядку,
встановленому КАС України.

Тому вимоги позивача про зобов'язання
компетентних органів вчиняти певні дії
не можуть бути розглянуті в порядку
цивільного судочинства.

Керуючись ст.47 Конституції
України,ст.ст.405 ЦК України, ст.9,156 ЖК
України ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60,61,208-209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом визнання особи такою,що
втратила право користування житловим
приміщення-задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженця
Донецької області,втратившим право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватись з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А. Галущенко