Справа № 505/716/14-ц
Провадження № 2/505/592/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. Котовський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді Вергопуло А.К.,

при секретарі - Чебан О. Г.,

за участю:

представника позивача - Акрабової О. М.,

відповідачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

прокурора - Попович С. В.,

представника органа опіки та
піклування - Самборського В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Котовську
Одеської області цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про виселення (треті особи -
Котовський міжрайонний прокурор
Одеської області, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Котовської міської ради Одеської
області),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про виселення,
стверджуючи, що між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_2 27 грудня 2007 року було
укладено кредитний договір №ODKTGІ,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_2 кредит у сумі 130000,00 грн. ОСОБА_2
зобов'язалась у встановлені кредитним
договором строки повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами.

Однак, ОСОБА_2 не виконує належним чином
свої зобов'язання та не дотримується
терміну повернення наданого їй
кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним договором між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 27 грудня 2007 року було укладено
іпотечний договір.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області було звернено
стягнення на предмет іпотеки: квартира
загальною площею 73,50 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаної квартири акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» з укладанням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням публічному
акціонерному товариству комерційний
банк «Приватбанк»всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» просив
виселити відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають у
квартирі зі зняттям з реєстраційного
обік у відповідному компетентному
органі МВС України.

За заявою представника позивача судом
було винесено ухвалу від 12 червня 2014
року про залишення без розгляду
позовних вимог у частині виселення
малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги у
повному обсязі.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не
визнала, заперечувала проти його
задоволення.

ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не
визнав, заперечував проти його
задоволення.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явились, про день час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Прокурор Попович С. В. та представник
органу опіки та піклування
Самборський В.П. у судовому засіданні
проти задоволення позову заперечували,
оскільки у спірній квартирі мешкають
та зареєстровані малолітні діти, та їх
виселення порушить їх права.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 27 грудня 2007 року
було укладено кредитний договір
№ODKTGІ, відповідно до умов якого
банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 130000,00
грн. ОСОБА_2 зобов'язалась у встановлені
кредитним договором строки повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами.

Однак, ОСОБА_2 не виконує належним чином
свої зобов'язання та не дотримується
терміну повернення наданого їй
кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним договором між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 27 грудня 2007 року було укладено
іпотечний договір, згідно якого
передано в іпотеку нерухоме майно, а
саме: квартира загальною площею 73,50
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області було звернено
стягнення на предмет іпотеки: квартира
загальною площею 73,50 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаної квартири акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» з укладанням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням публічному
акціонерному товариству комерційний
банк «Приватбанк»всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Згідно відповіді Комунального
підприємства «Інвентаризатор» від 30
травня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані та проживають ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9,
малолітні ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10

Згідно висновку орган опіки та
піклування Котовської міської ради
Одеської області вважає недоцільним
виселення відповідачів, оскільки у
спірній квартирі зареєстровані
малолітні діти, що порушить їх права.

Висновки суду підтверджуються
матеріалами справи.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених Законом.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про
іпотеку» одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку»
та ч.3 ст. 109 ЖК України вбачається, що
для виселення мешканців у судовому
порядку на підставі рішення суду із
житлового будинку чи іншого житлового
приміщення, що є предметом іпотеки і на
яке звернуто стягнення, обов'язковою
передумовою є надіслання
іпотекодержателем таким мешканцям
письмової вимоги про необхідність
добровільного звільнення житлового
будинку чи іншого житлового приміщення
і лише у разі відмови мешканців
добровільно звільнити у вказаний
місячний або інший погоджений між
сторонами строк житловий будинок чи
інше житлове приміщення примусове
виселення таких мешканців може бути
здійснене на підставі рішення суду за
зверненням іпотекодержателя. В
постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ за №5 від 30 березня 2012 троку "Про
практику застосування судами
законодавства про вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
вказано, що примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами
строк.

Згідно ст. 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» держава охороняє
і захищає права та інтереси дітей під
час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустиме
зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо жилих
приміщень.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» діти - члени сім'ї
наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування,
наданого відповідно до закону,
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та/або
державній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати поділ, обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

При вирішенні спору судом
враховується, що станом на 27 грудня 2007
року в іпотекодавця дітей не було, а
тому укладенням зазначеного договору
права дітей порушені не були. По цій
самій причині іптекодавці не
потребували згоди органу опіки та
піклування на передачу квартири в
іпотеку.

В матеріалах справи наявне
рекомендоване повідомлення ПАТ КБ
«ПриватБанк» про добровільне
звільнення житлового будинку, яке було
відправлене на ім'я ОСОБА_6 на адресу:
АДРЕСА_3, дана письмова вимога була
отримана відповідачкою, проте, як
вбачається з позову та матеріалів
справи на вихованні ОСОБА_6 В
знаходяться малолітні ОСОБА_7, ОСОБА_8,
орган опіки та піклування не надав
згоди на виселення, тому підстав для
виселення ОСОБА_6 суд не знаходить.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна особа
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Рішення суду
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних
доказів вручення відповідачам ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 письмової вимоги щодо
добровільного виселення зі спірної
квартири протягом 30 днів з дня
отримання такої вимоги.

Тому суд приходить до висновку, що
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 не
були письмово повідомлені про
необхідність добровільно звільнити
житловий будинок і знятися з
реєстрації.

При таких обставинах, вимоги про
виселення відповідачів та інших осіб,
які проживають або зареєстровані в
квартирі, зі зняттям з реєстраційного
обік у відповідному компетентному
органі МВС України, є необґрунтованими
і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про виселення (треті особи -
Котовський міжрайонний прокурор
Одеської області, орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Котовської міської ради Одеської
області) - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Котовський міськрайонний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення або отримання копії
шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя