Справа № 495/9162/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 червня 2014 року
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді -
Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

за участю:

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Білгород-Дністровську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Удобненської сільської ради,
Старокозацької сільської ради,
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною
заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Удобненської сільської ради,
Старокозацької сільської ради,
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності.

Позивачка в судове засідання не
зявилась, але надала заяву згідно якої
позовні вимоги підтримала, просила суд
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі та просила справу слухати в її
відсутність.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову
та просив відмовити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не зявились, були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
відомі.

В судове засідання представник
Удобненської сільської ради не
зявився, просив справу слухати в його
відсутність.

В судове засідання представник
Старокозацької сільської ради не
зявився, просив справу слухати в його
відсутність.

В судове засідання представник
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації не зявився,
але надав заяву згідно якої просили
прийняти законне, обґрунтоване рішення
та справу слухати в його відсутність.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню по наступним
підставам.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки
ОСОБА_5, відповідачів по справі ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та чоловік відповідачки по
справі ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
24.01.2013 року, видане виконавчим
комітетом Старокозацької сільської
ради, Білгород-Дністровського району,
Одеської області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок смерті ст.1218 ЦК
України.

За своє життя ОСОБА_3 залишив заповіт
від 12.12.2012 року, посвідчений секретарем
Старокозацької сільської ради,
Білгород-Дністровського району,
Одеської області, зареєстрований в
реєстрі за №97, згідно якого все майно
померлий заповідав відповідачам
ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Заповіт можна скласти як на існуюче у
заповідача майно на момент його
складання, так і на майно, яке може у
подальшому зявитися у заповідача, тому
у заповіті часто використовується
формулювання: «заповідаю все майно, що
в мені належить», як записано у
вищевказаному заповіті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті,
заповідач на власний розсуд має право
розпорядитися своїм майном на випадок
смерті.

Згідно до ст.1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складання, має бути підписаний
особисто заповідачем та посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими
особами.

Тобто, вищевказаний заповіт відповідає
вимогам ст.1247 ЦК України, не
оскаржувався, є чинним, діючим та
відповідає чинному законодавству.

Своїми заявами відповідачі ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 підтвердили факт прийняття
спадкового майна, яке зазначене у
заповіті, після померлого батька
ОСОБА_3.

В матеріалах спадкової справи є заява
відповідачки ОСОБА_3, яка відмовляється
від прийняття спадщини на користь
своїх дітей, відповідачів по справі
ОСОБА_4 та ОСОБА_1, після померлого
чоловіка.

Відповідно до чинного законодавства,
якщо заповідач у заповіті зробив
розпорядження щодо частини свого
майна, то частина майна, що залишилася
неохопленою заповітом, успадковується
спадкоємцями за законом на загальних
підставах. При цьому право на отримання
частки у спадковому майні, не
охопленому заповітом, мають
спадкоємці, які зазначені у заповіті як
спадкоємці за заповітом, однак є також
спадкоємцями за законом.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці
за законом одержують право на
спадкування почергово.

Сторони по справі ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_4. ОСОБА_3 входять у першу чергу
спадкування, що передбачається ст.1261
ЦК України та мають рівні частки у
спадковому майні.

Відповідно до ст.1270 ЦК України, для
прийняття спадкоємцем спадщини в
законі встановлений певний строк, який
починається з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є момент
смерті, з моменту смерті починається
шестимісячний строк для прийняття
спадщини.

Сторони по справі після смерті ОСОБА_3 у
встановлений Законом строк звернулись
до нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини, яка відкрилась
після померлого.

Спадкоємці, які прийняли спадщину у
встановлений строк і встановленими
законом способами (статті 1268-1270 ЦК),
можуть оформити свої спадкові права
шляхом одержання у нотаріуса за місцем
відкриття спадщини свідоцтва про право
на спадщину. З цією метою вони подають
до нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини письмову заяву про
видачу свідоцтва.

В момент відкриття спадщини
спадкоємець набуває лише право на
спадкування, але не право власності на
саму спадщину, для виникнення права
власності на спадщину спадкоємець
повинен належним чином здійснити
(реалізувати) право на прийняття
спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
неї, якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається кожному з них.

Згідно Закону України «Про нотаріат»
на майно, що переходить за правом
спадкоємства до спадкоємців,
нотаріусом за місцем відкриття
спадщини видається свідоцтво про право
на спадщину. Видача свідоцтва
проводиться у строки, встановлені
цивільним законодавством України.
Свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, встановленому цивільним
законодавством, на ім'я всіх
спадкоємців або за їх бажанням кожному
з них окремо. Спадкоємці за законом, які
позбавлені можливості подати
документи, що підтверджують наявність
підстав для закликання до
спадкоємства, можуть бути за письмовою
згодою всіх інших спадкоємців, які
прийняли спадщину і подали докази
родинних, шлюбних чи інших відносин із
спадкодавцем, включені до свідоцтва
про право на спадщину.

Оформлення спадкових прав
завершується видачею свідоцтва про
право на спадщину, свідоцтво про право
на спадщину не створює ніяких нових
прав у спадкоємців на майно, а тільки
підтверджує вже існуюче право на нього.
Свідоцтво про право на спадщину,
офіційний, спеціальний документ, що
видається на імя всіх спадкоємців
разом або за їх бажанням кожному
окремо. Якщо спадок прийняло кілька
осіб, то свідоцтво про право на
спадщину видається кожному із них. Це
необхідно для того, щоб кожен
спадкоємець міг самостійно
розпорядитися своєю часткою
успадкованого майна, у такому
свідоцтві зазначається також частка та
імя інших спадкоємців, що дає змогу
визначити співвласників майна.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

З матеріалів спадкової справи №123/2013,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_3,
вбачається, що позивачка ОСОБА_2 23
березня 2013 року №241 зверталась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після померлого
батька у встановлений строк, про що є
відповідна заява.

Оскільки під час розгляду справи
позивачкою не надано та судом не
встановлено жодного доказу про
неможливість оформлення позивачкою
ОСОБА_2 своєї частини спадщини, яка
відкрилась після смерті батька та
отримання свідоцтва про право на її
частину спадкового майна у
встановленому законом порядку у
нотаріальній конторі, тому суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Удобненської сільської
ради, Старокозацької сільської ради,
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності не
обґрунтовані, не доказані і не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.328 ч.1, 1216, 1233, 1247, 1258, 1261,
1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Удобненської сільської
ради, Старокозацької сільської ради,
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя