Справа №2-1692/12 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/4152/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Парамонов
М.Л.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
Кравецької М.А.

представника відповідача -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтертрансгруп» на рішення
Дарницького районного суду м.Києва від
13 квітня 2012 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтертрансгруп-К»
до ОСОБА_5, треті особи: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «ВУСО», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укрпромбуд» про відшкодування
майнової шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року закрите акціонерне
товариство «Інтертранс-К»,
правонаступником якого є товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інтертранс К» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_5 про відшкодування
майнової шкоди, посилаючись на те, що 13
січня 2009 року по вул. Електриків у м.
Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода, унаслідок якої відбулося
зіткнення автомобіля ВАЗ-210930-20,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_5 з автомобілем
«Фольксваген», реєстраційний номер
НОМЕР_2, належний товариству, що отримав
механічні пошкодження з вини ОСОБА_5,
який був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП. Вартість відновлювального
ремонту становила 27058 грн.
Цивільно-правова відповідальність
відповідача застрахована у ВАТ
«Страхова компанія «ВУСО» і в травні 2009
року товариству було перераховано 14636,05
грн. страхового відшкодування. У
зв'язку з цим позивач просив стягнути з
ОСОБА_5 різницю між вартістю
відновлювального ремонту та отриманою
сумою страхового відшкодування в сумі
12421 грн.95 коп. та понесені судові
витрати.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 13 квітня 2012 року позовні
вимоги ТОВ «Інтертрас К» задоволені
частково та стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ТОВ «Інтертранс К» 510 грн.,
вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м.Києва від
29 листопада 2012 року рішення районного
суду скасовано та ухвалено нове
рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтертрансгруп» на
відшкодування збитків 12421 грн.95 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 травня 2013 року
рішення апеляційного суду м.Києва від
29 листопада 2012 року скасовано, справа
направлена на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 13
серпня 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтертрансгруп»
залучено до участі у справі в якості
позивача як правонаступника ТОВ
«Інтертранс К».

Рішенням апеляційного суду м.Києва від
5 листопада 2013 року рішення районного
суду скасовано та ухвалено нове
рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ТОВ «Інтертрансгруп» на
відшкодування збитків 12421 грн.95 коп.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 лютого 2014 року
рішення апеляційного суду м.Києва від 5
листопада 2013 року скасовано, справа
направлена на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ТОВ
«Інтертрансгруп», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким позов
задовольнити повністю.

В судове засідання представники третіх
осіб ТОВ «Укрпромрембуд», ПрАТ
«Страхова компанія ВУСО» не з'явилися,
про день та час розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
своєї неявки суду не повідомили у
зв'язку з чим колегія суддів вважала за
можливе розглянути справу у їх
відсутність зважаючи на вимоги ч.2 ст.305
ЦПК України.

Представник ТОВ «Інтертрансгруп»
апеляційну скаргу підтримала і просила
її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Судом установлено, що 13 січня 2009 року по
вул. Електриків у м.Києві сталася ДТП,
унаслідок якої відбулося зіткнення
автомобіля ВАЗ 210930-20, реєстраційний
номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 з
автомобілем «Фольксваген»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ТОВ «Інтертранс К».

Постановою Подільського районного
суду м.Києва від 10 лютого 2009 року ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Згідно акту товарознавчого
дослідження № 14 від 27 квітня 2009 року,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Фольксваген»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 21608
грн.05 коп. Цим же актом визначено
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
«Фольксваген», як суму вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта зносу
становить 15146 грн.05 коп.

В травні 2009 року ПрАТ «СК «ВУСО»
перерахувало позивачу 14636 грн.05 коп.
(15146,05 грн. вартість матеріального
збитку - 510 грн. франшизи) страхового
відшкодування по факту ДТП від 13 січня
2009 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що розмір матеріальної шкоди, що
належить відшкодуванню за рахунок
відповідача необхідно визначити із
суми матеріального збитку - 15146 грн.05
коп., встановленого у акті
товарознавчого дослідження № 14 від 27
квітня 2009 року

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та нормам
матеріального закону.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 цього Закону у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Визначаючи розмір страхового
відшкодування, яке підлягало виплаті
страхувальнику ТОВ
«Луганськспецекскавація», ПрАТ «СК
«ВУСО» виходило із розміру
матеріального збитку в сумі 15146 грн.05
коп. відповідно до акту товарознавчого
дослідження ТОВ «Респект» від 27 квітня
2009 року ( а.с.121-136 т.1). Розмір страхового
відшкодування за шкоду, заподіяну
майну потерпілого за полісом № ВС/0658768
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів складає 25500 грн. ( т.1 а.с.118).

На момент виплати страхового
відшкодування, а також в суді першої
інстанції представником позивача
доказів на підтвердження розміру
реальних збитків, понесених позивачем
для відновлення технічного стану
автомобіля «Фольксваген», не надано.

Наданий представником позивача на
підтвердження розміру матеріального
збитку рахунок від 5 лютого 2009 року на
суму 27058 грн., а також платіжне
доручення від 10 лютого 2009 року про
перерахування позивачем СПД ОСОБА_6
грошових коштів в сумі 27058 грн., суд
першої інстанції правомірно вважав
недостатніми доказами на
підтвердження розміру шкоди, оскільки
позивачем не було надано акту прийому -
здачі виконаних робіт, а також
протоколу огляду транспортного засобу
( дефектної відомості), на підставі яких
виконувались відповідні ремонтні
роботи. Наданий же до апеляційної
скарги акт виконаних робіт від 11
лютого 2009 року ( а.с.183 т.1) без доведення
необхідності проведення ремонтних
робіт в більшому обсязі, ніж як
відновлювальний ремонт після ДТП від 13
січня 2009 року, не може бути визнаний
належним доказом на підтвердження
розміру реальних збитків.

Отже, представником позивача належними
та допустимими доказами не доведено
факт понесення позивачем витрат на
виконання робіт на ремонт автомобіля
«Фольксваген» саме в такому обсязі як
зазначено в рахунку від 5 лютого 2009
року складеним СПД ОСОБА_6, з яким
товариством «Інтертранс» був
укладений договір № 310 від 5 січня 2013
року про технічне обслуговування та
ремонт автомобілів ( без конкретизації
марки автомобіля та переліку робіт). (
т.1 а.с.185-187).

За обставин не доведення того, що для
відновлення пошкодженого в ДТП 13 січня
2009 року автомобіля «Фольксваген»
позивач мав витратити 27058 грн., суд
першої інстанції вірного дійшов
висновку, що розмір матеріальної шкоди
необхідно обраховувати виходячи із
вартості матеріального збитку,
визначеного в акті товарознавчого
дослідження ТОВ «РЕСПЕКТ» № 14 від 27
квітня 2009 року.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що судом не з'ясовані всі
обставини справи, а саме, не з'ясовано
на якій підставі ОСОБА_5 керував
транспортним засобом ВАЗ 210930-20,
реєстраційний номер НОМЕР_1 не можуть
бути прийняті в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення з
огляду на таке.

Дійсно, як убачається з матеріалів
справи, власником автомобіля ВАЗ 210930-20,
реєстраційний номер НОМЕР_1 є ТОВ
«Укрпромрембуд», про що зазначено в
повідомленні про дорожньо-транспортну
пригоду, з якою до ПрАТ «СК «ВУСО»
звернулося ТОВ
«Луганськспецекскавація». В цьому
повідомленні ОСОБА_7 значиться як водій
транспортного засобу. ( а.с.119-120 т.1).

За полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/0658768 від 26 липня 2008 року
забезпеченим транспортним засобом
значиться автомобіль ВАЗ 210930
державний номерний знак НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_5 під час ДТП, а
страхувальником ТОВ
«Луганськспецекскавація» ( т.1 а.с.118).

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ
«Інтертрансгруп» задоволені частково
та стягнуто з ОСОБА_5 розмір франшизи в
сумі 510 грн., що самим відповідачем не
оскаржується, рішення суду першої
інстанції не може бути скасоване з
підстав викладених в апеляційній
скарзі щодо нез'ясованості правових
підстав керування ОСОБА_5 під час ДТП
транспортним засобом ВАЗ 210930-20,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ТОВ «Укрпромрембуд».

Колегією суддів встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтертрансгруп» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 13 квітня 2012 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: