Єдиний унікальний номер 225/371/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4432/2014
Єдиний унікальний номер: 225/371/14ц
Номер провадження: 22ц-775/4432/14
Головуючий в першій інстанції - Бабенко
Доповідач - Супрун М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Маширо О.П.,

суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,

при секретарі
Руденко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: орган опіки та піклування
Дзержинської міської ради про
позбавлення батьківських прав,
визначення місця проживання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 20 березня 2014
року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом, в
обґрунтування, якого зазначив, що
відповідач ОСОБА_3 є матір'ю їх
спільної дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка проживає разом з матір'ю. Фактично
він з ОСОБА_3 проживав спільно
цивільним шлюбом з червня 2005 року по
лютий 2013 року і причиною розірвання їх
стосунків стало зловживання
відповідачем спиртними напоями.
Оскільки йому не байдужа доля доньки і
він бажає приймати участь у її
вихованні, а відповідач відмовила йому
в спілкуванні з дитиною, висновком
служби у справах дітей Дзержинської
міської ради йому були встановленні
дні проживання з донькою. Оскільки
ОСОБА_3 не виконує належним чином свої
батьківські обов'язки, не проявляє
заінтересованості в подальшій долі
доньки, не цікавиться її успіхами,
недостатньо слідкує за її станом
здоров'я, не піклується про її фізичний
і духовний розвиток, крім того, веде
аморальний спосіб життя, зловживає
спиртними напоями, схильна до агресії,
що створює погрозу фізичному та
психічному стану здоров'я, а також
моральному покою дитини, просив
позбавити відповідача батьківських
прав відносно доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити місце
проживання дитини з ним за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Дзержинського міського суду
Донецької області від 20 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав
відносно її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
передано неповнолітню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьку ОСОБА_2 Вирішено
питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просила
скасувати рішення і ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки вважає, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
неповно з'ясовано всі обставини, що
мають значення для справи.

В обґрунтування скарги апелянт
послалась на те, що відсутні докази
винності її поведінки чи свідомого
нехтування своїми батьківськими
обов'язками щодо дитини. Висновки суду
щодо неналежного виконання нею своїх
батьківських обов'язків не
відповідають матеріалам справи. Суд не
врахував, що вона має кваліфікацію
молодшого спеціаліста-юриста,
квартира, в якій вона проживає разом з
двома дітьми належить їй на праві
приватної власності, згідно акта від
28.03.2010 року її житлово-комунальні умови
придатні для проживання дітей, згідно
характеристики, складеної депутатом
Новгородської селищної ради та
сусідами, за місцем проживання вона
характеризується добре. Вважає, що нею
в повній мірі створені умови для
проживання неповнолітніх дітей.

ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції
підтримала апеляційну скаргу, просила
її задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

ОСОБА_2 та прокурор в судовому
засіданні апеляційного суду просили
відхилити апеляційну скаргу, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування Дзержинської
міської ради в суд апеляційної
інстанції не з'явився, згідно заяви,
просив справу розглянути за його
відсутності, апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення прокурора та сторін,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Оскаржуване судове рішення
таким вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції при
розгляді справи встановлено, що
сторони по справі мають малолітню
дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), яка
мешкає з матір'ю.

Позивач працює різноробочим у
ПП ОСОБА_5, за місцем мешкання
характеризується позитивно. Згідно
характеристики, приділяє багато уваги
доньці ОСОБА_4 (а.с. 13, 14).

Відповідач з 28 липня 2008 року не
працює, має у приватній власності
трикімнатну квартиру за адресою :
АДРЕСА_2, де проживає разом з доньками
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28, 34-35). Згідно довідки
КЛПУ «Міський наркологічний диспансер
м. Горлівки» ОСОБА_3 за наркологічною
допомогою не зверталася. (а.с 27).
Згідно характеристики з місця
проживання, складеної виконавчим
комітетом Новгородської селищної ради
м. Дзержинська, відповідач зловживає
спиртними напоями, підтримує зв'язки з
особами, які ведуть анті суспільний
спосіб життя (а.с.49).

Висновком служби у справах дітей
Дзержинської міської ради від 08
листопада 2013 року були встановлені дні
проживання ОСОБА_2 з малолітньою
донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17-00
п'ятниці до 15-00 годин неділі. (а.с. 6).

Згідно актів-повідомлень від 05
вересня 2013 року та 30 жовтня 2013 року,
ОСОБА_3 була попереджена службою у
справах дітей про відповідальність за
ухилення від виховання дітей, яке
виражається у відсутності догляду та
контролю за дітьми, наданні шкідливого
впливу на дітей, зловживанні
батьківськими правами (а.с.51,58)

Постановою Дзержинського
міського суду Донецької області від
23.01.2014 року за ухилення від виконання
батьківських обов'язків щодо
забезпечення необхідними умовами
життя та виховання своїх дітей ОСОБА_3
визнана винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та на неї
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в дохід держави в
розмірі 51,00 грн. (а.с. 61).

Згідно висновку
виконавчого комітету Дзержинської
міської ради від 17 березня 2014 року, є
доцільним позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав відносно
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
ОСОБА_3 ухиляється від належного
виконання своїх обов'язків по
вихованню своєї малолітньої доньки
ОСОБА_4, зловживає спиртними напоями,
своєю аморальною поведінкою може
зашкодити розвиткові дитини.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України
батьки мають право і зобов'язані
виховувати своїх дітей, піклуватися
про їхнє здоров'я, фізичний, духовний,
моральний розвиток, навчання, готувати
їх до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від
30 березня 2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно її утримують, та
ін.), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками. Хронічний алкоголізм
батьків і захворювання їх на
наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
врахував, що позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом, і навіть за умов
доведеності винної поведінки когось із
батьків суд у виняткових випадках може
відмовити у задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність зміни
ставлення до дитини.

З'ясувавши обставини, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджені доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні, апеляційний суд вважає
можливим, як у винятковому випадку,
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Крім того, суд першої інстанції
розглянув позов ОСОБА_2 в частині
визначення місця проживання дитини з
батьком, проте, в порушення вимог ст. 11
ЦПК України, якою закріплений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, вийшов за межі позовних
вимог та ухвалив рішення про передачу
дитини батьку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 постанови від 12 червня 1998
року N 16 "Про застосування судами деяких
норм Кодексу про шлюб та сім'ю України",
вирішуючи спори між батьками, які
проживають окремо (в тому числі в одній
квартирі), про те, з ким із них і хто саме
з дітей залишається, суд виходячи із
рівності прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей повинен
постановити рішення, яке відповідало б
інтересам неповнолітніх. При цьому суд
враховує, хто з батьків виявляє більшу
увагу до дітей і турботу про них, їхній
вік і прихильність до кожного з
батьків, особисті якості батьків,
можливість створення належних умов для
виховання, маючи на увазі, що перевага в
матеріально-побутовому стані одного з
батьків сама по собі не є вирішальною
умовою для передачі йому дітей.

Апеляційним судом встановлено, що
позивач працює, позитивно
характеризується, виявляє більшу увагу
до дочки ОСОБА_4 і турботу про неї, а
відповідач не має самостійного
заробітку, службою у справах дітей
неодноразово попереджалась про
відповідальність за ухилення від
виховання дитини, за що також
притягувалась судом до
адміністративної відповідальності.

Згідно висновку органу опіки та
піклування (а.с.129-130), ОСОБА_3 зловживає
спиртними напоями, після попереджень
про відповідальність за ухилення від
виконання батьківських обов'язків,
ставлення до цих обов'язків не змінила,
що негативно впливає на психологічний
та моральний розвиток дитини,
ставлення дитини до сприйняття
навколишнього середовища, його
фізичного та духовного розвитку, а тому
доцільно визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком.

З огляду на наведене, апеляційний суд
вважає, що наявні підстави для
визначення місця проживання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, що буде сприяти
інтересам дитини.

Таким чином, апеляційний суд
дійшов висновку про невідповідність
вимогам закону оскаржуваного рішення,
а тому, на підставі ст. 309 ЦПК України,
воно в частині позбавлення
батьківських прав та передачі дитини
батьку підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, апеляційний суд -

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського міського
суду Донецької області від 20 березня
2014 року в частині позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав та передачі дитини
ОСОБА_2 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 в іншій частині позовних вимог
відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: