АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5360/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновськой Г. В. Доповідач -
Петренко І.О. Категорія 30
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року
по справі за позовом за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, приватного акціонерного
товариства «НФСК «Добробут», третя
особа - ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду та з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив ухвалити рішення, яким стягнути
з ОСОБА_4 на його користь матеріальну
шкоду у сумі 1 843,09 грн., моральну шкоду у
сумі 13 000,00 грн., з відповідача ПрАТ
«НФСК «Добробут» матеріальні збитки у
сумі 28 908,91 грн., моральну шкоду у сумі 10
000,00 грн., а також покласти на
відповідачів витрати по сплаті
судового збору, понесені позивачем при
зверненні до суду з даною позовною
заявою (а. с. 1-4, 132-136).

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на те, що 01
червня 2013 року за участю автомобіля
«Деу Нубіра», р/н НОМЕР_3, під керуванням
водія ОСОБА_4 та автомобіля
«Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3 відбулась
дорожньо-транспортна пригода,
винуватцем якої за відповідним судовим
рішенням був визнаний водій автомобіля
«Деу Нубіра», р/н НОМЕР_3 - ОСОБА_4
Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль
«Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_2, був
пошкоджений, його відновлювальний
ремонт коштував позивачу 30 102,00 грн.,
розмір матеріального збитку,
встановлений авто товарознавчим
дослідження, склав 29 908,91 грн. Оскільки
матеріальну шкоду позивачу не було
відшкодовано добровільно, він
звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
частково та стягнено з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у
сумі 1 650 грн. та моральну шкоду в сумі 3
000 грн. Стягнено з ПАТ «НФСК «Добробут»
на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у
сумі 28 908,91 грн. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги вважає, що
вона підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
01 червня 2013 року ОСОБА_4 керуючи
автомобілем «Деу Нубіра», р/н НОМЕР_3,
рухаючись по вул. Набережна Леніна в м.
Дніпропетровську в порушення п.п. 12.3, 13.1
Правил дорожнього руху не витримав
безпечну дистанцію руху, тим самим
допустив зіткнення з автомобілем
«Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3, у зв'язку з чим
зазначені транспортні засоби були
пошкоджені. Викладене підтверджується
копією постанови Московського
районного суду м. Харкова від 01 серпня
2013 року (а. с. 38).

З матеріалів справи вбачається, що
власником автомобіля «Фольксваген
Поло», р/н НОМЕР_2, є ОСОБА_3, а автомобіля
«Деу Нубіра», р/н НОМЕР_3 - ОСОБА_2С.(
родичка ОСОБА_4) (а. с. 31, 33-35). Дані
обставини також не заперечувались
сторонами у судовому засіданні.

Відповідно до матеріалів справи
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Фольксваген Поло», р/н
НОМЕР_2, склав 30 102,00 грн. (а. с. 67, 68, 69).

Судом також встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 була застрахована ПрАТ
«Добробут» відповідно до полісу № АВ/
6806501 від 17 липня 2012 року, сума франшизи
за яким становить 1 000,00 (а. с. 122), на
адресу даного підприємства звернувся
позивач із повідомленням про
пошкодження автомобіля та з заявою про
виплату страхового відшкодування (а. с.
40, 41) , яке в передбаченому
законодавством порядку виплачено не
було.

Згідно з висновком автотоварознавчого
дослідження № Еф-121/13, складеного 05
червня 2013 року оцінщиком ОСОБА_5
(свідоцтво НОМЕР_4 от 25.04.2009)
матеріальний збиток, з технічної точки
зору, спричинений власнику автомобіля
«Фольксваген Поло», р/н НОМЕР_2,
пошкодженого внаслідок ДТП, складає 29
908,91 грн. (а. с. 42-65).

Вартість проведення
автотоварознавчого дослідження
коштувало позивачу 650,00 грн. (а. с. 66).

Правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані нормами
Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Зокрема
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або , утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1192 встановлено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Згідно з положеннями п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів» у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
тощо.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування»
франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Виходячи з вище названих положень
закону , суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з ПрАТ «Добробут»
на користь позивача матеріальні
збитки у сумі 28908 грн.91 коп. тобто суму
матеріальних збитків за мінусом
франшизи.

Різниця понесених матеріальних
збитків , а саме вище вказана сума
франшизи , що не підлягає стягненню з
страхової компанії та витрати ,
понесені позивачем при отриманні
автотоварознавського дослідження у
сумі 650 грн. також обґрунтовано
стягнено з відповідача ОСОБА_4 , винного
у скоєнні ДТП.

Інтереси апелянта ОСОБА_2 при такому
вирішенні справи ніяк не зачіпаються ,
а тому доводи апеляційної скарги
визнати обґрунтованими та
спрямованими на захист своїх прав
визнати не можна , тим паче , що вони не
відповідають вимогам законодавства.
Так , зокрема посилання на те , що з
страхової компанії було безпідставно
стягнено суму матеріальних збитків з
урахуванням ПДВ не можна вважати
обґрунтованими по суті , оскільки
ремонтно-відновлювальні роботи вже
виконані та оплачені саме з
урахуванням вище вказаного податку.

Посилання в апеляційній скарзі , що з
відповідача ОСОБА_4 безпідставно
стягнено на відшкодування моральної
шкоди 3000 грн. також визнати
обґрунтованими не можна.

Так, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
моральна полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачу завдана
моральна шкода, яка полягає у втраті
душевного спокою позивача, перебуванні
у стані стресу, витраті часу та зусиль
для відновлення попереднього стану
здоров'я, враховуючи ступінь душевних
страждань позивача. Доказами такого
стану являється саме винна поведінка
відповідача ОСОБА_4 та факт спричинення
матеріальної шкоди майну позивача.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, дослідивши надані
сторонами докази, дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодування завданої моральної
шкоди в розмірі 2 000 грн.

З огляду на викладене та на підставі ст.
308 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_2
слід відхилити як необґрунтовану і
залишити без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Судді