АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №678/353/13-ц
Провадження №22-ц/792/1322/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка
О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Кошельнику
В.М.,

з участю позивачів
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

їх представника
ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи - Летичівська районна державна
адміністрація Хмельницької області,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про вселення та
усунення перешкод у користуванні
квартирою за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Летичівського
районного суду Хмельницької області
від 10 квітня 2014 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6 звернулися до суду з уточненим у
подальшому позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи - Летичівська районна
державна адміністрація Хмельницької
області (далі - райдержадміністрація),
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про усунення
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 (далі - квартира), та вселення.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 зазначили,
що квартира належить їм, відповідачці
ОСОБА_4 і третім особам ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 на праві спільної часткової
власності в рівних частках кожному.
Останні забезпечені житлом і не
проживають у квартирі. ОСОБА_4 та її
чоловік ОСОБА_5 не допускають позивачів
у житлове приміщення, внаслідок чого
вони позбавлені можливості
користуватися своїм майном.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6 просили суд вселити їх разом з
малолітнім ОСОБА_10 у квартиру та
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод у користуванні нею.

Рішенням Летичівського районного
суду Хмельницької області від 10 квітня
2014 року позов задоволено. ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 разом з малолітнім
ОСОБА_10 вселено у квартиру. Зобов'язано
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_10 у
користуванні квартирою. Стягнуто з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 57
грн. 35 коп. судових витрат з кожного.

Суд виходив з того, що відповідачі
чинять перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_10 у користуванні житлом,
тому останні підлягають вселенню в
квартиру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність цих
обставин, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідач ОСОБА_5 вважає
апеляційну скаргу обґрунтованою.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2
зазначили, що рішення суду є законним, а
тому відсутні підстави для його
скасування.

Представник
райдержадміністрації, треті особи
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які в
установленому законом порядку
оповіщені про час і місце судового
засідання, до суду не з'явилися.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Встановлено, що з 20 січня 2003 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є співвласниками
квартири в рівних частках кожний.

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не
користуються квартирою, оскільки
забезпечені іншим житлом. ОСОБА_5
проживає в квартирі на правах члена
сім'ї власника житлового приміщення.
ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі не дають можливості
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_10
користуватися житлом та не допускають
їх до квартири.

Зазначені обставини визнані
сторонами, а також підтверджуються
наявними у справі письмовими доказами
та показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13

Частинами 1 і 4 статті 41
Конституції України визначено, що
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного
принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321
ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Права власника житлового
приміщення також визначені ст. 150 ЖК
Української РСР. Зокрема, громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі
будинки (квартири), що є в приватній
власності громадян, не може бути в них
вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком (квартирою), крім випадків,
установлених законодавством Союзу РСР
і Української РСР.

Як передбачено ч. 4 ст. 29 ЦК
України, місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

Оцінивши в сукупності надані
докази, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4
і ОСОБА_5 створюють перешкоди позивачам
і малолітньому ОСОБА_10 у користуванні
квартирою, а тому порушення законних
прав останніх підлягає усуненню.

Посилання ОСОБА_4 на
недоведеність цих обставин є
безпідставними.

Не спростовують висновків суду й
інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно
і всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Летичівського районного
суду Хмельницької області від 10 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції -
Ходоровський І.Б.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 43