Справа № 308/3931/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Леміш О.М.

при секретарі Химинець О.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгород цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя
особа - Орган Опіки та піклування в
особі служби у справах дітей
Берегівської районної дервної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 з позовом до
ОСОБА_2 , третя особа - Орган Опіки та
піклування в особі служби у справах
дітей Берегівської районної дервної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав.

Свій позов позивачка мотивувала тим, що
01 вересня 2004 року між нею - ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 було укладено шлюб. Під час
перебування у шлюбі у нихІНФОРМАЦІЯ_1
народилась донька - ОСОБА_4, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження від 10 січня 2005 року.
Оскільки спільне життя у неї з
Відповідачем не склалося, то згодом
шлюб між ними було розірвано. Факт
розірвання шлюбу підтверджується
рішенням Берегівського районного суду
від 10.08.2007 року та Свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від
29.09.2010 р.

Після розірвання шлюбу донька за
рішенням суду залишилась проживати з
нею .

Рішенням Берегівського районного суду
від 10.08.2007 р. також було вирішено
питання про стягнення з Відповідача
аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4.
Однак Відповідач - ОСОБА_2 аліменти на
утримання дитини не сплачує.

Крім того, починаючи з 2007 року
Відповідач жодної матеріальної
допомоги на утримання дитини не
надавав і не надає по цей час, не
піклується про її фізичний і духовний
розвиток, не спілкується з дитиною
взагалі, тобто не дбає про її нормальне
самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню
загальновизнаних норм моралі, не
забезпечує доступу до культурних та
духовних цінностей.

Позивачка також зазначила, що
відповідач свідомо ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини, жодним
чином не цікавиться її життям, не
відвідував і не відвідує дитину вдома,
в дошкільному навчальному закладі та у
школі.

Невиконання аліментних зобов'язань
додатково підтверджує його злісне
ухилення від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини та від піклування про неї. На
даний час разом з нею участь у
вихованні та матеріальному утриманні
доньки приймають також її батьки та її
теперішній чоловік.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
суд такі задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав .

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 01 вересня 2004 року між нею - ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 було укладено шлюб. Під час
перебування у шлюбі у нихІНФОРМАЦІЯ_1
народилась донька - ОСОБА_4, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження від 10 січня 2005 року.
Оскільки спільне життя у неї з
Відповідачем не склалося, то згодом
шлюб між ними було розірвано. Факт
розірвання шлюбу підтверджується
рішенням Берегівського районного суду
від 10.08.2007 року та Свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від
29.09.2010 р.

Після розірвання шлюбу донька за
рішенням суду залишилась проживати з
нею .

Рішенням Берегівського районного суду
від 10.08.2007 р. також було вирішено
питання про стягнення з Відповідача
аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4.
Однак Відповідач - ОСОБА_2 аліменти на
утримання дитини не сплачує.

Крім того, починаючи з 2007 року
Відповідач жодної матеріальної
допомоги на утримання дитини не
надавав і не надає по цей час, не
піклується про її фізичний і духовний
розвиток, не спілкується з дитиною
взагалі, тобто не дбає про її нормальне
самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню
загальновизнаних норм моралі, не
забезпечує доступу до культурних та
духовних цінностей.

Позивачка також зазначила, що
відповідач свідомо ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини, жодним
чином не цікавиться її життям, не
відвідував і не відвідує дитину вдома,
в дошкільному навчальному закладі та у
школі.

Невиконання аліментних зобов'язань
додатково підтверджує його злісне
ухилення від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини та від піклування про неї. На
даний час разом з нею участь у
вихованні та матеріальному утриманні
доньки приймають також її батьки та її
теперішній чоловік.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства» № 2402-III від
26.04.2001 р. батьки або особи, які їх
замінюють, мають право і зобов'язані
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, духовний і
моральний розвиток, навчання,
створювати належні умови для розвитку
її природних здібностей, поважати
гідність дитини, готувати її до
самостійного життя та праці.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» від
30.03.2007 р. № 3 передбачено, що ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти.

За приписами ст.150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язанні виховувати
дитину і піклуватися про її здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

Відповідно до п. 2 ст.164 Сімейного
кодексу України батько може бути
позбавлений судом батьківських прав,
якщо він ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно ст.. 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав має,
зокрема, один з батьків.

В той же час, у відповідності з ч. 4, 5 ст.
19 Сімейного кодексу України при
розгляді судом спорів щодо позбавлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування, який
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. У
зв'язку із наведеними положеннями
Сімейного кодексу України вважаю, що
орган опіки та піклування необхідно
залучити до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних
вимог.

За приписами ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийняття визнання відповідачем
позову і продовжує судових розгляд.

Отже, враховуючі вказані вище
обставини і норми законодавства, а
також факт визнання позову
відповідачкою, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
позбавлення відповідачки батьківських
прав та про визнання позивачки
опікуном вказаної вище малолітньої
дитини підлягають задоволенню, так як
вони не суперечать вимогам закону і не
порушують прав, свобод чи інтересів
жодних осіб.

Натомість задоволення цих вимог
сприятиме позивачці у вихованні та
опікунству над дитиною, а відтак
забезпечить останній нормальний та
здоровий розвиток.

Керуючись ст.ст.15, 16, 31, 35, 55, 58, 60, 63 ЦК
України, ст.ст.135, 150, 164-166 СК України,
ст.ст.10, 15, 29, 58, 59, 60, 61, 174, 205, 209, 212,
213, 215, 218 ЦПК України суд -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя
особа - Орган Опіки та піклування в
особі служби у справах дітей
Берегівської районної дервної
адміністрації про позбавлення
батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2)
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на
користь держави суму судового збору в
розмірі 229,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Леміш О.М.