АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 757/5401/14
інстанції -Новак Р.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7997/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Лужецькій І.С.

за участю позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Залевського В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Національного банку України про
відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Національного банку України про
відшкодування шкоди відмовлено.

Судом першої інстанції
встановлено, що 02.07.2012 між ОСОБА_2 та ПАТ
«Банк «Таврика» укладено договір
банківського вкладу, відповідно до
якого банк розмістив ощадний
сертифікат на пред'явник ОСОБА_2 з
щомісячною виплатою процентів № B N002897
строком зберігання до 04.01.2013. По
закінченню вказаного строку позивач
звернувся до банку з вимогою про
повернення вкладу, проте ПАТ «Банк
«Таврика» кошти не повернув. НБУ своїм
листом повідомив позивача про
віднесення ПАТ «Банк «Таврика» до
категорії неплатоспроможних банків.

Виходячи з того, що зобов'язання
ПАТ «Банк «Таврика» перед ОСОБА_2 не
створили обов'зку для НБУ, суд першої
інстанції відмовив у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Печерського
районного суду м. Києва від 29.04.2014 та
ухвалити нове, яким його позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
позивач підтримав апеляційну скаргу з
наведених і ній доводів. Представник
відповідача проти доводів апеляційної
скарги заперечував та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених у суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а оскаржуване рішення - залишенню без
змін з огляду на таке.

Предметом позову у даній справі є
відшкодування шкоди, завданої
невиконанням зобов'язання банком
внаслідок його неплатоспроможності.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується наявними
у матеріалах справи доказами, що між
ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Таврика» укладено
договір банківського вкладу на суму
вкладу 50 000,00 грн, по закінченню строку
дії якого банк не повернув суму вкладу
та відсотки. Вважаючи НБУ
відповідальним за невиконання
зобов'язань ПАТ «Банк «Таврика»,
позивач, посилаючись на положення
ст.ст. 1167, 1173 ЦК України, просив
неповернуту суму вкладу з відсотками
стягнути з НБУ як спричинену йому
шкоду.

Враховуючи положення ст.ст. 1166, 1173 ЦК
України шкода, заподіяна особі і майну,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що така шкода була спричинена
неправомірними діями останньої, між
такими діями і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Встановлено і підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
що сторонами спірних правовідносин є
ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Таврика», який
відповідно до Постанови НБУ № 548 від
20.12.2012 віднесений до категорії
неплатоспроможних. Відповідно до ст.ст.
3, 4 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
спецеціальні функції у сфері виведення
неплатоспроможних банків з ринку
покладені на Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб. У порядку, передбаченому
цим законом позивач звернувся до Фонду,
і його вимога включена до реєстру
акцептованих вимог кредиторів та
підлягає задоволенню в сумі 51 941,23 грн
відповідно до 7 черговості (а.с. 6).

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про національний банк України»
Національний банк не відповідає за
зобов'язаннями інших банків. Доводи
позивача про те, що внаслідок
бездіяльності НБУ, який неналежним
чином здійснював функції банківського
регулювання і нагляду за діяльністю
банків, не забезпечив фінансову
стабільність ПАТ «Банк «Таврика» і не
захистив його, позивача, інтереси як
вкладника, - не заслуговують на увагу як
такі, що не знайшли свого підтвердження
і не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1166, 1173
ЦК України.

За таких обставин відсутні підстави
вважати, що діями або бездіяльністю
відповідача позивачу спричинено шкоду.

З огляду на таке висновок суду,
викладений в оскаржуваному рішенні,
ґрунтується на вимогах закону і
підтверджується встановленими судом
обставинами.Передбачених ст. 309 ЦПК
України підстав для скасування рішення
Печерського районного суду м. Києва від
29 квітня 2014 року не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 309, 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна