Справа № 127/4168/14-ц Провадження №
22-ц/772/1440/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Воробйов В. В.Категорія:
48Доповідач: Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Вавшка В.С., Войтка Ю.Б.

при секретарі Іщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 24 березня
2014 року, ухвалене по даній справі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з вказаним позовом до ОСОБА_3

Мотивуючи позовні вимоги, посилалась
на те, що рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці від 26.05.2005
року з ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на
її користь на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в
розмірі 200 грн., щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

В зв'язку з тим, що такий розмір
аліментів є недостатнім для утримання
дитини, вона звернулась з позовом про
збільшення розміру аліментів до 650 грн.

Рішенням суду першої інстанції позов
задоволено, але з ним не погодився
ОСОБА_3 та оскаржив його в апеляційному
порядку з вимогою про скасування
рішення та постановлення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, ОСОБА_3 посилається на те, що
рішення є незаконним, необґрунтованим,
не відповідає фактичним обставинам
справи і як наслідок ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

На підтвердження цих доводів наведені
обставини про те, що суд в порушення
вимог ст. 182 СК України, при визначенні
розміру аліментів не врахував того, що
на його утриманні знаходяться ще двоє
малолітніх дітей від іншого шлюбу. Його
матеріальний стан з часу винесення
рішення про стягнення з нього
аліментів на утримання сина ОСОБА_5 не
покращився, а навпаки погіршився.

Окрім цього, ОСОБА_3 вважає, що суд в
порушення вимог ст. 184 СК України
стягнув з нього аліменти в твердій
грошовій сумі, який визначається при
умові, що платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
заробітку одержує в натурі. В той час,
коли він має тривалий час постійне
місце роботи і тому суд мав всі
підстави для визначення розміру
аліментів в частці від заробітку.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 перевіривши законність
оскаржуваного рішення в межах
апеляційної скарги, прийшла до
висновку про відсутність підстав для
її задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги про
збільшення розміру аліментів
стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив із того,
що аліменти стягувані в розмірі 200 грн.
щомісячно є недостатніми для утримання
дитини, яка досягла шкільного віку в
умовах здорожчання рівня життя, який
стався з часу призначення аліментів, а
саме з 2005 року. При цьому, судом
враховані обмежені матеріальні
можливості самої позивачки, а також те,
що ОСОБА_3 погодився з визначеним
позивачкою розміром аліментів у 650 грн.
Свою згоду він висловив, подавши до
суду письмову заяву.

За наведених обставин суд цілком
обґрунтовано дійшов висновку про
збільшення розміру, стягуваних
аліментів з ОСОБА_3 на користь
позивачки.

Безпідставними є доводи ОСОБА_3 про те,
що при постановленні даного рішення
суд допустив порушення вимог ст. 184 СК
України. Він стверджує, що за умов коли
він має постійне місце роботи, розмір
стягуваних аліментів мав бути
визначений у відповідності до вимог ст.
183 СК України, тобто у частці від
заробітної плати. Проте спосіб
присудження аліментів, а саме їх
стягнення у твердій грошовій сумі був
визначений рішенням Замостянського
районного суду м. Вінниці від 26 травня
2005 року, постановленим по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів, яке набуло законної сили.

Оскаржуваним рішенням вирішувалось
лише питання про зміну розміру
аліментів в межах заявлених позовних
вимог, при цьому не ставилось питання
про зміні способу їх присудження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_3 доводів позивачки наведених при
обґрунтуванні позовних вимог про
збільшення розміру аліментів не
спростовував, а навпаки визнав позовні
вимоги в повному обсязі про, що
свідчить його заява (а.с.20).

Лише в ході апеляційного розгляду ним
були наведені обставини про його
неспроможність платити аліменти в
розмірі 650 грн. щомісячно.

Отже, за наведених обставин ці доводи
не можуть слугувати підставою для
скасування оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, яке було
постановлено за наявними в справі
доказами.

Проте, ОСОБА_3, як платник аліментів не
позбавлений можливості звернутись в
суд з відповідним позовом про зміну
розміру аліментів з підстав,
визначених ст. 192 СК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 березня 2014
року, ухвалене по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру
аліментів, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: (підпис)
В. П. Нікушин

Судді: (підпис)
В. С. Вавшко

(підпис)
Ю. Б. Войтко

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області ____________
В. П. Нікушин