АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4433/14
Справа № 646/2755/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малінської С.М.,
Даниленка В.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 травня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Аудиторська фірма
«Аксьонова та партнери» про зміну
підстав та формулювання звільнення,
стягнення заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом,
в обґрунтування якого зазначила, що 17
лютого 2014 року між нею та відповідачем
було укладено трудовий договір з
випробувальним терміном, відповідно до
умов якого її було прийнято на посаду
перекладача. До виконання своїх
обов'язків позивачка приступила у той
же день та їй було видано ноутбук для
роботи.

24 лютого 2014 року, не зважаючи на
те, що згідно п. 33 Трудового договору
для позивача, як працівника компанії
встановлений восьмигодинний робочий
день та п'ятиденний робочий тиждень, їй
начальником відділу загального аудиту
ОСОБА_3 було запропоновано попрацювати
понаднормово, на що позивачка
відмовилась.

Після чого, 25 лютого 2014 року
ОСОБА_3 повідомила позивача про те, що
її звільнено за наказом директора
Товариства без пояснення на це причин,
запропонувавши при цьому написати
заяву про звільнення за власним
бажанням, на що позивачка категорично
відмовилася, оскільки її влаштовувала
робота.

ОСОБА_2 зазначила, що 27 лютого 2014
року нею на адресу відповідача було
направлено заяву про проведення з нею
остаточного розрахунку, проте до
теперішнього часу розрахунку з нею
проведено не було.

На підставі викладеного, ОСОБА_2
просила суд визнати незаконними дії
відповідача щодо безпідставного її
звільнення; зобов'язати відповідача
протягом 3-х календарних днів з дня
набрання рішення суду законної сили,
внести відповідний запис до її
трудової книжки щодо підстав
звільнення; стягнути з відповідача на
її користь невиплачену заробітну плату
у розмірі 1350 грн.; стягнути з
відповідача на її користь моральну
шкоду у розмірі 22 781, 25 грн.

Представники відповідача позов не
визнали зазначивши, що дійсно 17 лютого
2014 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу
в ТОВ «Аксьонова та партнери» в якості
перекладача згідно наказу № 07-к від
17.02.2014р., з нею було укладено трудовий
договір. Позивачка трудову книжку до
ТОВ не надавала. 25 лютого 2014 року
ОСОБА_2 з обіду на роботу не з'явилась,
на телефонні дзвінки та смс
повідомлення працівників компанії, які
намагались з'ясувати причини
відсутності на роботі, не відповідала.
В подальшому, всі інші способи
Товариства зв'язатися з ОСОБА_2, станкою
ігнорувалися та залишалися без жодної
відповіді.

У зв'язку з чим, вказані обставини
свідчать про самовільне розірвання
Позивачем у незаконний спосіб, а також
про відсутність факту звільнення
ОСОБА_2 з роботи. За таких підстав, на
думку відповідача про зміну
формулювання причин звільнення є
незаконними безпідставними.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 травня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ТОВ Аудиторська фірма «Аксьонова та
партнери» про зміну підстав та
формулювання звільнення, стягнення
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_2 звернулася на нього з
апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати це рішення та ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
її позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає що скарга задоволенню не
підлягає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено факту її звільнення з
займаної посади, а також не надано
доказів на підтвердження заявлених
позовних вимог.

З таким висновком суду, судова
колегія погоджується з наступних
підстав.

Судовим розглядом встановлені
наступні фактичні обставини по справі.

17 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та
відповідачем було укладено трудовий
договір з випробувальним терміном на
три місяці, відповідно до умов якого її
було прийнято на посаду перекладача.
Трудову книжку ОСОБА_2 відповідачу не
передавала. З 25 лютого 2014 року позивач
не з`являлася на роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України,
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні.

Статтею 40 КЗпП України передбачені
підстави звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого органу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач заяву про звільнення її з
займаної посади відповідачу не
надавала, відповідний наказ не
складався, інших даних, які б свідчили
про розірвання трудового договору,
матеріали справи не містять.

Що стосується відмови в задоволенні
позовних вимог щодо виплати
заробітної плати, судова колегія
вважає, що в цій частині суд першої
інстанції також ухвалив обґрунтоване
рішення.

З наказу про прийняття ОСОБА_2 на
посаду від 17 лютого 2014 року № 07-К
вбачається, що позивачу був
встановлений оклад згідно штатного
розпису, з вказаним наказом позивач
ознайомилась та погодилась. ( а.с. 85).

Згідно штатного розпису, оклад
перекладача складає 1500 грн. на місяць.

Таким чином, судова колегія вважає,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що її оклад складає 5000 грн. на
місяць.

Посилання в позовній заяві та
апеляційній скарзі на той факт, що
відповідач несвоєчасно провів
розрахунок з ОСОБА_2 та не перерахував
їй поштовим переказом заборгованість
по заробітній платі, судова колегія
вважає безпідставним, так як позивач не
позбавлена можливості самостійно
отримати кошти, оскільки даних про те,
що вона звільнена, матеріали справи не
містять.

Суд першої інстанції повно і
всебічно з'ясував обставини по справі,
на які посилалися сторони як на
підставу своїх вимог і заперечень,
оцінив докази, які були досліджені в
судовому засіданні і дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного
права є його порушення, невизнання або
оспорювання.

Порушення цивільного права є
результатом протиправних дій
порушника, внаслідок чого воно зазнало
зменшення або ліквідації, що позбавляє
його носія можливості здійснити,
реалізувати це право повністю або
частково.

При цьому, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний
принцип полягає у прояві в змагальній
формі ініціативи та активності осіб,
які беруть участь у справі. Принцип
змагальності забезпечує повноту
дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити коло
фактів, на які вони можуть посилатися
як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обгрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи. Позивач будь яких
доказів, які б спростовували висновки
суду - не надав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 травня
2014 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ухвалою апеляційної інстанції
законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -